Справа № 816/4551/15
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4551/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Скорика С.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_2
до відповідача Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В:

10.11.2015 Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_2 (надалі позивач, ПАТ "ВіЕйБі Банк") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі відповідач, Миргородська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 06.10.2015 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача не було правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, оскільки в Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський акціонерний банк" розпочато процедуру ліквідації банку та запроваджено тимчасову адміністрацію, під час якої згідно з частиною пятою статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не здійснюється, зокрема, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (а.с.89). У наданих до суду письмових запереченнях (а.с.35-37) відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог та посилався на те, що позивачу правомірно нараховані штрафні санкції, оскільки позивачем порушені терміни сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) протягом строків, визначених пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_3" до категорії неплатоспроможних" прийнято рішення №123, яким вирішено:

- розпочати з 21.11.2014 процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_3" (, МФО 380537, місцезнаходження: вул. Дегтярівська, 27, м. Київ, Україна, 04119) з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації;

- запровадити тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 21 листопада 2014 року по 20 лютого 2015 року включно;

- призначити уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський ОСОБА_3" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедур тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 (а.с.87-88).

У подальшому, 24.11.2014 виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №128, відповідно до якого з 24.11.2014 ОСОБА_2 призначена уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський ОСОБА_3" (а.с.86).

17.02.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення № 35 про продовження здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський ОСОБА_3" (надалі ПАТ "ВіЕйБі Банк") по 20.03.2015 (включно) (а.с.85).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" (а.с. 84) виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно (а.с.16).

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 та статті 86 розділу ІІ Податкового кодексу України старшим державним інспектором відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб, інспектором податкової служби Миргородської ОДПІ проведено камеральну перевірку податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), м. Миргород № від 17.02.2014, № від 18.02.2015, за жовтень грудень 2014 року, січень травень 2015 року.

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем на оспорюються.

За результатами перевірки податковим органом 24.09.2015 складено акт №16-20-15-02-49/100/19017842/687 (надалі акт перевірки), відповідно до якого позивачем порушені терміни сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), визначеного відповідно до декларацій № від 17.02.2014, № від 18.02.2015, що призвело до порушення пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (а.с.61-62).

На підставі акта перевірки відповідачем 06.10.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким зобовязано позивача сплатити штраф у розмірі 185,56 грн (а.с.8).

Позивач не погодився із указаним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Відповідно до положень пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Спеціальним Законом, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI.

Так, відповідно до частини восьмої Розділу X Прикінцевих та перехідних положень цього Закону законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з частиною пятою статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону (у редакції, чинній на дату призначення уповноваженої особи Фонду з ліквідації) з дня призначення уповноваженої особи Фонду з ліквідації, зокрема:

строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав (пункт 3);

припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку (пункт 4);

втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається (пункт 7).

Частиною третьою вказаної статті Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на час винесення оскаржуваного рішення (податкове повідомлення-рішення від 06.10.2015) податковий орган не мав правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), визначеного відповідно до декларацій № від 17.02.2014 та № від 18.02.2015, оскільки щодо позивача вже була розпочата процедура ліквідації та запроваджено тимчасову адміністрацію, у звязку з чим оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_2 до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 06 жовтня 2015 року № НОМЕР_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 1218,00 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2015 року.

Суддя Т.С. Канигіна