Справа № 826/7242/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2015 року № 826/7242/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючої судді Добрянської Я.І., суддів Аблова Є.В., Нагорянського С.І. розглянув відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Державної пенітенціарної служби України

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до відповідача Державної пенітенціарної служби України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що відповідачем надано позивачу на його запит на отримання публічної інформації від 03.03.2015, листом від 11.03.2015 № УКБ-54/9-15-ЗПІ не повну інформацію в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2015 суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній та призначено справу до попереднього судового розгляду.

В попередньому судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог, а також надав документи на виконання ухвали про відкриття провадження у справі.

Представник відповідача надав суду заперечення проти адміністративного позову в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки відповідач не вбачає в своїх діях порушень Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також те, що позивачем оскаржується не протиправність чи бездіяльність відповідача(відмова у наданні інформації), а зміст і повнота наданої інформації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2015 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду колегіальним складом суду.

В судовому засіданні 16.12.2015 представник позивача надав додаткові докази по справі, а також заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, проти якого не заперечив представник відповідача, а тому колегія суддів прийшла до висновку щодо задоволення зазначеного клопотання та відповідно оголосила про перехід для подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Станом на час розгляд у справи по суті жодних інших документів від сторін по справі до суду не надходило.

Розглянувши по суті подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 03.03.2015 позивач ОСОБА_1 звернувся з запитом на отримання публічної інформації до Державної пенітенціарної служби України, в якому просив надати належним чином завірені копії звернень Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Львівській області в період з 01.01.2013 по 01.03.2015 з приводу отримання від Державної пенітенціарної служби України дозволів на передачу в оренду державного нерухомого майна - нежитлових приміщень (частин), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а також належним чином завірені копії відповідей на зазначені Звернення.

Державна пенітенціарна служба України листом від 11.03.2015 № УКБ-54/9-15-ЗПІ надала відповідь долучивши до листа в додатку копії листів регіонального відділення ФДМУ по Львівській області від 18.02.2014 № 08-03-01237 та від 09.07.2014 № 08-03-04732, а також копію листа Державної пенітенціарної служби України від 11.03.2014 № УКБ-1095-дог-14.

Проте, позивач зазначає, що з наданої інформації регіональним відділенням ФДМУ по Львівській області до Державної пенітенціарної служби України з приводу отримання від Державної пенітенціарної служби України дозволів на передачу в оренду державного нерухомого майна - нежитлових приміщень (частин), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 також направлялись листи від 12.11.2014 № 08-03-07572 та від 07.10.2014 № 08-03-06785, копії яких не були надані позивачу відповідачем.

Вважаючи на ненадання відповідачем повної відповіді на запит від 03.03.2015 протиправною, позивач звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та вивчивши норми відповідного законодавства України, що було чинним на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 № 394/2011 основними завданнями ДПС України є:

1) реалізація державної політики у сфері виконання кримінальних покарань;

2) внесення пропозицій щодо формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань;

3) забезпечення формування системи наглядових, соціальних, виховних та профілактичних заходів, які застосовуються до засуджених та осіб, узятих під варту;

4) контроль за дотриманням прав людини і громадянина, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань, реалізацією законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту.

Згідно із статтею 4 Закону України "Про Фонд державного майна України" до основних завдань Фонду державного майна України належать:

1) реалізація державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності;

2) організація виконання Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших актів законодавства та здійснення контролю за їх виконанням;

3) управління об'єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план приватизації або план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України;

4) захист майнових прав державних підприємств, установ та організацій, а також корпоративних прав держави на території України та за її межами;

5) здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління;

6) державне регулювання у сфері оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності;

7) сприяння процесу демонополізації економіки і створенню умов для конкуренції виробників;

8) співробітництво з міжнародними організаціями у реалізації державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна у межах покладених на нього повноважень, управління корпоративними правами держави, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

З наведено вбачається, що обовязки щодо управління обєктами державної власності, зокрема оренди, покладено не на Державну пенітенціарну службу України, а на Фонд державного майна України, а отже розпорядником інформації щодо надання дозволів на передачу в оренду державного нерухомого майна є Фонд державного майна України та його територіальні підрозділи.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом: визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Розпорядники інформації, відповідно до ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення, надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити зокрема, надання недостовірної або неповної інформації.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з запитом на отримання публічної інформації до Державної пенітенціарної служби України, в якому просив надати належним чином завірені копії звернень Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Львівській області в період з 01.01.2013 по 01.03.2015 з приводу отримання від Державної пенітенціарної служби України дозволів на передачу в оренду державного нерухомого майна - нежитлових приміщень (частин), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а також належним чином завірені копії відповідей на зазначені Звернення.

Державна пенітенціарна служба України листом від 11.03.2015 № УКБ-54/9-15-ЗПІ надала відповідь долучивши до листа в додатку копії листів регіонального відділення ФДМУ по Львівській області від 18.02.2014 № 08-03-01237 та від 09.07.2014 № 08-03-04732, а також копію листа Державної пенітенціарної служби України від 11.03.2014 № УКБ-1095-дог-14.

Проте позивач зазначає, що з наданої інформації регіональним відділенням ФДМУ по Львівській області до Державної пенітенціарної служби України з приводу отримання від Державної пенітенціарної служби України дозволів на передачу в оренду державного нерухомого майна - нежитлових приміщень (частин), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 також направлялись листи від 12.11.2014 № 08-03-07572 та від 07.10.2014 № 08-03-06785, які не були надані позивачу відповідачем, однак копії зазначених листів додані до матеріалів справи.

Зважаючи на те, що це листи скеровані ФДМУ по Львівській області до Державної пенітенціарної служби України, тобто виготовлені саме ФДМУ по Львівській області, відповідно власником такої інформації є ФДМУ по Львівській області, а відтак і розпорядником зазначеної інформації в даному випадку є Фонд державного майна України на якого відповідно до Закону України "Про Фонд державного майна України" покладено обов"язок щодо розпорядження державним майном, та вправі розпоряджатися зазначеною в листах інформацією.

Державна пенітенціарна служба України, в якої відсутні відповідно до Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 № 394/2011 обов"язки щодо розпорядження державним майном, відповідно може надати саме ту інформацію, яку самостійно виготовила та якої відповідно і є розпорядником.

А тому, позивач вправі звернутися до виробника (власника) запитуваної інформації і тим самим захистити своє право на доступ до публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Аналізуючи вищенаведене, беручи до уваги докази у матеріалах справи, керуючись чинним законодавством України, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до неналежного розпорядника публічної інформації про надання листів регіонального Відділення Фонду державного майна України по Львівській області, оскільки саме Фонд державного майна України та його територіальні підрозділи є розпорядниками запитуваної позивачем інформації, зважаючи на що суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів суду необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, що підтверджується наявними у справі доказами, а позивач свою чергу не надав суду все необхідні правові докази, а тому колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуюча суддя Я.І. Добрянська

Судді Є.В. Аблов

С.І. Нагорянський