Справа № 2а-0770/819/11
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2015 рокум. Ужгород № 2а-0770/819/11

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.

за участю:

позивача: Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, представник ОСОБА_1,

відповідача: Спільного українсько-угорського підприємства Геліос, представник - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до Спільного українсько-угорського підприємства Геліос про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 17 листопада 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 20 листопада 2015 року.

Ужгородська міжрайонна державна податкова інспекція у Закарпатській області (далі Ужгородська МДПІ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Спільного українського-угорського підприємства Геліос (далі СП ТОВ Геліос) у формі товариства з обмеженою відповідальністю про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, вказаного в Акті опису активів, на які поширюється право податкової застави від 30.06.2006 року № 4/24-007/19110530.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги положенням п. 95.3 ст. 95 ПК України, відповідно до якого органи Державної фіскальної служби України мають право на звернення до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, оскільки у платника наявний непогашений податковий борг у розмірі 132791,18 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити та надати дозвіл на погашення суми податкового боргу за рахунок майна СП ТОВ Геліос, вказаного в Акті опису активів, на які поширюється право податкової застави від 30.06.2006 року № 4/24-007/19110530.

Представник Відповідача проти задоволення позовних заперечив повністю, з мотивів, викладених у письмових запереченнях (а.с.171-174 Т.2).

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.12.2013р. (суддя Рейті С.І) в задоволенні позову Ужгородської МДПІ до СП ТОВ Геліос про надання дозволу на реалізацію заставленого майна відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014р. апеляційну скаргу позивача на Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.12.2013р. залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.12.2013р. по справі № 2а-0770/819/11 без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Ужгородською МДПІ було подано касаційну скаргу на Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014р. та Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.12.2013р. по справі № 2а-0770/819/11.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.09.2015 року касаційну скаргу Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області задоволено, Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.12.2013р. та Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014р. у справі № 2а-0770/819/11 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2015р. дану адміністративну справу передано на розгляд судді Микуляк П.П.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема довідкою Ужгородської МДПІ від 09.03.2011р. № 1163/10/24-018 (а.с.6 Т.1) за Відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 132791,18 грн., в т.ч. пеня 13045,26 грн. по наступних платежах :

- платіж 13050130 Земельний податок з юридичних осіб у розмірі 117808,90 грн., в т.ч. пеня 8375,18 грн.;

- платіж 16010233 Комунальний податок у розмірі 144,30 грн., в т.ч. пеня 19,91 грн.;

- платіж 11010100 Податок з доходів найманих працівників у розмірі 150,18 грн.;

- платіж 14010151 Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 14517,80 грн., в т.ч. пеня 4650,17 грн.;

- платіж 21081151 Адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 170,00 грн.

Ужгородська МДПІ звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою, якою просить надати дозвіл позивачу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна СП ТОВ Геліос вказаного в Акті опису активів, на які поширюється право податкової застави від 30.06.2006р. № 4/24-007/19110530.

Згідно п. 1.1 ст. 1 ПК України від 02.12.2010р. (діючий та в редакції станом на час звернення до суду) ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України: контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.3 ст. 95 ПК України: контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків здійснюється виключно при неможливості погашення боргу за рахунок наявних у платника грошових коштів, після здійснення передбачених ПК України заходів для цього та доказів виконання вимог ст. 95 ПК України. При цьому ст. 95 ПК України встановлено можливість погашення податкового боргу як коштами у банках, що обслуговують платника, так і за рахунок наявної у нього готівки.

Позивач посилається на Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.08.2012р. у справі № 2а-0770/1521/12, якою позовні вимоги Ужгородського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Ужгородської МДПІ Закарпатської області задоволено, стягнуто із Спільного українського-угорського підприємства Геліос у формі товариства з обмеженою відповідальністю на користь державного бюджету податковий борг в розмірі 77336,94 грн. за платежем 13050130 Земельний податок з юридичних осіб за рахунок коштів платника податків. Дане рішення суду першої інстанції залишено без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2012р. Таким чином, Позивач посилається на те, що вищевказане судове рішення є доказом звернення інспекції до суду щодо стягнення податкового боргу за рахунок коштів Відповідача та доводить суму податкового боргу по якій інспекції було вжито заходи щодо стягнення в судовому порядку та судові органи підтвердили її безспірність.

Суд не може взяти до уваги дане твердження, оскільки на момент звернення до суду з адміністративним позовом Позивач просив надати дозвіл на погашення суми податкового боргу в розмірі 132791,18 грн.

Зверненню контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі має передувати звернення із позовом про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, які перебувають у його власності на суму податкового боргу або його частини.

На момент звернення в матеріалах справи відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, про стягнення коштів з рахунків СП ТОВ Геліос.

Таким чином, посилання Позивача на Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.08.2012р. у справі № 2а-0770/1521/12, якою з Відповідача стягнуто 77336,94 грн. за платежем 13050130 Земельний податок з юридичних осіб є безпідставними, оскільки Позивач просить надати дозвіл на погашення суми податкового боргу, в розмірі 132791,18 грн., в тому числі по: земельному податку з юридичних осіб у розмірі 117808,90 грн., по комунальному податку у розмірі 114,40 грн., по податку з доходів найманих працівників у розмірі 150,18 грн., по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 14517,80 грн., адміністративних штрафів та санкцій у розмірі 170,00грн. Відтак, посилання Позивача на Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.08.2012р. у справі № 2а-0770/1521/12 суд відхиляє з огляду на те, що на момент звернення до адміністративного суду позивач просив надати дозвіл на погашеннями суми податкового боргу в розмірі 132791,8 грн., а не стосовно 77336,94 грн.

Позивачем не доведено суму податкового боргу, на погашення якої просить надати дозвіл щодо реалізації майна, що перебуває у податковій заставі, оскільки дані податкової інспекції стосовно суми боргу є суперечливими. Згідно довідки Ужгородської МДПІ від 09.03.2011р. за № 1163/10/24-018 (а.с.6 Т.1) борг становить 132791,18 грн. Відповідно до довідки Ужгородської МДПІ від 21.01.2013р. за № 210/10/19-005 (а.с.117-118 Т.1) борг становить вже 251949,44 грн. Також відповідно до довідки Ужгородської ОДПІ (а.с.12 Т.3) борг становить вже 478705,14 грн.

Тобто суми боргу визначено на підставі відсутніх у матеріалах справи доказів. Крім того суму податкового боргу визначено без врахування переривання податкового боргу та включено суми, що не підлягають стягненню в звязку з пропуском строку позовної давності. Також до податкового боргу включено суми неузгоджених зобовязань, які в подальшому скасовані судовими рішеннями. В звязку з цим позивачем не підтверджено, а матеріалами справи не доведено суми податкового боргу СП ТОВ Геліос.

Згідно позовної заяви, Ужгородська МДПІ просить надати дозвіл на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, вказаного в Акті опису активів, на які поширюється право податкової застави від 30.06.2006 року № 4/24-007/19110530.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (втратив чинність з 01.01.2011р., діючий та в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 2181ІІІ), з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу.

Відповідно до п. 1.17 ст. 1 Закону № 2181 ІІІ: податкова застава спосіб забезпечення податкового зобовязання платника податків, не погашеного у строк. Податкова застава виникає у силу закону. У силу податкової застави орган стягнення має право в разі невиконання забезпеченого податковою заставою податкового зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами у порядку, встановленому законом. Зміст і процедуру застосування податкової застави визначено ст. 8 Закону № 2181 ІІІ.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 28.09.2001р. за № 338 затверджено Порядок застосування податкової застави органами державної податкової служби (втратив чинність відповідно до Наказу ДПА України від 24.12.2010р. за № 1043, діючий та в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Порядок), та згідно п. 1.3 Порядку, податкова застава спосіб забезпечення податкового зобовязання платника податків, не погашеного у строк, що виникає на підставі Закону.

Згідно п. 3.1 Порядку передбачено, що за умовами строку дії податкової застави більш як десять календарних днів орган державної податкової служби зобовязаний безоплатно зареєструвати податкову заставу в державних реєстрах застав нерухомого майна відповідно до вимог п. 8.3 ст. 8 Закону.

На виконання вимог ст. 8 Закону № 2181-ІІІ, податкова застава, згідно опису активів, на які поширюється право податкової застави від 30.06.2006р. № 4/27-007/19110530 (а.с.10 Т.1), яка зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстраційний номер 3398404, а.с.13 Т.1), згідно якого обєктом обтяження є активи відповідно до Акту опису від 30.06.2006р. № 4/27-007/19110530.

Підпунктом г п. 6.1 Порядку передбачено, що активи платника податку звільняються з податкової застави з дня закінчення строків позовної давності щодо такого податкового боргу. Строк позовної давності відповідно до положень Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами становить 1095 днів.

Враховуючи виникнення податкового боргу станом до 30.06.2006р., строк позовної давності щодо стягнення податкового боргу та термін дії застави не може бути більшим ніж три роки та закінчується 29.06.2011р., оскільки саме такий термін дії обтяження 29.06.2011р., визначений у Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Виходячи з наведеного, з 30 червня 2011 року закінчився термін дії податкової застави, яка визначена актом опису активів, на які поширюється право податкової застави від 30.06.2006р. № 4/27-007/19110530.

При цьому, судом не можуть враховуватися доводи позивача щодо права податкової застави на підставі акту опису активів від 06.12.2010р. (а.с.11 Т.1), оскільки відсутні докази та такі відповідачем не надані про реєстрацію податкової застави за актом опису від 06.12.2010р. в державних реєстрах застав нерухомого майна, чим порушено вимоги п. 8.3 ст. 8 Закону № 2181- ІІІ та п. 3.1 Порядку.

Предметом даного позову є надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває у заставі, саме за актом опису активів, на які поширюється право податкової застави від 30.06.2006р. № 4/27-007/19110530, термін дії якого закінчився, а не за Актом опису від 06.12.2010р.

Відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181 ІІІ, при несплаті узгодженої суми податкового зобовязання, податковий орган надсилає платнику податків податкові вимоги. Якщо контролюючий орган, що провів процедуру узгодженнями суми податкового зобовязання з платником податків не є податковим органом, то податкові вимоги направляються на підставі подання цих органів. Однак в матеріалах справи наявними є копії корінців першої (№ 1/105 від 20.11.2001 року) (а.с.7 Т.1) та другої (№ 2/346 від 13.02.2002 року) (а.с.8 Т.1) податкових вимог, направлених Ужгородською МДПІ.

При цьому, згідно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Спільне українсько-угорське підприємство «Геліос» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю зареєстроване за адресою: 89502, Закарпатська обл., м. Чоп, вул. Мукачівське шосе, буд. 2 (а.с.5 Т.1). Як вбачається з матеріалів справи перша податкова вимога направлена на адресу м. Чоп, вул. Берег, 2. Що стосується другої податкової вимоги, то в матеріалах справи міститься акт про розміщення вимог (а.с.9 Т.1) на дошці оголошень в звязку з незнадходженням фактичного місцезнаходження СП ТОВ Геліос.

Таким чином, податкова вимога відповідачу не направлялася.

Равзом з тим, відсутність надсилання податкової вимоги на адресу СП ТОВ Геліос доведено Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.07.2012р. (суддя Скраль Т.В.) по справі № 2а-0770/1322/12 (а.с.230-236 Т.2) за позовною заявою Ужгородської МДПІ Закарпатської області до СП ТОВ Геліос про стягнення податкового боргу.

Зокрема, вищезазначеною постановою встановлено: оскільки податковий органом не надсилалась податкова вимога про сплату боргу, то відповідно не було дотримано порядок предявлення вимоги про стягнення податкового боргу в примусовому порядку.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2013р. по справі № 2а-0770/1322/12 (а.с.226-229 Т.2) апеляційну скаргу Ужгородської МДПІ залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.07.2012р. без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України: обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

ПК України, діючий на момент подачі позову, встановив особливий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами і визначив перелік заходів, які повинен здійснити орган державної фіскальної служби в певній послідовності на виконання власних повноважень.

Судом встановлено, що Ужгородська МДПІ зверталась до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом 11.03.2011р. в порядку абз. 2 п. 95.3 ст. 95 ПК України про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна СП ТОВ Геліос. Звернення до суду відбулося в період коли вже набув чинності Податковий кодекс України, в якому встановлено порядок стягнення податкового боргу, відмінний від процедури, що передбачалась Законом України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, в т.ч. при наявності податкової застави на майно та майнові права боржника.

Ст. 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

П. 1 Розділу ХІХ Прикінцеві положення ПК України визначено, що Податковий кодекс України набирає чинності з 01.01.2011 року. Таким чином застосування строків звернення до адміністративного суду, визначених ПК України, можливе лише щодо тих правовідносин, що виникли після набрання чинності Податковий кодексом України

Згідно п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків, з урахуванням обмежень, визначених ПК України, а також іншими законодавчими актами.

Ст. 95 ПК України визначає перелік заходів, необхідних для погашення податкового боргу платника податків, що здійснюється податковим органом.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України: контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

В силу п. 95.2 ст. 95 ПК України: стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно п. 95.3 ст. 95 ПК України: контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

З аналізу вищевказаних пунктів ст. 95 ПК України випливає, що право органу державної податкової служби на звернення до суду із позовною заявою щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі виникає лише після того, як він вже звертався до суду із позовною заявою про погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності і цих коштів виявилося недостатньо для погашення податкового боргу.

Врегулювання спірних правовідносин в частині права Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції на звернення до суду із позовними вимогами про стягнення податкового боргу, повинно відбуватись згідно вимог вже чинного на той момент Податкового кодексу України, а саме з урахуванням п. 95.2 ст. 95 ПК України, що Позивачем дотримано не було.

Оскільки Ужгородською міжрайонною податковою інспекцією не було виконано всі вимоги передбачені ПК України щодо процедури погашення податкового боргу в примусовому порядку, то у позивача відсутні правові підстави звертатися до суду з позовом про надання дозволу на погашення суми податкового боргу СП ТОВ Геліос за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Разом з тим, враховуючи принципи адміністративного судочинства щодо захисту прав та інтересів осіб від порушень з боку органів державної влади та з огляду на ст. 71, 72 КАС України, обовязок доказування покладається в даному випадку на позивача.

Судом встановлено, що при наданні дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі слід враховувати, що вказані дії можуть бути проведені лише за умови дотримання податковим органом послідовності виконання вимог п. 95.1, п. 95.1, п. 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, а саме: право на звернення до суду про надання дозволу всієї суми заборгованості може бути реалізовано податковим органом за наявності прийняття заходів щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, та лише у разі їх недостатності, погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які його обслуговують, здійснюється за рішенням суду, яке направляється для виконання органам державної податкової служби.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.02.2015р. по справі № К/9991/96192/11 (а.с.237-240 Т.2).

Беручи до уваги вищенаведене, відсутність судового рішення, яке набрало законної сили про стягнення коштів з рахунків СП ТОВ «Геліос» та численні судові рішення, що знаходяться в матеріалах справи (а.с.178-186 Т.2, 189-243 Т.2), суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 70, 71, 72, 86, 160-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до Спільного українсько-угорського підприємства Геліос у формі товариства з обмеженою відповідальністю про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України

Суддя ОСОБА_3