Справа № 826/17535/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 грудня 2015 року 08:14 справа №826/17535/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сушия"
доКиївської міської митниці Державної фіскальної служби України
третя особаГоловне управління Державної казначейської служби України в місті Києві
провизнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сушия" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Сушия") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач, Київська міська митниця), в якому просить: 1) визнати протиправною та скасувати відмову відповідача щодо не підготовки висновку про повернення позивачу (01010, м. Київ. вул. Московська, буд. 29-А, ідентифікаційний код 55266336) з Державного бюджету України надмірно сплачених митних та інших платежів у розмірі 88 583,45 грн., оформлену листом за вих. №4434/10/26-70-25-01-05 від 22 липня 2015 року; 2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених позивачем митних та інших платежів у розмірі 88 583,45 грн. сплачених на підставі скасованого судом рішення Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про коригування митної вартості товарів №100250004/2014/000037/1 від 25 квітня 2014 року та не подання такого висновку для виконання відповідному органові Державної казначейської служби України, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів; 3) зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних та інших платежів у розмірі 88 583,45 грн.; 4) зобов'язати відповідача підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених позивачем митних та інших платежів у розмірі 88 583,45 грн. та подати його для виконання відповідному органові Державної казначейської служби України, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів; 5) зобов'язати Київську міську митницю Державної фіскальної служби України в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/17535/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 15 жовтня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача до суду не прибув, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Сушия" звернулось до Київської міської митниці із заявою від 09 червня 2015 року №9, в якій просило забезпечити негайне виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2015 року у справі №826/2136/15 та вирішити питання повторного розгляду заяви ТОВ "Сушия" щодо повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених сум коштів фінансової гарантії у розмірі 88 583,45 грн.

Листом Київської міської митниці від 22 липня 2015 року №4434/10/26-70-25-01-05 надано відповідь, що правові підстави для повернення коштів ТОВ "Сушия" відсутні, оскільки питання про їх повернення не було предметом розгляду судової справи №826/9473/14.

Позивач не погоджується з наданою відповідачем відповіддю та викладеною в ній позицією, з огляду на фактичні обставини наявності надмірно сплачених позивачем коштів, оскільки протиправність рішення митного органу про визначення митної вартості товарів, що зумовило надмірну сплату сум митних та інших платежів, встановлено в судовому порядку.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову зазначив, що листом від 22 липня 2015 року №4434/10/26-70-25-01-05 позивачу відмовлено у поверненні надмірно сплачених коштів, у зв'язку з тим, що питання про повернення надмірно сплачених коштів не було предметом розгляду справи у суді, а також зазначив, що факт скасування рішення про коригування митної вартості жодним чином не впливає на сплату мита та податків, оскільки рішення про коригування митної вартості не встановлює суми до сплати.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Частиною першою статті 301 Митного кодексу України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У відповідності до частини першої статті 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Взаємовідносини митних органів та органів Державної казначейської служби України в процесі процедури повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України визначає Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618 (далі по тексту - Порядок).

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку визначено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Згідно пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Як встановлено судом вище, з метою повернення надмірно сплачених коштів позивач звернувся до Київської міської митниці із заявою від 09 червня 2015 року №9, яка відповідає вимогам Порядку.

Згідно пунктів 2-4 розділу ІІІ Порядку заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20 липня 2007 року №611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що виникнення права на повернення сплачених податків і зборів пов'язується з певними обставинами та відповідною процедурою, зокрема: наявність факту переплати та подання заяви платником.

При цьому, митний орган зобов'язаний перевірити факт наявності зайвої сплати позивачем грошових коштів до бюджету та, у разі підтвердження, надати до відповідного органу Державного казначейства України висновок про повернення надмірно зарахованих до бюджету митних платежів.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до Київської міської митниці із заявою від 09 червня 2015 року №9 щодо повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, надмірно сплачених до бюджету, переплата яких відбулась у зв'язку з прийняттям відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 25 квітня 2014 року №100250004/2014/000037/1, яке скасовано постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2015 року в адміністративній справі №826/2136/15, що набрала законної сили.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту наявності надмірної сплати коштів позивачем, у зв'язку з прийняттям відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 25 квітня 2014 року №100250004/2014/000037/1, наприклад відповідних платіжних доручень; у свою чергу постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2015 року в адміністративній справі №826/2136/15 не встановлено факту перерахування позивачем митних та інших платежів до Державного бюджету України.

Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено в межах спірних правовідносин наявності підстав для зобов'язання відповідача підготувати висновок про повернення надміру сплачених коштів та не доведено факту протиправної бездіяльності Київської міської митниці щодо неприйняття рішення про підготовку такого висновку.

Разом з тим, суд звертає увагу, що зі змісту відповіді, наданої відповідачем на заяву позивача про повернення надміру сплачених коштів вбачається, що Київською міською митницею не перевірено факту перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку позивача до Державного бюджету України та наявності переплати, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ТОВ "Сушия" від 09 червня 2015 року №9.

В частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування відмови відповідача щодо не підготовки висновку про повернення позивачу з Державного бюджету України надмірно сплачених митних та інших платежів у розмірі 88 583,45 грн., оформленої листом за вих. №4434/10/26-70-25-01-05 від 22 липня 2015 року, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Разом з тим, лист та висновки, викладені в ньому не можна вважати рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин, є лише викладенням суб'єктивної думки посадової особи.

Будь-які висновки, викладені в листі, самі по собі не можуть порушувати права, свободи чи інтереси позивача, а тому, позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Сушия" підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до пункту 4 частини першої 163 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно), є складовою резолютивної частини постанови.

Оскільки дана постанова вимагає від Київської міської митниці вчинення певних дій, суд вважає за можливе встановити для суб'єкта владних повноважень - відповідача строк для подання звіту про виконання вказаної постанови у десять днів з дня набрання нею законної сили.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" задовольнити частково.

2. Зобов'язати Київську міську митницю Державної фіскальної служби України повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" від 09 червня 2015 року №9.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).

5. Встановити Київській міській митниці Державної фіскальної служби України строк у десять днів з дня набрання постановою законної сили для подання звіту про виконання постанови.

6. Попередити Київську міську митницю Державної фіскальної служби України про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко