Справа № 2-а-511/10
Суддя: Савицька Л. Й.
Дата ухвалення: 2010-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

справа № 2-п-511/10

14 липня 2010 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді СавицькоїЛ. Й.

при секретарі Змієвської І.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Рівненської роти ДПС ДАЇ ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій посадової особи щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та просить визнати неправомірними дії відповідача старшого інспектора Рівненської роти ДПС ДАЇ ОСОБА_2 та скасувати постанову Серія ВК №113473 від 30.05.2010 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.І КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він 30.05.2010 року рухався автомобілем «Рено НК- 440», по автодорозі Київ-Чоп, прямуючи в напрямку м. Львів у службових справах, при цьому швидкості руху не перевищував та уважно слідкував за дорожньою обстановкою, зокрема за дорожніми знаками. Він буз зупинений працівником ДАЇ старшим інспектором Рівненської роти ДПС ДАЇ ОСОБА_2, який повідомив йому, що він рухався із швидкістю 73 км./год., вказавши при цьому, що швидкість його автомобіля була зафіксована за допомогою приладу «Візир». Зазначає, що даний прилад «Візир» знаходився у службовому автомобілі відповідача і фіксацію він проводив із салону даного автомобіля. На всі його заперечення та пояснення з приводу того, яким чином було встановлено, що саме він рухався на своєму автомобілі із вказаною швидкістю, адже разом з ним в попутному та зустрічному напрямку рухалися інші автомобілі із різними швидкостями руху, відповідач не відреагував та почав складати протокол. З постановою позивач не згоден, вважає її незаконною і такою що не відповідає дійсності.

В судове засідання позивач не з'явився, в заяві до суду просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив задовольнити.

Відповідач старший інспектор Рівненської роти ДПС ДАІ ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, судом належним чином був повідомленим про дату, час і місце судового розгляду. На адресу суду надійшли письмові заперечення від представника УДАІ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_3, в яких остання просить визнати належним відповідачем по справі УДАЇУМВС України в Рівненській області, проти позовних вимог позивача заперечує, та просить розглядати справу за її відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

30.05.2010 року відповідачем старшим інспектором Рівненської роти ДПС ДАЇ ОСОБА_2 відносно позивача було складено протокол Серія ВК №139787 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до змісту якого вбачається, що позивач 30.05.2010 року, о 22 год. 05 хв., на 331 км а/д Київ-Чоп, керував автомобілем, перевищив встановлену швидкість руху, обмежену дорожнім знаком 3.29 д.1 «50», 1.37 д.1, рухався із швидкістю 73 км/год, та порушив п. 12.9 ГІДР України, швидкість вимірювалася приладом «Візир» №0812518 (а.с.З).

Постановою по справі про адміністративне правопорушення Серія ВК №113473 від 30.05.2010 року позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн., порушення зафіксоване приладом «Візир» (а.с.2).

В ч. 1 ст. 122 КУпАГІ зазначено, що порушення вимог дорожніх знаків тягне за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час розгляду справи щодо оскарження позивачем вищезазначеної постанови, судом було перевірено, чи прийнята вона: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права позивача на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Статтею 256 КУпАП визначено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, в ньому, крім іншого, зазначаються суть адміністративного правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відмови останньої від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Судом встановлено, що відповідачем при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не обгрунтовано суть правопорушення, зокрема, в протоколі не зазначено конкретного місця скоєння адміністративного правопорушення, крім того в протоколі зазначено, що позивачем були не дотримані вимоги дорожніх знаків 3.29 д.1 «50» та 1.37 д.1, однак не конкретизовано, який саме підпункт пункту 12.9 ПДР України було порушено позивачем. Згідно Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року і введених в дію 01.01.2002 року слідує, що перевищення максимальної швидкості руху на ділянці дороги де встановлено дорожні знаки 3.29 д.1 «50» регулюється її.12.9 «б» ПДР України, а попереджувальний дорожній знак 1.37 д.1 встановлюється для додаткового обмеження швидкості руху виключно у разі проведення дорожніх робіт та регулюється н.12.10 ПДР України. У разі коли дорожній знак обмеження руху 3.29 встановлений без проведення дорожніх робіт або залишений після їх завершення, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху. Враховуючи вище викладене, суду є незрозумілим який саме пункт ПДР України було порушено позивачем.

Відтак, суд ставить під сумнів правдивість обставин, викладених в протоколі та постанові про адміністративне правопорушення, оскільки особою, яка складала вищезазначені документи, не були дотримані вимоги чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Так як відповідачем не наведено переконливих доказів про відповідність протоколу та постанови про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 обставинам справи, а також на вимогу суду не було представлено документів, на підставі яких було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення Серія ВК №113473 від 30.05.2010 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн. (а.с.7)

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для скасування вказаної постанови, так як пояснення позивача ніким не спростовані, і тому суд вважає їх за правдиві. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу технічної можтивості приладу «Візир» (інструкції, технічні дані, паспорт приладу, тощо) щодо вірної фіксації швидкості автомобіля позивача та доказів на підтвердження того, що правопорушення було скоєне саме ним.

Відтак, докази, що підтверджують наявність події і складу правопорушення відсутні, а тому суд приходить до висновку, що постанова про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 є необгрунтованою та задовольняє позов.

Керуючись ст.ст. 11, 104, 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251,287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії старшого інспектора Рівненської роти ДПС ДАЇ ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 122 КУпАП.

Постанову Серія ВК №113473 від 30.05.2010 року, винесену старшим інспектором Рівненської роти ДПС ДАЇ ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 грн. скасувати.

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч ст. 122 КУпАП провадженням закрити.

Постанова Новоград-Волинського міськрайонного суду набирає законної сили після закінчена строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Київського апеляційного адміністратиз-: ~ суду протягом 10 днів з дня оголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча Л.Й. Савицька