Справа № 2-а-594/10
Суддя: Бобер К. Ф.
Дата ухвалення: 2010-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-594/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2010 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючого судді Бобер К.Ф

при секретарі Тендюк O.A.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до

Управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради про визнання дій неправомірними і виплату державної допомоги

встановив:

позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради зробити перерахунок та виплатити їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку починаючи з 14 січня 2008 року в розмірі не меншому від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до б років. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є матір»ю двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2., по догляду за яким їй було призначено допомогу до досягнення дітьми трьохрічного віку. Відповідно до ст.. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" така допомога повинна булла їй надаватися в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років. Всупереч цьому, їй за період з 14.01.2008 р. - за сином, та з 19.05.2009 р. - за дочкою допомога виплачується в розмірі по 130 грн., в зв»язку з чим вона звернулася до суду з проханням зобов»язати відповідача здійснити перерахунок належної їй допомоги по догляду за дітьми та виплатити її в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задоволити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала посилаючись на те що державна допомога виплачувалась позивачці у відповідності з діючим законодавством. Крім того, позивачкою пропущено без поважних причин шестимісячний строк на звернення за захистом своїх інтересів до суду. Відповідно до ч.І ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" який введено в дію з 01 січня 1993 року ст.15 передбачалося надання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років. Законом України "Про державний бюджет на 2007 рік" від 19.12.2006 року №489 дія ч.І ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" була зупинена. Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року зупиненні дії ч.І ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" було визнано неконституційним.

Позивачка з позовною заявою про захист своїх інтересів звернулася до суду 14.09.2010 року. Відповідно до ст.99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення за захистом порушенного права. Позов таким чином заявлено з пропущенням вказаного строку і представник відповідача наполягає на відмові в задоволені позовних вимог з цієї підстави (ст.. 100 КАС України). З клопотанням про поновлення строку на звернення з позовною заявою про захист своїх інтересів до суду позивачка не зверталася.

Щодо виплат в межах строку позовної давності, то суд прийшов до висновку, що в цій частині вимоги позивачки є необгрунтованими. З 2008 р. (в редакції Закону України № 107-УІ від 28.12.2007 р.) ч.І ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» діє в такій редакції, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Вказану допомогу позивачка отримувала (а.с.П), чого вона не оспорює. Положення Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» в цій частині не визнавалося неконституційним, а отже мають законну силу. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1.01.2010 р. - 100 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Позивачка не навела розрахунків заборгованості з урахуванням цих положень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач при виплаті допомоги на дитину для позивачки за 2010 рік діяв на підставі і в межах своїх повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Керуючись ст.ст.99-100, 158-163, КАС України, ч.І ст.115 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", суд

постановив:

В позові ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради про визнання дій неправомірними і виплату державної допомоги - відмовити в зв'язку пропуском строку звернення до адміністративного суду без поважних причин та в зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: