Справа № 804/15907/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС України про скасування податкових повідомлень-рішень
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС України, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 09.11.2015 року № НОМЕР_1 та від 10.11.2015 року № НОМЕР_2.
Ухвалою суду від 26.11.2015 року відкрито провадження у справі.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи про нереальність правочинів укладених позивачем з ТОВ «Старт-Д», з наступних причин:
- правочини укладені ТОВ «Старт-Д» визнані недійсними податковим органом;
- ТОВ «Старт-Д» порушуює податкову дисципліну та не знаходяться на податковою адресою;
- ТОВ «Старт-Д» не має трудових ресурсів, основних засобів, машин та механізмів для здійснення господарської діяльності;
- видаткова накладна № 547 від27.03.2012 року підписана від імені позивача невідомою особою по довіреності № 88 від 23.03.2012 року;
- позивачем не надано суду документів стосовно транспортування товару від ТОВ «Старт-Д» до позивача.
Позивачем занижено податкові зобовязання з ПДВ під час безоплатного забезпечення працівників позивача з важкими та шкідливими умовами праці молоком у період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року, оскільки операція з безоплатного забезпечення працівників позивача молоком є операцією з продажу (поставки) такого молока на підставі якої має нараховуватися ПДВ.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
З 11.07.2013 року по 07.08.2013 року відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року.
Перевірка проведекна на підставі п.78.1.11 ст. 78 ПК України на підставі постанови старшого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 17.05.2013 року.
За наслідками вищевказаної перевірки складно ОСОБА_2 від 14.08.2013 року № 111/27.3-04725941.
У вищевказаному акті відповідачем зроблено висновок про не спрямованість правочину укладеного позивачем з ТОВ «Старт-Д» на настання правових наслідків; занижено податкові зобовязання з ПДВ під час операцій з безоплатного забезпечення працівників позивача з важкими та шкідливими умовами праці молоком.
Висновок відповідача щодо нікчемності правочинів обґрунтовується наступним:
- правочини укладені ТОВ «Старт-Д» визнані недійсними податковим органом;
- ТОВ «Старт-Д» порушуює податкову дисципліну та не знаходяться на податковою адресою;
- ТОВ «Старт-Д» не має трудових ресурсів, основних засобів, машин та механізмів для здійснення господарської діяльності;
- видаткова накладна № 547 від27.03.2012 року підписана від імені позивача невідомою особою по довіреності № 88 від 23.03.2012 року;
- позивачем не надано суду документів стосовно транспортування товару від ТОВ «Старт-Д» до позивача.
Також позивачем занижено податкові зобовязання з ПДВ під час безоплатного забезпечення працівників позивача з важкими та шкідливими умовами праці молоком у період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року, оскільки операція з безоплатного забезпечення працівників позивача молоком є операцією з продажу (поставки) такого молока на підставі якої має нараховуватися ПДВ.
На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем прийнято та направлено позивачу податкові повідомлення рішення від 09.11.2015 року № НОМЕР_1, яким нарахованого грошові зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1231,98 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 308,00 грн. та від 10.11.2015 року № НОМЕР_2, яким нарахованого грошові зобов'язання з ПДВ у розмірі 545,03 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 136,26 грн.
Судом на підставі письмових пояснень відповідача встановлено, що сума грошових зобовязань, яка визначена у оскаржуваних податкових повідомлень рішеннях, сформована на підставі визнання нереальними господарської операції позивача з ТОВ «Старт-Д» лише з поставки електроплиток згідно видаткової накладної № 547 від 27.03.2012 року та податкової накладної № 115 від 27.03.2012 року та заниження податкових зобовязань з ПДВ під час безоплатного забезпечення працівників позивача з важкими та шкідливими умовами праці молоком у період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року.
За змістом п.86.9 ст.86 Податкового кодексу України (в редакції станом момент складання акту перевірки та станом на 31.12.2014 року) у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким податковим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим податковим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.
Суд зазначає, що диспозиція пункту 86.9 ст.89 Податкового кодексу України зобовязує контролюючий орган прийняти податкове повідомлення-рішення протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили, виключно у випадку, коли грошове зобовязання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, в якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (осіб) платника податків, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори.
Пунктом 36 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що у разі якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків" і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов'язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили
У матеріалах справи міститься копія постанови старшого слідчого відділу слудчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 17.05.2013 року про призначення позапланової документальної перевірки позивача. З вказаної постанови вбачається, що порушене кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 364 КК України відносно посадових осіб ТОВ «Укрпівденбуд».
Оскільки кримінальне провадження не порушено стосовно посадових осіб позивача, предметом якого були б податки та/або збори, то податковий орган вправі був після проведення перевірки позивача винести податкове повідомлення рішення у загальному порядку передбаченому ПК України.
Суд частково не погоджується з висновками відповідача зробленим у ОСОБА_2 від 14.08.2013 року № 111/27.3-04725941, у звязку з наступним.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосубєктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення звязку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обовязковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобовязань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) право чинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що правочини укладені позивачем з ТОВ «Старт-Д» є нікчемним через те, що за ланцюгом між попередніми контрагентами ТОВ «Старт-Д»» правочини визнані податковим органом нікчемними, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Крім того, відповідач не надав суду беззаперечних доказів того, що не виконання контрагентами ТОВ «Старт-Д»» своїх договірних зобовязань, мало наслідком безтоварність операцій між позивачем та ТОВ «Старт-Д»».
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та у праві на формування витрат порушення податкової дисципліни, вчинені ТОВ «Старт-Д»» (аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 року, номер судового рішення в ЄДРСР 3060678) та не знаходження ТОВ «Старт-Д»» за юридичною адресою.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «Старт-Д»».
Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Старт-Д»» укладено договір поставки товару (електроплитки «Термія») у спрощений спосіб, шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення у відповідності до ч.1 ст. 181 ГК України. Факт укладення договір підтверджується копією видаткової накладної від 27.03.2012 року № 547.
Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною від 27.03.2012 року № 547, копія якої знаходиться у матеріалах справи.
Видаткова накладна відповідає вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Судом встановлено, що ТОВ «Старт-Д»» виписало позивачу податкову накладну від 27.03.2012 року № 115, копія якої знаходиться у матеріалах справи, та яка оформлена у відповідності до норм Податкового кодексу України.
У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платників ПДВ ТОВ «Старт-Д»» анульовано лише 29.01.2014 року.
Тобто станом на день здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ «Старт-Д» було платником ПДВ та вправі було виписувати податкові накладні.
Судом встановлено, що ТОВ «Старт-Д» на момент здійснення з позивачем господарських операцій було юридичною особою.
Судом під час розгляду справи встановлено, що товарно-матеріально цінності (електроплитки «Термія») знаходяться фактично у позивача, що підтверджується відомостями про залишки товарно-матеріальних цінностей станом на листопад 2015 року.
Товар отримав представник позивача за довіреністю № 88 від 23.03.2012 року, що підтверджується викопіюванням із журналу реєстрації довіреностей позивача, яке міститься у матеріалах справи.
За вказаних обставин судом встановлено рух активів від ТОВ «Старт-Д» до позивача.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» судам слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
Таким чином, відповідач безпідставно нарахував позивачу грошове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1231,98 грн. та грошове зобовязання з ПДВ у розмірі 416,65 грн. за господарською операцією позивача з ТОВ «Старт-Д».
Щодо заниження позивачем податкових зобовязань з ПДВ під час безоплатного забезпечення працівників позивача з важкими та шкідливими умовами праці молоком у період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року, то суд зазначає наступне.
Судом встановлено у період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року позивач безоплатно забезпечував своїх працівників, які зайняті з важкими та шкідливими умовами праці, молоком на виконання вимог Закону України «Про охорону праці», документів про атестацію робочих місць та умов колективного договору, витяг з якого міститься у матеріалах справи.
Також судом встановлено, що молоко позивач закував у фірми «Люстдорф» у формі ТОВ, та включав до сум податкового кредиту згідно податкових накладних фірми «Люстдорф» у формі ТОВ, які відображено на сторінках 54-55 акту перевірки.
Суд зазначає про те, що сторонами не оспорюється факт безоплатної передачі молока працівникам позивача з важкими та шкідливими умовами праці та правомірність такої передачі.
Під час безоплатної передачі молока працівникам позивача з важкими та шкідливими умовами праці позивачем не нараховувались податкові зобовязання з ПДВ.
У відповідності до вимог п.п. «а» п.185.1 ст. 185 ПК України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Згідно п.14.1.191 ст. 14 ПК України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. З метою застосування терміна "постачання товарів" електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром. Постачанням товарів також вважаються: а) фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг (повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг) чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу; б) передача права власності на матеріальні активи за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи відповідно до законодавства; в) будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов'язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню); г) передача (внесення) товарів (у тому числі необоротних активів) як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також їх повернення; д) ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника; е) передача товарів згідно з договором, за яким сплачується комісія (винагорода) за продаж чи купівлю.
Не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає органу державної податкової служби відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням.
Згідно п.188.1 ст. 188 ПК України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) у разі постачання виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг без оплати, з частковою оплатою, у межах обміну, у межах дарування, у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку, пов'язаній з постачальником особі, суб'єкту господарювання, який не зареєстрований платником податку, іншим особам, які не зареєстровані платниками податку, база оподаткування визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.
Таким чином, безоплатне забезпечення позивачем певних категорій власних робітників з важкими та шкідливими умовами праці молоком є операцією з постачання такого молока, яка є обєктом оподаткування ПДВ та при здійсненні якої ПДВ нараховується у загальному порядку.
Судом встановлено, що податковим органом визначено базу оподаткування ПДВ операції з постачання позивачем своїм працівникам молока виходячи з договірної (контрактної) вартості молока.
За вказаних обставин висновок податкового органу про заниження позивачем податкових зобовязань з ПДВ за період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року у сумі 128,38 грн. є правомірним.
У відповідності до п.123.1 ст. 123 ПК України до позивача підлягає застосуванню штрафна (фінансова) санкція у розмірі 25% від суми визначеного грошового зобовязання, тобто 32,10 грн. (128,38 грн. х 25%).
Таким чином, податкове повідомлення рішення від 09.11.2015 року № НОМЕР_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Податкове повідомлення рішення від 10.11.2015 року № НОМЕР_2 є частково протиправним та підлягає скасуванню в частині визначення суми грошового зобовязання з ПДВ у розмірі 416,65 грн. та в частині штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 104,16 грн.; в іншій частині податкове повідомлення рішення прийнято правомірно.
Одночасно суд зазначає про те, що порушення відповідачем строку винесення податкового повідомлення рішення не може бути єдиною та достатньою підставою для його скасування.
Згідно частин 1 та 3 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС України від 09.11.2015 року № НОМЕР_1.
Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС України від 10.11.2015 року № НОМЕР_2 в частині визначення суми грошового зобовязання з ПДВ у розмірі 416,65 грн. та в частині штрафної (фінансові) санкції у розмірі 104,16 грн.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» судовий збір у розмірі 1130,00 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 29.12.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_6