Справа № 825/3854/15-а
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 грудня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3854/15-а

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області, Варвинського відділу УМВС України в Чернігівській області, Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області, Варвинського відділу УМВС України в Чернігівській області, Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просить визнати неправомірним та скасувати наказ начальника УМВС України в Чернігівській області полковника міліції ОСОБА_2 від 06.11.2015 року за № 416 о/с, в частині звільнення з посади майора міліції ОСОБА_1, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Варвинського районного відділу УМВС у запас Збройних сил України за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів); зобов'язати тимчасово виконуючого обовязки начальника головного управління національної поліції в Чернігівській області полковника поліції ОСОБА_2 поновити на посаді інспектора поліції Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції головного управління національної поліції в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_1, із 07.11.2015 року; вирішити питання стягнення з головного управління національної поліції в Чернігівській області, на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Тому в даному спорі встановлюється місячний строк звернення до суду.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у цій справі необхідно виходити з того, коли саме позивач дізнався або повинен був дізнатися про рішення відповідача.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватись лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків необхідне для досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 № 825/3382/15-а.

Так, з адміністративного позову вбачається, що про оскаржуваний наказ позивач дізнався 06.11.2015, тоді як з позовною заявою до суду звернувся 21.12.2015, про що свідчить штамп на конверті, тобто з пропуском встановленим ч.3 ст. 99 КАС України строку.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропущення строків звернення до адміністративного суду. На практиці суди в кожній конкретній справі самостійно визначають поважність таких причин.

Також суд зауважує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Натомість, позивач не навів жодної поважної причини пропуску строку звернення, які є об'єктивно непереборними обставинами, і які пов'язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду в межах строку, визначеного ч.3 ст. 99 КАС України.

Додатково при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини. У справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії, Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Беручи до уваги вищевикладене та відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

При цьому, необхідно зазначити, що, відповідно до ч. 3 ст. 155 КАС України, особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 100, 155, 186, 254, КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області, Варвинського відділу УМВС України в Чернігівській області, Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, встановленого статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.І. Соломко