Справа № 826/15415/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 грудня 2015 року № 826/15415/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів Гарника К.Ю., Кобилянського К.М., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України

третя особа Уповноважений Верховної ради України з прав людини в особі начальника

Управління з питань дотримання прав дитини, недискримінації та гендерної

рівності

про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач-1), Міністерства закордонних справ України (надалі - Відповідач-2), третя особа Уповноважений Верховної ради України з прав людини в особі начальника Управління з питань дотримання прав дитини, недискримінації та гендерної рівності, в якому просить (з урахуванням уточнень позовних вимог) визнати протиправними дії Міністерства юстиції України з повернення в березні 2015 року клопотань про визнання та виконання судових рішень назад Позивачці та зобов'язати Міністерство юстиції України вчинити наступні дії: прийняти від Позивачки відповідні клопотання про визнання та виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 року та від 02.11.2012 року на території Республіки Ірак, разом із підтверджуючими документами, наданими Балаклійським районним судом Харківської області, забезпечити належний переклад клопотань та всіх документів до них на англійську мову, завірити належним чином клопотання та всі документи, в тому числі - їх переклад, завірення яких вимагається ст. 17 та ст. 40 договору, забезпечити вручення завірених належним чином клопотань про визнання та виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 року та 12.11.2012 року, та всіх документів разом з їх перекладом, компетентній установі Республіки Ірак для цілей їх визнання та виконання на території Республіки Ірак, надавати Позивачці інформацію про рух вказаних вище документів, а також про будь-які повідомлення, що стосуються виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 року та 02.11.2012 року на території Республіки Ірак; зобов'язати Відповідача-1 надати до суду протягом розумного строку звіт про виконання судового рішення та встановити відповідальність у вигляді штрафу за його неподання.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що нею в інтересах її малолітньої дитини було подано клопотання про визнання та виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області на території Республіки Ірак, однак, Відповідачем було безпідставно повернуто такі клопотання.

Представник Відповідача в письмових запереченнях зазначив, що відповідно до ст.3 Договору про взаємне надання правової допомоги між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Іракською Республікою 1973 року, на яку посилалась Позивачка у своєму зверненні, співробітництво включає вручення документів і виконання судових доручень про окремі процесуальні дії, зокрема: допит свідків, сторін, експертів та інше, однак не включає таких дій, які були викладені в клопотанні Позивачки, а саме: пересилання клопотань про визнання та виконання судових рішень, здійснення перекладу документів та їх завірення з метою направлення їх до компетентного органу іноземної держави.

Враховуючи, що в судове засідання 16.12.2015 року не прибув представник третьої особи, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Як зазначає Позивачка, рішення про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину Балаклійський районний суд Харківської області прийняв 02 листопада 2012 року та 02 липня 2012 року, які набрали законної сили і підлягають виконанню.

Отже, для подальшого виконання вказаних рішень, листом від 29.01.2015 року Позивачкою було направлено до Міністерства юстиції України заяву (клопотання) щодо сприяння реалізації, закріплених Конституцією України та чинним законодавством прав громадян України, в якому просила забезпечити належний переклад клопотань про визнання та виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 року та 02.11.2012 року, та всіх документів, які до них додаються на англійську мову, завірити належним чином документи, які подаються разом із цією заявою та забезпечити вручення завірених належним чином клопотань про визнання та виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 року та 02.11.2012 року та всіх документів, які до них додаються разом з цією заявою, з їх перекладом на англійську мову, компетентній установі Республіки Ірак для цілей їх визнання та виконання на території Республіки Ірак.

На вказане звернення Міністерством юстиції України надано відповідь листом від 26.11.2014 року №А-20684/12-14, відповідно до якого проінформовано, що на адресу Міністерства закордонних справ України надіслано листа з проханням надати сприяння в отриманні від компетентних органів Іракської Республіки інформації стосовно порядку звернення з клопотанням про визнання та виконання рішення суду України на території цієї держави, оскільки Договір про взаємне подання правової допомоги між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Іракською Республікою 1973 року не передбачає можливості для передачі клопотань заінтересованих осіб через органи державної влади та особливостей вирішення питання визнання і виконання судових рішень про стягнення аліментів у разі позбавлення боржника батьківських прав відносно дитини, на яку стягуються аліменти, та зміни прізвища стягувачки та дитини.

В подальшому, листом від 27.02.2015 року №А-1937/12-15 Відповідачем-1 проінформовано Позивача про те, що згідно з Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою КМУ від 02.07.2014 року №228, Міністерство юстиції України не здійснює перекладів документів з метою направлення їх до компетентного органу іноземної держави для визнання і виконання судового рішення України на території іноземної держави.

Так, Позивачем було в квітні 2015 року направлено відповідні заяви на ім'я Прем'єр-міністра України та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Листом від 13.05.2015 року №А-6984/12-15 Відповідач-1 повторно повідомив Позивача про те, що Договором не передбачено можливості для передачі клопотань заінтересованих осіб через органи державної влади України, а також, що Міністерство юстиції України звернулося до Відповідача-2 з проханням надати сприяння в отриманні від компетентних органів Іракської Республіки інформації стосовно порядку звернення з клопотанням про визнання та виконання рішень суду України.

Також, відповідно до листа від 08.05.2015 року №11.1/7-А242687.15-1/20-138 вказано, що так як процедура виконання рішення суду України в Іракській Республіці чітко не визначена, безпосереднє вирішення такого питання потребує попереднього врегулювання між відповідними дипломатичними установами України та Іракської Республіки.

Крім цього, разом з листом від 17.07.2015 року №3/9-А248986.15/20-100 секретаріат уповноваженого Верховної Ради України з прав людини направив копію відповіді Відповідача-2 від 19.06.2015 року №71/ВКЗ/12-500-49241, в якому повідомлялось, що Посольству України та Республіки Ірак було доручено звернутись до іракської сторони із відповідними запитами, однак на теперішній час відповіді не отримано.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конституції України Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 14 Договору про взаємне надання правової допомоги між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Іракською Республікою від 22.06.1973 року (надалі - Договір) рішення судів та інших компетентних установ у цивільних і сімейних правах, що були винесені на території однієї договірної сторони, набрали законної сили і підлягають виконанню, визнаються і виконуються на території другої Договірної Сторони, якщо ці рішення винесено після набрання чинності цього Договору.

Положеннями ст.7 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року №1543 зазначено, що Україна є правонаступником прав і обов'язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.

Відповідно до ст. 3 Договору, Договірні Сторони зобов'язуються здійснювати співробітництва у сфері правової діяльності між своїми юридичними органами (далі іменовані "установи") в цивільних і сімейних справах відповідно до положень цього Договору. Співробітництво включає вручення документів і виконання судових доручень про окремі процесуальні дії: допит свідків, сторін експертів та інші дії.

З 01.11.2013 року набирала чинності, підписана 23.11.2007 року і ратифікована Україною 11.01.2013 року "Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання".

Згідно з приписами п.1.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється у межах компетенції Міністерством юстиції України безпосередньо та через головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головне управління юстиції), місцевими судами України (далі - суди України), а у відповідних випадках - іншими органами державної влади.

Пунктом 1.8 Інструкції встановлено, що Головні управління юстиції взаємодіють з іноземними компетентними органами з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах через Міністерство юстиції України, яке відповідно до положень міжнародних договорів України є центральним органом України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах.

Згідно з пунктом 1.10.1. Центральний орган України через Головні управління юстиції отримує доручення компетентних органів України, клопотання заінтересованих осіб і направляє до запитуваної держави в порядку, установленому міжнародним договором України.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на звернення Позивачки, запити Міністерства юстиції України, Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо з'ясування інформації стосовно порядку звернень з клопотаннями про визнання і виконання рішень суду України на території Іраку, а також особливостей вирішення питання визнання і виконання судових рішень про стягнення аліментів у разі позбавлення боржника батьківських прав відносно дитини, на яку стягують аліменти, та зміни прізвища стягувача та дитини, Посольству України в Республіці Ірак було доручено звернутися до іракської сторони із відповідними запитами.

На виконання цього доручення, нотою від 03.06.2015 р. вих. № 6165/22-69 Посольство України в Республіці Ірак звернулося до Міністерства закордонних справ Республіки Ірак.

Через відсутність відповіді з Іракської сторони, Посольство України в Республіці Ірак було вимушене надіслати МЗС Іраку ноту від 13.07.2015 р. вих. № 6165/22-88, в якій повторно порушило питання щодо практичної реалізації Договору.

Відповідно до листа Посольства України в Республіці Ірак від 18.09.2015 р. № 71.ЛЗКЗ/6165-091-782 на додаткові нотні запити Посольства України в Республіці Ірак стосовно порядку звернень з клопотаннями про визнання і виконання рішень суду України на території Іраку зазначено, що в березні 2015 року Посольством отримано копію Договору про взаємне надання правової допомоги між СРСР та Іракською Республікою від 1973 року, а також ноту МЗС Республіки Ірак від 25.03.2015 року №4/9/Україна/1166, якою іракська сторона підтвердила застосування зазначеного Договору.

Враховуючи вказане, відповідно до статті 42 Договору всі питання, що виникають у зв'язку з тлумаченням і застосуванням цього Договору, повинні вирішуватися міністрами юстиції Договірних Сторін або узгоджуватися шляхом підписання протоколу.

Водночас, слід наголосити, що Республіка Ірак не є державою-учасником Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 р., що в свою чергу унеможливлює здійснення Відповідачем-1 вимог Позивачки в частині звернення з клопотанням про визнання та виконання рішення суду України на території цієї держави, оскільки Договір про взаємне подання правової допомоги між Союзом Радянських Соціалістичних Республік а Іракською Республікою 1973 року не передбачає можливості для передачі клопотань заінтересованих осіб через органи державної влади та особливостей вирішення питання визнання і виконання судових рішень про стягнення аліментів у разі позбавлення боржника батьківських прав відносно дитини, на яку стягуються аліменти, та зміни прізвища стягувачки та дитини.

Крім цього, слід зазначити, що листом від 29.09.2015 року №23930-0-16-15/12-15 Міністерство юстиції України повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до статті 5/6 Виконавчого закону № 45 від 1980 року Іракської Республіки зазначено, що суддя першої інстанції є юридичним виконавцем, якщо немає спеціального виконавця і голова вищого суду має право призначити для цього іншого суддю. Стаття 12 цього Закону визначає, що рішення іноземних судів можуть бути виконані в Іраку у разі, якщо їх винесли відповідно до міжнародних угод, які діють в Іраку.

Отже, виконання рішень, виданих українськими судами, в Іраку реалізується відповідно до положень Закону Іраку №30 від 1928 року «Про виконання рішень іноземного права». У статті 2 цього закону наголошується: «Виконання рішень іноземного суду в Республіці Ірак здійснюється відповідно до положень цього закону за рішенням суду Іраку і називається рішенням про виконання». У статті 3 Закону зазначається, що вказаний закон стосується рішень іноземних судів, які видаються час від часу, коли рішення іракських судів визнається в іноземних державах відповідно до спеціальної домовленості з державою Ірак або згідно із законодавством в цій країні.

Міністерство закордонних справ Іракської Республіки також поінформувало про прохання іракських органів юстиції у якомога короткий строк передати документи, визначені статтею 17 Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Іракською Республікою про взаємне надання правової допомоги 1973 року.

Отже, Відповідачами здійснено всіх можливих дії для забезпечення законних прав та інтересів Позивача та її доньки на виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області, водночас, законних підстав для задоволення клопотань про визнання та виконання судових рішень на території Іракської Республіки немає, оскільки як вже зазначалось раніше, Республіка Ірак не є державою-учасником Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 року, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.Ю.Гарник

К.М. Кобилянський