Справа № 805/4884/15-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 р. Справа № 805/4884/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

10 год. 25 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросталь»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2014 року № /8278/10/28-03-40-32582387 на суму 2509129 грн. 50 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Електросталь» заявлено позов до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 квітня 2014 року № /8278/10/28-03-40-32582387 про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 2509129 грн. 50 коп., у тому числі за основним платежем на суму 1672753 грн. та штрафними санкціями на суму 836376 грн. 50 коп.

Позивач вважає, що прийняте на підставі акту перевірки від 20 березня 2014 року № 132/28-03-40-32582387 податкове повідомлення-рішення від 16 квітня 2014 року № /8278/10/28-03-40-32582387 на суму 2509129 грн. 50 коп. є необґрунтованим та протиправним, а також таким, що підлягають скасуванню.

Відповідач у письмових запереченнях проти позовних вимог заперечує, вважає адміністративний позов необґрунтованим та безпідставним, а також, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до вимог діючого законодавства.

10 грудня 2015 року представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. 9 грудня 2015 року від відповідача надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника відповідача. Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Електросталь» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 32582387, , свідоцтво серії А00 № 312573 від 21 січня 2004 року, зареєстрований як платник податку на додану вартість, свідоцтво № 100262703 від 4 вересня 2003 року.

З 21 лютого 2014 року по 19 березня 2014 року відповідачем була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за листопад 2013 року (від 20 грудня 2013 року № НОМЕР_1), за грудень 2013 року (податкова декларація з ПДВ від 20 січня 2014 року № НОМЕР_2), за січень 2014 року (податкова декларація з ПДВ від 20 лютого 2014 року № НОМЕР_3), з урахуванням уточнюючого розрахунку від 20 лютого 2014 року № НОМЕР_4 за результатами якої складений акт від 20 березня 2014 року № 132/28-03-40-32582387 (надалі акт перевірки).

За результатами перевірки (висновок акту стор. 6) відповідачем встановлено допущення позивачем порушень податкового законодавства, а саме пункту 200.3, 200.4, 200.6 статті 200 Податкового кодексу України, пункту 4.6.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з підпункту на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року № 1492 із змінами та доповненнями, неправомірно включено до рядка 21.2 уточнюючого розрахунку до декларації за грудень 2013 року від 20 лютого 2014 року № НОМЕР_4 відємного значення, що не відповідає значенню рядка 24 декларації минулого періоду, а саме листопад 2013 року у сумі 1672753 грн., що призвело до неправомірного віднесення до рядка 21.2 декларації на додану вартість за січень 2014 року відємного значення, яке не відповідає рядку 24 декларації минулого періоду, а саме грудень 2013 року у сумі 1672753 грн. та призвело до заниження податку на додану вартість по декларації за січень 2014 року у сумі 1672753 грн.

За висновками акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рiшення вiд 16 квітня 2014 року № /8278/10/28-03-40-32582387, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість, код платежу - 14010100 на суму 2509129 грн. 50 коп., у тому числі за основним платежем у сумі 1672753 грн. та фінансовими санкціями у сумі 836376 грн. 50 коп. за порушення пункту 200.3, 200.4, 200.6 статті 200 Податкового кодексу України, підпункту 6 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з підпункту на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13 листопада 2013 року № 678.

У спірному повідомленні-рішенні зазначено, що на підставі акта перевірки від 20 березня 2014 року встановлено порушення пунктів 200.3, 200.4, 200.6 статті 200 Податкового кодексу України, пункту 4.6.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з підпункту на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13 листопада 2013 року № 678 (далі - Порядок № 678), але у акті перевірки від 20 березня 2014 року не зафіксоване порушення підпункту 6 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з підпункту на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13 листопада 2013 року № 678. Натомість, в акті зазначено порушення пункту 4.6.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року № 1492.

Згідно з пунктом 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 110.1 статті 110 Податкового кодексу України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, суд зазначає, що посилання на нормативні документи у спірному повідомленні-рішенні та у акті перевірки, на підставі якого це рішення прийняте, не відповідають одне одному. У розділі V Порядку № 678 відсутній підпункт 4.6.6, на який посилається відповідач у акті перевірки від 20 березня 2014 року. Тому позивач не міг не виконати чи неналежним чином виконати норму пункту, відсутньому у нормативному документі. Також порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року № 1492 на момент складання відповідачем акту перевірки від 20 березня 2014 року втратив чинність.

Судом встановлено, що акт перевірки від 20 березня 2014 року складений за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку за додану вартість за листопад, грудень 2013 року, січень 2014 року з урахуванням уточнюючих розрахунків.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового Кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Отже граничним строком проведення камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку за додану вартість за січень 2014 року є 20 березня 2014 року, але не за листопад та грудень 2013 року, як вказує відповідач.

Суд встановив, що позивачем до відповідача було подано уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість від 20 лютого 2014 року № НОМЕР_5, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за листопад 2012 року. У даному розрахунку позивач уточнив показник рядка 24 декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року, а саме залишок відємного значення податку, із зазначенням суми 3822300 грн. у графі 5 рядка 24 уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу Україні у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з пунктом 4 розділу 6 Порядку № 678 у разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 25 чи рядка 23 (23.1 чи 23.2), уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий як самостійний документ або у складі декларації (як додаток до неї). Значення графи 6 рядка 24 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується при визначенні значень рядків 21.2 та 24 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок. Отже, виявлена самостійно позивачем помилка у декларації за листопад 2012 року не впливала на значення рядка 25 та рядка 23, а тільки збільшувала значення рядка 24, тому уточнюючий розрахунок було подано за листопад 2012 року.

Судом також встановлено, що 20 лютого 2014 року позивачем до відповідача разом з уточнюючим розрахунком за листопад 2012 року був поданий уточнюючий розрахунок до декларації за грудень 2013 року № НОМЕР_4, в якому були збільшені показники рядка 24 на суму 1672753 грн. У податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року від 20 січня 2014 року № НОМЕР_2 значення рядка 24 декларації складало 0 грн.

Відповідно до пункту 5 розділу VI Порядку № 678 у разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах впливало на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 24 декларації впливало на значення рядка 25 чи рядка 23. Такі уточнюючі розрахунки можуть бути подані лише як самостійні документи, оскільки форма декларації передбачає можливість подання уточнюючого розрахунку як додатка до неї лише за один звітний період, помилки якого виправляються. Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку № 678 залишок від'ємного значення (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Отже, при поданні податкової декларації за січень 2014 року були враховані дані з уточнюючого розрахунку № НОМЕР_6 із збільшеним на 1672753 грн. значенням рядка 24 декларації при перенесенні у рядок 21.2 декларації за січень 2014 року, тому загальна сума рядка 21.2 склала 1672753 грн. Тому висновок відповідача, викладений в акті від 20 березня 2014 року № 132/28-03-40-32582387, про те, що уточнюючий розрахунок до декларації за грудень 2013 року, згідно з яким сформовано рядок 24 декларації у сумі 1672753 грн. не відповідає значенню минулого періоду за листопад 2013 року, зроблено без урахування вказаних вище обставин і є необґрунтованим.

Судом також встановлено, що в акті перевірки від 20 березня 2014 року № 132/28-03-40-32582387 зазначено, що в ході проведення перевірки декларацій з податку на додану вартість за листопад, грудень 2013 року з уточнюючими розрахунками до них, за січень 2014 року встановлено, що у порушення пунктів 200.3, 200.6 статті 200 Податкового кодексу України та пункту 4.6. розділу V Порядку № 1492 неправомірно віднесено до рядка 21.2 декларації за січень 2014 року у сумі 1672753 грн. у звязку з тим, що уточнюючий розрахунок до декларації за грудень 2013 року, який надано до відповідача після проведення камеральної перевірки (акт 19 лютого 2014 року № 79/28-03-40-32582387) та згідно з яким сформовано рядок 24 декларації у сумі 1672753 грн. та який не відповідає значенню минулого періоду, а саме листопад 2013 року. Відтак, уточнюючий розрахунок до декларації за листопад 2013 року позивачем до відповідача не подавався. Також, жодна норма чинного законодавства України, не містить умови подавати уточнюючий розрахунок після проведення камеральної перевірки, як це зазначає відповідач в акті перевірки від 20 березня 2014 року. Уточнюючий розрахунок № НОМЕР_4 до декларації за грудень 2013 року був поданий позивачем до відповідача 20 лютого 2014 року, а акт камеральної перевірки від 19 лютого 2014 року № 79/28-03-40-32582387 був отриманий позивачем тільки 24 лютого 2014 року, про що свідчить поштовий конверт з датою відправлення тільки 22 лютого 2014 року, тобто на момент подання уточнюючого розрахунку № НОМЕР_4 позивач не володів інформацією про складений акт камеральної перевірки від 19 лютого 2014 року № 79/28-03-40-32582387.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність спірного податкового повідомлення-рішення в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 37636 грн. 94 коп. згідно з платіжним дорученням від 28 жовтня 2015 року № 4302.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросталь» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2014 року № /8278/10/28-03-40-32582387 на суму 2509129 грн. 50 коп., у тому числі за основним платежем на суму 1672753 грн. та штрафними санкціями 836376 грн. 50 коп., задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби від 16 квітня 2014 року № /8278/10/28-03-40-32582387 про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 2509129 грн. 50 коп., у тому числі за основним платежем на суму 1672753 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 836376 грн. 50 коп.

Стягнути зі Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросталь» витрати по сплаті судового збору у розмірі 37636 грн. 94 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 24 грудня 2015 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.