Справа № 823/5235/15
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року справа № 823/5235/15

09 год. 34 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Попельнухи Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1 (згідно з довіреністю),

представника відповідача 1 не прибув;

представника відповідача 2 та третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач 1), уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» ОСОБА_4 (далі відповідач 2) про:

визнання незаконною бездіяльності відповідача 2 стосовно неприпинення зобовязань за договором кредиту від 16.12.2013 №1-0030/13/40-KL;

зобовязання відповідача 1 направити позивачу лист про припинення зобовязань за договором кредиту протягом 10 днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.

Позов мотивовано тим, що відповідач 2 неправомірно не задовольнив вимоги позивача про зарахування зобовязань за кредитним договором за рахунок коштів, які внесені в ПАТ БАНК ФОРУМ на підставі депозитного договору. Тому, просив задовольнити позов.

Представник відповідача 2 та третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що позивач не звертався до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» із заявою про зарахування зобовязань за кредитним договором за рахунок депозитних коштів у період, в якому у нього виникло таке право, натомість задоволена його заява про визнання кредитором банку, який має право на отримання коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Тому, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 1 явку представника у судове засідання не забезпечив, заперечень на позов не надав, хоча повідомлений про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представників осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, та з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що 13.12.2013 позивач уклав з ПАТ «БАНК ФОРУМ» договір банківського вкладу (депозиту) №1-4000/067419-1, предметом якого є розміщення на депозитному рахунку грошових коштів у сумі 8500000,00грн. строком з 13.12.2013 до 18.12.2014 з виплатою відсотків.

16.12.2013 зазначені сторони уклали кредитний договір №1-0030/13/40-KL, за умовами якого банк надає позичальнику кредитні кошти окремими частинами, максимальна сума яких становить 8075000,00грн. Кінцевим терміном погашення заборгованості є 03.11.2014.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором кредиту 16.12.2015 позивач (заставодавець) уклав з ПАТ «БАНК ФОРУМ» (заставодержатель) договір застави №1-0531/13/40-ZS, предметом якого є право вимоги отримання грошових коштів у сумі 8500000,00грн. за вищенаведеним договором банківського вкладу (депозиту). Підп.3.4.3. п.3.4 ст.3 цього договору передбачено право банку (заставодавця) звернути на предмет застави у випадках, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 5.1. договору застави передбачено набуття заставодержателем права задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави у випадку порушення заставодавцем умов кредитного договору.

Суд з'ясував, що у вказаний строк позивач кредит банку не погасив, а банк не звернув стягнення на депозит в рахунок погашення такої заборгованості. У подальшому, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13.06.2014 №355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 16.06.2014 №49 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "БАНК ФОРУМ" та призначила уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" - начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду ОСОБА_5 строком на 1 рік з 16.06.2014 до 16.06.2015, яку рішенням від 19.01.2015 № 9 з 19.01.2015 відсторонено, а рішенням від 19.01.2015 № 10 призначено на цю посаду ОСОБА_4.

У звязку з невиконанням позивачем зобовязань за вказаним кредитним договором уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з позивача 4616896,39грн. заборгованості, у задоволенні якого рішенням від 25.12.2014, що набрало законної сили, відмовлено. Листами від 19.06.2014 №391 та від 08.12.2015 вх.№5190 позивач звернувся до уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» із вимогою здійснити списання коштів за кредитним договором за рахунок коштів депозитного договору, які не були задоволені.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував таке.

Відповідно до абз.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб встановлені Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон).

Ч.1 ст.3 Закону передбачено, що Фонд є установою, яка виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Основним завданням Фонду згідно з ч.1 ст.4 Закону є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ст.77 Закону "Про банку і банківську діяльність" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону.

Ч.1 ст.35 Закону передбачено, що ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.

Відповідно до частин 1-3 ст. 47 Закону уповноважена особа Фонду визначається виконавчою дирекцією Фонду, а її рішення є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується. Вона діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

З дня початку процедури ліквідації банку відповідно до ч.1 ст.48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду здійснює такі повноваження:

здійснює повноваження органів управління банку;

приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку;

складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб;

звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю;

заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх;

передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов'язковому зберіганню;

здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону;

здійснює відчуження активів та/або зобов'язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом;

повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов'язань перед банком).

П.3 ч.2 та ч.3 ст. 46 Закону встановлено, що з дня призначення Уповноваженої особи, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку вважається таким, що настав, а вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст.49 Закону Уповноважена особа припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вона також здійснює заходи щодо підготовки задоволення цих вимог, зокрема складає перелік акцептованих банком вимог кредиторів для затвердження виконавчою дирекцією Фонду. Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється у порядку черговості, визначеному статтею 52 цього Закону.

Згідно з п.4.20 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №2, уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.3 ст. 46 Закону про систему гарантування вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Отже, Законом передбачено особливий порядок задоволення вимог кредиторів відповідно до встановленої черговості та неприпустимість задоволення кредиторських вимог поза межами ліквідаційної процедури.

Суд встановив, що станом на час розгляду справи позивача визнано кредитором ПАТ «БАНК ФОРУМ» на підставі його заяви та вищевказаного договору депозиту, включено його кредиторські вимоги до 7 черги.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону про систему гарантування вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Разом з тим, з 12.08.2015 ч.2 ст.46 Закону доповнено п.8, яким передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

З аналізу наведених норм вбачається, що з 12.08.2015 у осіб, які є одночасно кредиторами та боржниками банку, виникло право на зарахування зустрічних вимог, у т.ч. погашення кредиту за рахунок депозитних коштів, якщо це прямо передбачено умовами договору. До вказаних змін у законі відповідачі у справі не мали повноважень здійснювати зарахування заставлених сум депозитів у рахунок непогашених кредитів.

Наслідки процедури ліквідації банку, у т.ч. зарахування зустрічних вимог, здійснюються до завершення процедури такої ліквідації, що передбачена ст.53 Закону.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.05.2015 №106 продовжено термін процедури ліквідації ПАТ "БАНК ФОРУМ" до 16.06.2016.

Оскільки процедура ліквідації ПАТ "БАНК ФОРУМ" станом на час розгляду справи не завершена, відповідачі в контексті заявлених позовних вимог на час звернення позивача в суд протиправної бездіяльності не вчинили, а отже і відсутні підстави зобов'язувати їх вчиняти такі дії.

Дотримуючись вимог ст.11 КАС України щодо меж судового розгляду та вимоги ст.19 Конституції України, врахувавши, що зарахування коштів депозиту на погашення кредиторських вимог банком не здійснені, суд вважає безпідставними позовні вимоги про зобовязання надсилання листа щодо припинення зобовязань, оскільки така дія (владна управлінська функція) для відповідачів не передбачена діючим законодавством. Дотримання ж умов договору застави, укладеного в забезпечення виконання договору кредиту, знаходиться поза межами завдань адміністративних судів.

Частина 1 ст.509 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі ЦК України) передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання згідно з ч.2 вказаної статті виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів.

На підставі частин 1-2 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Суд врахував, що станом на час розгляду цього спору зобовязання між позивачем та ПАТ "БАНК ФОРУМ" відповідно до договору кредиту від 16.12.2013 №1-0030/13/40-KL не припинені.

Згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_6 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 №П-278/10, встановлено, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Тому суд дійшов висновку відмовити у задвооленні позовних вимог повністю та про відсутність підстав для повернення позивачу сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання незаконною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» ОСОБА_4 стосовно неприпинення зобовязань за договором кредиту від 16.12.2013 №1-0030/13/40-KL та зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб направити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 лист про припинення зобовязань за вищевказаним договором кредиту протягом 10 днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений 28.12.2015