Справа № 381/5193/15-а
Суддя: Осаулова Н. А.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., розглянувши матеріали справи в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Фастівського МРУЮ, Державної реєстраційної служби Фастівського МРУЮ, третя особа без самостійних вимог з боку відповідача: стягувач ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність субєкта владних повноважень та скасування постанови про арешт майна (квартири), -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Фастівського МРУЮ, Державної реєстраційної служби Фастівського МРУЮ, третя особа без самостійних вимог з боку відповідача: стягувач ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність субєкта владних повноважень та скасування постанови про арешт майна (квартири).

Між тим, з огляду на субєктний склад сторін та предмет спору суд не вбачає підстав для розгляду вказаної справи в частині вимог до відділу ДВС Фастівського МРУЮ в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Так, за умовами ч.2 ст.5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій (ч. 1 ст. 17 КАС України).

Відповідно до п.п.1,2,4,5 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктом владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених п. 1-4 частини першої цієї статті.

Між тим, оскаржувані позивачем дії державного виконавця про накладення арешту на майно та дії державного реєстратора про скасування запису обтяження майна не пов'язані із визначеним у ч.1 ст.18 КАС України переліком підстав для розгляду таких справ за предметною підсудністю Фастівським міськрайонним судом як адміністративним судом.

Як вбачається із позовної заяви позивач оскаржує дії державного виконавця та просить скасувати постанову про арешт і оголошення заборони на його відчуження від 14.11.2003 року. При цьому, позивач посилається на вимоги ст.181 КАС України, якою надано право учасникам виконавчого провадження на звернення до адміністративного суду із позовом у разі порушення їх прав діями або бездіяльністю державного виконавця, але у разі якщо законом не встановлено іншого порядку судового оскарження таких дій або бездіяльності.

Згідно викладених позивачем обґрунтувань та наданих документів вбачається, що позивач був боржником у виконавчому провадженні, що заведено на виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.03.1998 року про стягнення аліментів.

У відповідності до вимог п.2 постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 21 травня 2012 року N5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 13.12.2010 року за №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» визначено, що при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Крім того, за п.20 постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 20 травня 2013 року N8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» визначено, що за частиною першою статті 60 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Аналізуючи викладене та враховуючи, що позивач був боржником у виконавчому провадженні, на майно якого накладено арешт, тому суд робить висновок про неможливість розгляду вказаного позову в частині вимог до державного виконавця в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, суд вважає за можливе розяснити позивачу, що з врахуванням того, що саме він є стороною виконавчого провадження (боржник) та був відповідачем у цивільній справі за рішенням від 28.03.1998 року, тому захистити свої права в даному випадку він вправі шляхом звернення до суду в порядку цивільного судочинства шляхом подачі позову про скасування арешту з майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження належного йому обєкту нерухомого майна виключно в разі відсутності спору про право з врахуванням вимог ст.ст.317,321 ЦК України.

Також, вважає за можливе зазначити, що вимоги до державного реєстратора Фастівського МРУЮ підлягають розгляду в адміністративному судочинстві, але підсудні окружним адміністративним судам, оскільки за умовами постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 20 травня 2013 року N8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» вказані органи уповноважені на виконання делегованих повноважень їй державою, а в переліку справ за ч.1 ст.18 КАС України, що підсудні місцевим загальним судам як адміністративним, така категорія справ відсутня.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, вказана адміністративна справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв'язку з чим у відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надсилається особі, яка подавала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 3, 17, 109, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Фастівського МРУЮ, Державної реєстраційної служби Фастівського МРУЮ, третя особа без самостійних вимог з боку Відповідача: стягувач ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність субєкта владних повноважень та скасування постанови про арешт майна (квартири).

Копію ухвали разом із адміністративним позовом та всіма додатками до нього надіслати позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського Апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків, або після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя