Справа № 804/8806/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 р.Справа №804/8806/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженої відповідальністю «Євротех груп» до Західної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду (головуючий суддя Кучма К.С.).
На підставі розпорядження від 20 листопада 2015 року №665д «Щодо призначення автоматичного розподілу справи» у звязку із закінченням поноважень судді Кучма К.С. проведено повторний автоматичний розподіл справи.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 листопада 2015 року, матеріали адміністративної справи №804/8806/15 передано на розгляд судді Вербі І.О.
Ухвалою суду від 23 листопада 2015 року суддею Верба І.О. прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
- ТОВ «Євротех груп» не погоджується з висновками, викладеними в акті від 22 березня 2015 року за №313/20-33-13-01-08/38180812, оскільки вони є незаконними та необґрунтованими, а винесене податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню;
- підставою для висновку відповідача про завищення сум податку на додану вартість за січень 2015 року позивачем стало неприйняття податкових накладних ТОВ «Автоспілка», ТОВ «Технооптторг-трейд», ТОВ «ТПК Омега-автопоставка», ТОВ «Новатор-Н», ТОВ «КТ-Україна», ТОВ «Віда-лайн», ТОВ «Легардо Груп», ТОВ «Аксент-пром», ТОВ «Ротмент» за жовтень та грудень 2014 року;
- в обґрунтування свої правової позиції позивач зазначає, що суми податку на додану вартість, відображені у податкових накладних, видані за жовтень та грудень 2014 року відповідно до Податкового кодексу України, який діяв на момент їх оформлення, можуть бути включені до складу податкового кредиту позивача протягом 365 днів. Внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28 грудня 2014 року, не можуть скасовувати або відміняти чинність податкових накладних виданих до 1 січня 2015 року.
Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, у яких просив залишити позовну заяву без задоволення, обґрунтовуючи наступним:
- у звязку з внесеними змінами до Податкового кодексу України норма пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в редакції, яка діяла до січня 2015 року надавала право, а не обмеження на включення до податкового кредиту суми ПДВ на підставі отриманих податкових накладних протягом 365 календарних днів. З січня 2015 року Податковий кодекс України виключив таке право платників податку на включення до податкового кредиту суми ПДВ на підстав отриманих податкових наклданих протягом 365 календарних днів;
- платники, які не включили податкові накладні, вкладені до 1 січня 2015 року, до складу податкового кредиту відповідних періодів, можуть реалізувати своє право на формування податкового кредиту виключно шляхом подання уточнюючих розрахунків за відповідні звітні періоди, з урахуванням вимог пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України;
- відповідач вважає, що до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за січень 2015 року платник не має права включити суми ПДВ по податкових накладних минулих періодів.
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представників сторін надійшли до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі пункту 200.10 статті 200, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну (електронну) перевірку податкової звітності ТОВ «Євротех Груп» з податку на додану вартість за січень 2015 року.
За результатами перевірки складено акт №313/20-33-15-01-08/38180812 від 20.03.2015 року.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Євротех Груп» підпункту 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, а саме: завищено податковий кредит січня 2015 року на суму ПДВ 301105,15 грн., у звязку з чим порушено вимоги пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України та занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет у розмірі 301105,15 грн.
Актом перевірки встановлене наступне:
- при перевірці використано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року від 20.02.2015 року № НОМЕР_1;
- перевіркою встановлено: порушення пунктів 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, а саме: арифметичну (методологічну) помилку (порушення), що вплинула на розрахунки з бюджетом;
- результатами перевірки встановлено, що розмір податку на додану вартість, який піддягає нарахуванню та сплаті до Загального фонду Державного бюджету, зазначений платником податків в декларації з ПДВ за січень 2015 року, не відповідає результатам перевірки, оскільки підприємством до складу податкового кредиту (за даними Додатку 5 до Декларації) віднесено суми по податкових накладних у розмірі 301105,15 грн., які складено (виписано/оформлено) в податкових періодах до 01.01.2015 року (відмінних від звітного) по постачальниках:
- з урахуванням змін, що внесені до податкового законодавства з 01.01.2015 року, по податкових накладних, які складені до 01.01.2015 року, право на віднесення до складу податкового кредиту звітного податкового періоду починаючи з 01.01.2015 року (січень 2015 року) у платника відсутнє.
Заявлений спір точиться щодо того, чи є правомірним включення платником податків до складу податкового кредиту січня 2015 року сум ПДВ по податковим накладним, виписаним у жовтні та грудні 2014 року.
Особливістю розгляду справи є оцінка можливості реалізації прав платника податків під час дії пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в редакції до 31.12.2014 року та після 01.01.2015 року, а також реалізація права, що виникло на підставі вказаної норми у попередній редакції протягом 365 днів з дати складення вищевказаних податкових накладних.
З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон №71), яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.
Система електронного адміністрування податку на додану вартість запроваджена поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України:
- з 1 січня до 1 липня 2015 року - у тестовому режимі;
- з 1 липня 2015 року - на постійній основі.
Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ визначено статтею 200 1 розділу V Кодексу.
Порядок електронного адміністрування ПДВ затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість».
Електронний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ (далі - електронний рахунок) - це рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, а також у сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобовязань з цього податку.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що в редакції до 31.12.2014 року включно, пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України діяв у наступній редакції:
- не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу;
- у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.
З 01.01.2015 року Законом №71 пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України був викладений у наступній редакції:
- не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу;
- суми податку, сплачені (нараховані) у звязку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше:
- - ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної;
- - для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;
- - для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.
З матеріалів справи вбачається, що йдеться про податкові накладні:
- ТОВ «Автоспілка» від 01.10.2014 року №2 на суму 9500,04 грн., у тому числі ПДВ 1583,34 грн.;
Позивач включив вказані податкові накладні в реєстр виданих та отриманих накладних, як додаток до декларації за січень 2015 року, із зазначенням про їх одержання 02.01.2015 року (а.с.93).
Як зазначено вище, згідно з пунктом 198.6 статті 198 розділу V Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 розділу V Кодексу.
З 1 січня 2015 року зазначене правило стосується податкових накладних, сума податку на додану вартість в яких перевищує 10 тис. грн., або складених у звязку з постачанням підакцизних або імпортованих товарів.
З 1 лютого 2015 року зазначене правило поширюється на всі податкові накладні.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 розділу V Податкового кодексу України платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в ЄРПН.
Особливостями формування податкового кредиту на підставі податкових накладних, складених до 1 січня 2015 року, є те, що з урахуванням змін, внесених до пункту 198.6 статті 198 розділу V Податкового кодексу України, з 1 січня 2015 року втратила чинність норма, згідно з якою у разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігалося за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.
Суд погоджується із доводом позивача щодо неможливості виключення права платника податків на податковий кредит, за вищевказаними податковими накладними, однак, реалізація такого права залежить від дії певних норм права, у тому числі у часі, їх юридичної сили та внутрішньої конкуренції таких норм.
Так, з 01.12.2014 року по 01.01.2015 року використовувалась форма податкової накладної, затверджена наказом Мінфіну України від 22.09.2014 року №957 (далі Наказ №957).
З 01.01.2015 року діяла нова форма податкової накладної, наведена в Наказі №957, викладеному в редакції наказу Мінфіну України від 14.11.2014 року №1129, і з вказаної дати всі податкові накладні повинні бути складені в електронній формі.
Датою виникнення права платника на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше згідно пункту 198.2 Податкового кодексу України:
- дата списання коштів із банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно пункту 7 «Порядку заповнення податкових накладних», затвердженого Наказом №957 в редакції, що діє з 01.01.2015 року, законодавець встановив, що податкова накладна є підставою для віднесення сум ПДВ до податкового кредиту отримувача (покупця), зареєстрованого як платник податку, за умови дотримання вимог щодо реєстрації в ЄРПН й інших вимог, передбачених законодавством.
При цьому, не дає права отримувачу (покупцю) на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту:
- відсутність факту реєстрації платником податку - постачальником (продавцем) товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (для податкових накладних, складених до 01 січня 2015 року: відсутність факту такої реєстрації у разі, якщо такі накладні складені в електронній формі або якщо такі накладні відповідають вимогам пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України у разі складання податкової накладної у паперовому вигляді);
- порушення порядку заповнення податкової накладної;
- складення податкової накладної платником податку, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.
Згідно пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року. До платників податку, для яких на дату виписки накладної цим підрозділом не запроваджено обовязковість реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, не застосовуються норми абзаців восьмого і девятого пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу.
З 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування. Хоча на думку суду фактично така обовязкова реєстрація формально запроваджується з 1 січня 2015 року, оскільки умовою виникнення права на податковий кредит визначена реєстрація таких податкових накладних.
Таким чином, згідно пункту 7 наказу №957 з 01.01.2015 року податкові накладні, складені до 1 січня 2015 року не дають права на податковий кредит лише у разі відсутності факту відповідної реєстрації у разі, якщо такі накладні складені в електронній формі, або якщо такі накладні перевищують суму ПДВ 10 тисяч гривень.
Запроваджуючи нові правили оподаткування, у тому числі електронне адміністрування ПДВ, законодавець прямо або опосередковано не визначив порядок реалізації права платників податків на відображення податкового кредиту за податковими накладними, складеними до 31.12.2014 року включно.
Це й обумовило необхідність аналізу спірних норм, з огляду на те, чи із набранням з 1 січня 2015 року відповідних змін, запроваджених Законом №71, платник податків втратив право на податковий кредит, який мав право відображувати протягом 365 днів у 2014 році.
Суд доходить висновку, що платник податків не втратив право на податковий кредит за податковими накладними, виписаними у 2014 році, та є вирішальним шлях реалізації такого права.
Контролюючий орган наполягає на праві платника податків подати уточнюючий розрахунок до податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року, в якому відобразити податковий кредит за такими накладними. Проте, реалізація такого права буде різновидом правомірної поведінки, та в примусовому порядку реалізувати право платника податків, а не обовязок, неможливо. Тобто, неможливо визнати правомірним дії та рішення контролюючого органу, яким платнику податків збільшують грошові зобовязання за не реалізацію права такого платника податків.
З 01.01.2015 року не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Проте, діють перехідні положення та залишаються відкритими для реалізації права платників щодо обліку та використання податкового кредиту за податковими накладними, які не потребували обовязкової реєстраціє в ЄРПН.
Суд погоджується із доводами позивача про те, що таке правило діє для податкових накладних, виписаних після 01.01.2015 року, оскільки це прямо відповідає вимогам дії нормативних актів у часі. Новий 180-денний строк для декларування податкового кредиту привязаний до реєстрації податкової накладної в ЄРПН, отже й застосовується, коли податкова накладна повинна обовязково проходити реєстрацію в ЄРПН. Так, податкові накладні у 2014 році могли й не підлягати такій реєстрації, отже для таких податкових накладних, складених до 01.01.2015 року, ще діють старі норми.
- згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи;
- як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце;
- відповідно зміст субєктивного права особи, у тому числі права платника, що виникло за фактом складення податкової накладної, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права;
- на час складення податкових накладних (за якими податкова інспекція визнала незаконним здійснення позивачем уточнення податкових зобовязань) строк правової дії податкових накладних визначено не було; право платника самостійно визначити (узгодити) податкове зобовязання на підставі складених ним податковим накладних не обмежувалося часовими межами.
Згідно вказаному правилу «закон зворотної сили не має», дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності.
Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості субєктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативного акта, а також необхідною умовою довіри до держави і права, що зазначено в окремій думці судді Конституційного Суду України Козюбри М. І. стосовно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).
Суд дійшов висновку, що платник податків зберігає право на відображення податкового кредиту за податковими деклараціями, виписаними у жовтні-грудні 2014 року, оскільки законодавець прямо не передбачив окремих перехідних та спеціальних норм права для таких правовідносин, отже, й права платника податків, що виникли на підставі пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України мають ним реалізовуватись за власним бажанням та не можуть бути обмежені або виключені, у тому числі за рішенням суду.
З огляду на викладене, суд задовольняє позовні вимоги.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженої відповідальністю «Євротех груп» до Західної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 28 грудня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1