Справа № 1339/12/2070
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2012 р. № 2а- 1339/12/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

при секретарі судового засідання Король Д.О.,

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " ВО Овен" до Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача № НОМЕР_1 від 23.01.2012 р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та в їх обґрунтування зазначив наступне. ДПІ у Московському районі м. Харкова було проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ВО ОВЕН»та складено Акт про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВО ОВЕН», , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2011 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2011 р. від 04.01.2012 р. № 23/23/35348663, на підставі якого податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1, Форма «Р», від 23 січня 2010 року визначено позивачу санкції з податку на прибуток підприємства. Вказані дії відповідача не відповідають вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, оскільки позивачем дійсно здійснювалася господарська діяльність з виготовлення та реалізації спірної науково-технічної продукції, своєчасно були задекларовані та оформлені платіжними дорученнями до оплати відповідні суми податків, але відповідач - ДПІ у Московському районі м. Харкова в Акті про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВО ОВЕН»безпідставно, неаргументовано та бездоказово вважає створену науково-технічну продукцію за відповідними цивільно-правовими договорами позивача з Фізичними особами-підприємцями такою, що в подальшому не використовувалася позивачем в своїй господарській діяльності, що не відповідає дійсності, та не відносить доходи позивача за відповідний період до валових доходів, у зв'язку з чим представник позивача просив суд скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. До канцелярії адміністративного окружного суду надав заперечення на адміністративний позов, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, позивач в порушення вимог п. 5.1, п.п. 5.2.1, п. 5.2, ст. 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»зі змінами та доповненнями зайво відніс до складу валових витрат за 4 квартал 2010 року витрати на виконання науково-дослідних робіт в сумі 1297059 грн., у зв'язку з чим відповідачем винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення, підстав для скасування якого з огляду на його законність не має.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ДПІ у Московському районі м. Харкова було проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ВО ОВЕН»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2011 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2011 р., за результатами якої було складено Акт від 04.01.2012 р. № 23/23/35348663. Відповідно до висновків акту перевірки відповідачем було встановлено порушення позивачем п. 5.1, п.п. 5.2.1, п. 5.2, ст. 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»зі змінами та доповненнями.

На підставі Акту від 04.01.2012 р. № 23/23/35348663 відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1, Форма «Р», від 23 січня 2010 року, яким визначено податкове зобов'язання позивача з податку на прибуток підприємств, у звязку з чим позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток на загальну суму 406 715 грн., в тому числі за основним платежем 325372 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 81343 грн.

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, як зазначено в акті перевірки відповідачем, було встановлене порушення позивачем п. 5.1, п.п. 5.2.1, п. 5.2, ст. 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»зі змінами та доповненнями, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток у 4 кварталі 2010 року у сумі 325372 грн. Як вбачається зі змісту Акту, у ході перевірки встановлено, що до складу валових витрат у 4 кварталі 2010 року позивачем було віднесено витрати на виконання науково-дослідних робіт, здійснених фізичними особами підприємцями на загальну суму 1 297 059,3 грн. згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи судом встановлено, що вказані дії позивача мали місце у зв'язку з наступним. Позивач уклав договори на виконання науково-дослідних робіт з фізичними особами-підприємцями, а саме: договір на виконання науково-дослідних робіт з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за № 4/97 від 11.10.2010 року та за № 5/105 від 01.11.2010 р.; договір на виконання науково-дослідних робіт з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за № 6/106 від 01.11.2010 р.; договір на виконання науково-дослідних робіт з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за № 3/99 від 11.10.2010 р. та за № 4/115 від 01.12.2010 р.; договір на виконання науково-дослідних робіт з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 за № 2/75 від 01.09.2010 р., за № 3/89 від 01.10.2010 р., за № 4/98 від 11.10.2010 р. та за № 5/113 від 01.12.2010 р.; договір на виконання науково-дослідних робіт з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 за № 2/77 від 01.09.2010 р., за № 3/90 від 01.10.2010 р. та за № 4/114 від 01.12.2010 р.; договір на виконання науково-дослідних робіт з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 за № 3/91 від 01.10.2010 р., за № 4/100 від 11.10.2010 р. та за № 5/107 від 01.11.2010 р.; договір на виконання науково-дослідних робіт з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 за № 3/101 від 11.10.2010 р. та за № 4/108 від 01.11.2010 р.

Предметом вказаних договорів було проведення наукових досліджень та виготовлення вищезазначеними фізичними особами-підприємцями на замовлення позивача відповідної науково-технічної продукції, в результаті чого були отримані науково-прикладні результати, які були оформлені у вигляді конструкторської документації на науково-технічну продукцію в електронній формі, що взагалі відповідає приписам ст. 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Як вбачається з матеріалів справи, виконання робіт за договорами здійснювалися на підставі Технічних завдань згідно з Календарними планами, які є невідємними частинами цих договорів. Результати робіт за вказаними договорами перевірялися у взаємному порядку сторонами і були закріплені Протоколами проведення експертизи конструкторської документації, що також є невідємними частинами цих договорів. Всі протоколи є підписаними як позивачем, так і виконавцями вищезазначеними фізичними особами-підприємцями. Таким чином, Фізичні особи-підприємці виконали свої зобовязання за вищевказаними договорами належним чином і передали результати робіт позивачу, а останній їх прийняв, про що свідчать залучені до матеріалів справи акти здачі-прийняття робіт, а саме: Акт № Г-00000004 від 31.10.2010 р., Акт № Г-00000005 від 30.11.2010 р., Акт № Г-00000006 від 31.12.2010 р. (Акти здачі-прийняття робіт за договорами № 4/97 від 11.10.2010 року та № 5/105 від 01.11.2010 р., укладеними з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ); Акт № Гу-0000006 від 30.11.2010 р. та Акт № Гу-0000007 від 31.12.2010 р. (Акти здачі-прийняття робіт за договором № 6/106 від 01.11.2010 р., укладеним з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3О.) ; Акт № Д-00000003 від 31.10.2010 р., Акт № Д-00000004 від 30.11.2010 р. та Акт № Д-00000005 від 31.12.2010 р. (Акти здачі-прийняття робіт за договорами № 3/99 від 11.10.2010 р. та № 4/115 від 01.12.2010 р., укладеними з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 ) ; Акт № З-00000003 від 31.10.2010 р., Акт № 3-00000004 від 31.10.2010 р., Акт № 3-00000005 від 30.11.2010 р. та Акт № 3-00000006 від 31.12.2010 р. (Акти здачі-прийняття робіт за договорами № 2/75 від 01.09.2010 р., № 3/89 від 01.10.2010 р., № 4/98 від 11.10.2010 р. та за № 5/113 від 01.12.2010 р., укладеними з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5Ю.); Акт № П-00000003 від 31.10.2010 р., Акт № П-00000004 від 31.10.2010 р., Акт № П-00000005 від 30.11.2010 р. та Акт № П-00000006 від 31.12.2010 р. (Акти здачі-прийняття робіт за договорами № 2/77 від 01.09.2010 р., № 3/90 від 01.10.2010 р. та за № 4/114 від 01.12.2010 р., укладеними з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9Е.); Акт № С-00000003 від 31.10.2010 р., Акт № С-00000004 від 31.10.2010 р., Акт № С-00000005 від 30.11.2010 р. та Акт № С-00000006 від 31.12.2010р. (Акти здачі-прийняття робіт за договорами № 3/91 від 01.10.2010 р., № 4/100 від 11.10.2010 р. та за № 5/107 від 01.11.2010 р., укладеними з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7П.); Акт № Т-00000003 від 31.10.2010 р., Акт № Т-00000004 від 30.11.2010 р. та Акт № Т-00000005 від 31.12.2010 р. (Акти здачі-прийняття робіт за договорами № 3/101 від 11.10.2010 р. та № 4/108 від 01.11.2010 р., укладеними з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8В.).

При цьому суд приходить до висновку, що твердження відповідача про те, що господарські операції між позивачем та Фізичними особами-підприємцями не підтверджується не відповідають дійсності, оскільки позивачем надані відповідним чином завірені копії цих господарських договорів. Як свідчать матеріали справи, до структури підприємства позивача входить Конструкторське бюро, завданням якого є впровадження відповідних науково-технічних наробок. Позивач, отримавши результати робіт за вказаними договорами, передав останні Конструкторському бюро для їх подальшого впровадження та використання у своїй господарській діяльності. Суд, виходячи з наявних матеріалів справи встановив, що науково-прикладні результати були використані конструкторськими та виробничими підрозділами позивача для створення реальних технічних пристроїв, а саме: вимірювальних пристроїв типу 2ТРМ1, ТРМ210, ТРМ201, ТРМ212; пристроїв АСУ ТП типу БП60, БП30, МВА8, СМИ1, МПР51, УКТ38, БП15, ПР110, НП-КП20, НЕ5684, АС4, АС7, ИП320, МВ110-220.8АС.

Згодом зазначені технічні пристрої були реалізовані позивачем на підставі відповідних договорів про відчуження, укладених між позивачем та третіми особами.

Таким чином, судом встановлено, що науково-прикладні результати були безпосередньо використані в фінансово-господарській діяльності позивача.

За таких обставин, суд не вбачає в діях позивача порушення п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України від 28 грудня 1994 року за № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»зі змінами та доповненнями, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток у 4 кварталі 2010 року у сумі 325372 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В своєму запереченні на адміністративний позов відповідач зазначає, що на підприємстві достатньо працівників, а саме інженерів-конструкторів у складі 6 чол., в обовязки яких входять здійснення аналогічних робіт по створенню науково-технічної продукції і на підставі цього вбачає схему ухилення від оподаткування в частині нарахування податку з доходів фізичних осіб отчисленій в фонди соціального страхування ті інші, що є порушенням вимог п. 5.1, п.п. 5.2.1, п. 5.2, ст. 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств».

Судом встановлено, що при проведенні перевірки відповідачем не досліджувалися документи, які свідчать про подальше використання позивачем результатів науково-дослідних робіт у власній фінансово-господарській діяльності. Крім того, відповідач не враховував рівень зайнятості працівників конструкторського бюро позивача в робочий час та можливість виконання ними будь-яких додаткових робіт.

Суд також зауважує, що відповідачем за результатами перевірки не були донараховані податки з доходів фізичних осіб, нарахування до фондів соціального страхування та інші.

За таких обставин суд вважає ствердження відповідача стосовно порушення позивачем вимог п. 5.1, п.п. 5.2.1, п. 5.2, ст. 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, внаслідок чого застосування зазначених норм є неправомірним.

Що стосується дій позивача з укладення вищезазначених цивільно-правових договорів на виконання науково-дослідних робіт, а також договорів про відчуження технічних пристроїв позивачем, то суд, ретельно дослідивши вказані договори, вважає такі дії законними та такими, що не протирічать загальним засадам цивільного та господарського законодавства.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу (дані - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) такті платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Відповідно до п. 5.2 та п.п. 5.2.1. ст. 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті. Таким чином, суд приходить до висновку про законність дій позивача з віднесення до валових витрат вищезазначених грошових сум.

За таких обставин підстав для висновку відповідача про встановлене порушення позивачем п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України від 28 грудня 1994 року за № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», суд не вбачає.

Відповідно, відсутні підстави для збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток на загальну суму 406 715 грн., в тому числі за основним платежем 325372 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 81343 грн.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобовязання чи зменшені податкові вигоди, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідачем вказаного процесуального обовязку стосовно податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 23.01.2012 р., не виконано, тому суд приходить до висновку про невідповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення -рішення дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є таким, що підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю " ВО Овен" є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю " ВО Овен" до Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова № НОМЕР_1 від 23.01.2012 р.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 27.03.2012р.

Суддя С.О. Чудних