Справа № 810/1288/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м.Київ 810/1288/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради Тетіївтепломережа

до Володарської міжрайонної державної фінансової інспекції Київській області

про визнання протиправним та скасування пункту вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Комунальне підприємство Київської обласної ради Тетіївтепломережа з позовом до Володарської міжрайонної фінансової інспекції Київській області про визнання протиправним та скасування пункту 3 Вимоги Про усунення порушень від 22.10.2014 №18-16/1673 в частині відшкодування у встановленому законом порядку витрат, проведених з порушенням чинного законодавства, що призвели до втрат фінансових ресурсів, а саме: зайво нарахованої та виплаченої додаткової заробітної плати директору підприємства та премії працівникам у розмірі 154632,05 грн.; зайво сплаченого єдиного соціального внесоку по незаконно виплачених сумах по оплаті праці на суму 57306,64 грн., а також незаконних видатків по ремонту свердловини на суму 6000,00 грн. (з урахуванням уточнення позовних вимог від 02.12.2015).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вимоги відповідача щодо відшкодування оскаржуваних витрат є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України.

Позивачем зазначено, що пунктом 19 трудового контракту, укладеного Головним управлінням житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації з директором КП КОР «Тетіївтепломережа», встановлені випадки, коли премія може не нараховуватись або зменшуватись. Водночас, жоден з перелічених в даному пункті випадків не мав місце на підприємстві, у звязку з чим директору КП КОР «Тетіївтепломережа» було правомірно нараховані за результатами роботи місячна премія в розмірі 50 відсотків нарахованої заробітної плати за посадовим окладом та надбавка в розмірі 50 відсотків посадового окладу і фактично відпрацьованого часу за інтенсивність праці і особливий характер роботи в період з квітня 2012 по липень 2012 року, з травня 2013 року по серпень 2013 року, за грудень 2013 року, з січня 2014 року по квітень 2014 року, за червень 2014 року; а також винагорода за підсумками роботи за 2013 та 2014 роки та премії до урочистих подій, державних і професійних свят в період з серпня 2011 року по червень 2014 року.

Звертав увагу, на те що у вимозі відповідач також безпідставно вимагає відшкодувати зайво нараховану та виплачену додаткову надбавку в розмірі 50 відсотків посадового окладу і фактично відпрацьованого часу за інтенсивність праці і особливий характер роботи директору підприємства за такі періоди: за квітень-липень 2012 року та вересень 2013 року, оскільки відповідні погодження Головного управління житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації, які передбачені чинним законодавством, були отриманні підприємством.

Пояснив, що вимога відшкодувати зайво сплачений єдиний соціальний внесок по незаконно виплачених сумах по оплаті праці у розмірі 57306,64 грн. була визначена відповідачем виходячи з тлумачення неправомірності нарахування та виплати додаткової заробітної плати директору підприємства та премії працівникам.

Проте, враховуючі, що зазначені виплати були нараховані правомірно, позивач вважає, що вказана вимога є безпідставною.

На думку позивача, вимога щодо відшкодування незаконних видатків по ремонту свердловини на суму 6000,00 грн. є також неправомірною, оскільки такі роботи були виконані, що підтверджується доданими до матеріалів позовної зави доказами, а саме: договором про надання послуг та актом прийому-передачі виконаних робіт.

Крім того, позивач зауважив, що зазначені у вимозі виявлені збитки, завдані державі чи об'єкту контролю можуть бути відшкодовані лише у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом, водночас, враховуючи зміст оскаржуваної вимоги відповідач, фактично намагається примусити КП КОР «Тетіївтепломережа» звернутись до суду з позовами до інших осіб щодо стягнення з них заборгованості, шкоди (збитків) на користь Володарської міжрайонної фінансової інспекції Київській області.

Таким чином, позивач стверджує, що оспорювана вимога прийнята відповідачем з порушенням основних принципів адміністративного процесу та засад діяльності субєктів владних повноважень, а також вимог чинного законодавства у звязку з чим є протиправною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. В обґрунтування доводів заперечень зазначили, що в ході проведення ревізії посадовими особами Володарської міжрайонної фінансової інспекції Київській області було встановлено, що накази на виплату винагороди за підсумками роботи за рік та виплату премій до урочистих подій та державних свят протягом ревізуємого періоду не надавались. Таким чином, посадові особи контролюючого органу дійшли висновку, що директору КП КОР «Тетіївтепломережа» було неправомірно нараховано та виплачено премії до урочистих подій, державних та професійних свят в сумі 10300,00 грн. та винагороди за підсумками роботи за рік в сумі 29000,00 грн. протягом серпня 2011 року червня 2014 року.

Крім цього, ревізією встановлено, що в квітні-липні 2012 року, травні - червні, серпні-вересні та грудні 2013 року, січні-червні 2014 року директору підприємства були нараховані та виплачені місячні премії та надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи без погодження органу управління.

Звертали увагу суду, на те що позивачем надано обґрунтування позовних вимог лише в частині щодо незаконно виплачених коштів керівнику в той час як, жодних доводів відносно безпідставних виплат премій працівникам позивачем у позовній заяві зазначено не було.

Представники відповідача також пояснили суду, що вимога про коригування внесків до фондів державного соціального страхування є похідною від вимоги щодо відшкодування незаконно нарахованої та сплаченої заробітної плати та іншіх витрат.

Щодо незаконних видатків по ремонту свердловини на суму 6000,00 грн., представниками фінансової інспекції було зазначено, що наданий до ревізії акт прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання послуг з ремонту свердловини, укладеного між КП КОР «Тетіївтепломережа» та ФОП ОСОБА_5, не містив всіх обовязкових реквізитів визначених законодавством. Крім того, посадовими особами інспекції було встановлено, що ФОП ОСОБА_5 припинив свою господарську діяльність, у звязку з чим провести зустрічну звірку не вбачалось за можливе.

Ревізією також було встановлено, що зазначена свердловина взагалі не обліковується на балансі та не є активом підприємства, у звязку з чим позивач не мав права на здійснення витрат щодо її ремонту.

Разом з цим, представники контролюючого органу зауважили, що інспекцією було лише направлено до позивача вимогу про усунення виявлених в ході ревізії порушень, проте способи їх усунення Володарською міжрайонною фінансовою інспекцію не зазначались, оскільки такі повноваження не надані відповідачу згідно з нормами діючого законодавства.

З огляду на зазначене, відповідач вважає вимогу законною та такою що підлягає виконанню, а тому представники відповідача у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, Володарською міжрайонною фінансовою інспекцію у Київській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності в Комунальному підприємстві Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» за період з 01.08.2011 01.07.2014.

Результати перевірки оформлено ОСОБА_3 № 18-31/51 від 16.09.2015, в якому були зафіксовані виявлені порушення, зокрема, незаконне та недостовірне віднесення до складу собівартості послуг витрат на оплату праці, в результаті чого підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 211938,69 грн., незаконне та недостовірне здійснення витрат на капітальне будівництво, реконструкцію та ремонт, що призвело до втрат коштів на загальну суму 316529,21 грн.

Не погоджуючись з висновками викладеними в зазначеному ОСОБА_3 позивач подав до Інспекції заперечення, які контролюючим органом були прийняті частково.

22.10.2014 фінансовою інспекцією на імя директора КП КОР «Тетіївтепломережа» було направлено вимогу № 18-16/1673 про усунення порушень.

Скориставшись правом оскарження даної вимоги в частині відшкодування у встановленому законом порядку витрат, проведених з порушенням чинного законодавства, що призвели до втрат фінансових ресурсів, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд зазначає про таке.

Як вбачається з ОСОБА_3, ревізією законності нарахування заохочувальних виплат, а саме матеріальних допомог, премій, вихідних допомог та інших матеріальних заохочень директору підприємства встановлено, що директору підприємства ОСОБА_6 протягом серпня 2011 року - червня 2014 року було безпідставно нараховано та виплачено премій до урочистих подій, державних та професійних свят в сумі 10300,00 грн. та винагороди за підсумками роботи за рік в сумі 29000,00 грн. та як наслідок зайво перераховано єдиного соціального внеску на суму 14564,58 грн.

Крім цього, в квітні-липні 2012 року, травні - червні, серпні-вересні та грудні 2013 року, січні-червні 2014 року директору підприємства було також нараховано та виплачено місячні премії та надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи без погодження органу управління Департаменту ЖКГ і ПЕК, що призвело до завищення по бухгалтерському обліку протягом 2012-2014 років адміністративних витрат та вплинуло на фінансовий результат підприємства, а також внесення неправдивих даних до фінансової звітності за зазначений період. Внаслідок вказанного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 197136,21 грн.

Ревізією законності нарахування заохочувальних виплат, а саме матеріальних допомог, премій, вихідних допомог та інших матеріальних заохочень працівникам підприємства встановлено що працівникам відповідно до Наказу № 39 від 21.09.2012 була зайво нарахована та виплачена премія до професійних та держдавних свят (з нагоди Дня міста Тетіїв) в загальній сумі 10800,00 грн., та як наслідок зайво перераховано єдиний соціальний внесок у розмірі 4002,48 грн.

З метою усунення зазначених порушень та попередження їх виникнення в подальшому Державною фінансовою інспекцією було направлено вимогу № 18-16/1673 від 22.10.2015 та, зокрема, зобовязано КП КОР «Тетіївтепломережа» відшкодувати у встановленому законом порядку витрати, проведені з порушенням чинного законодавства, що призвели до втрат фінансових ресурсів, а саме: зайво нарахованої та виплаченої додаткової заробітної плати директору підприємства та премії працівникам у розмірі 154632,05 грн., а також зайво сплачений єдиний соціальний внесок по незаконно виплачених сумах по оплаті праці на суму 57306,64 грн.

Вирішуючи питання відносно законності даної вимоги контролюючого органу, судом встановлено наступне.

Комунальне підприємство Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» належить до сфери управління Київської обласної ради, безпосередньо підпорядковане Київській обласній державній адміністрації та у своїй діяльності підконтрольне Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації.

Наказом Обласного управління житлово-комунального господарства Державного обласного виробничого обєднання теплових мереж «Київтеплокомуненерго» № 89-00 від 15.04.1999 директором Комунального підприємства Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» було призначено ОСОБА_6, який обіймав зазначену посаду до 18 червня 2015 року.

У період проведення ревізії директор КП КОР «Тетіївтепломережа» здійснював свої повноваження на підставі контракту № 3 від 16.06.2010.

Відповідно до пункту 20 цього контракту, керівнику підприємства, можуть виплачуватись з дозволу Органу управління: винагорода за підсумками роботи за рік відповідно до діючого на підприємстві положення; винагорода за вислугу років , надбавки та премії до урочистих подій, державних та професійних свят, відповідно до умов колективного договору.

До заробітної плати позивача, згідно з пунктом 19 контракту, відносяться, зокрема, за результатами роботи та з дозволу Органу управління, місячна, квартальна, премія у розмірі до 100 відсотків нарахованої заробітної плати за посадовим окладом; з дозволу Органа управління, надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу і фактично відпрацьованого часу.

У свою чергу, порядок виплати премії керівникам підприємств (їх обєднань) та закладів (що є не бюджетними установами) спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області регулюється Положенням про преміювання керівників підприємств (їх обєднань) спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, підпорядкованих головному управлінню житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації, який затверджено рішенням Київської обласної ради від 31.07.2012 р. № 430-21-VІ.

Приписами пунктів 3.1, 3.4 та 4.1. цього Положення передбачено, що підставою для нарахування премії керівнику є наказ по підприємству на підставі даних бухгалтерського обліку та показників діяльності Підприємства того періоду, за який здійснюється виплата премії за наявності погодження на виплату премії, передбаченого пунктом 1.4 цього Порядку.

Звернення щодо отримання погодження від Головного управління для нарахування премії направляється йому протягом місяця після закінчення періоду за який вона нараховується. Звернення Підприємства після спливу місячного терміну, встановленого цим пунктом, є прямою підставою для відмови у погоджені в нарахуванні премії керівнику.

Керівник, який не виконав умов преміювання, позбавляється премії.

Отже, з наведеного вбачається, що однією з обовязкових підстав для виплати премії керівнику КП КОР «Тетіївтепломережа» є погодження на її виплату Головним управлінням.

Водночас, в ході проведення ревізії контролюючим органом було встановлено, що дозволів на виплату директору підприємства премій до урочистих подій, державних та професійних свят в сумі 10300,00 грн., винагороди за підсумками роботи за рік в сумі 29000,00 грн. протягом серпня 2011 року - червня 2014 року, а також місячних премій та надбавок за інтенсивність праці та особливий характер роботи в квітні-липні 2012 року, травні - червні, серпні-вересні та грудні 2013 року, січні-червні 2014 року Департаментом житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу не надавались.

У свою чергу, представник позивача у судовому засіданні стверджував, що нарахування та виплата премій директору проводилось на підставі наказів Департаменту ЖКГ і ПЕК та наказів самого директора.

Під час розгляду справи суд ухвалою витребував з Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації докази надання дозволів на виплату премій та винагород директору КП КОР "Тетіївтепломережа" ОСОБА_6 відповідно до трудового контракту № 3 за період з серпня 2011 року по червень 2014 рік. У вказаній ухвалі судом також було зазначено, що в разі неможливості надати такі документи вказати причини за яких такі документи не можуть бути надані та направити до суду відповідну відповідь.

На виконання вимог зазначеної ухвали, Департаментом було надано відповідь, що за періоди зазначені в ОСОБА_3 ревізії Департаментом житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу на виконання п. 1.4 Положення про преміювання керівників підприємств (їх об'єднань) спільної власності територіальних громад сіл, селиш, міст Київської області, підпорядкованих головному управлінню житлово- комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації та на дотримання п.п. 19, 20 Трудового контракту № 3, дозволів і погоджень на виплату премій і винагород ОСОБА_6 не надавалось.

ОСОБА_6 своїми наказами, які видавались ним в період його перебування на посаді директора КП КОР «Тетіївтепломережа», призначив собі до виплати та отримав премії, надбавки і заохочення у періоди, вказані в ОСОБА_3 ревізії. В порушення п. 3.4 Положення про преміювання, в установлений місячний строк позивач за погодженням преміювання себе, як керівника, за зазначені періоди до Департаменту не звернувся.

Крім того, у вказаній відповіді Департаментом житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу зазначено, що ОСОБА_6 дійсно нарахував собі премії і інші доплати без погодження з органом управління.

Разом з цим, позивачем не було надано суду доказів того, що зазначені премії виплачувались саме за погодженням та на підставі наказів Департаменту житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу. Позивачем також не було доведено суду і дотримання КП КОР «Тетіївтепломережа» процедури та строків подачі звернення щодо отримання погодження від Головного управління для нарахування премій директору підприємства.

Таким чином, судом встановлено, що посадовими КП КОР «Тетіївтепломережа» було проведено виплати премій директору підприємства на загальну суму 143832,05 грн. без дотримання порядку здійснення таких виплат передбаченого вимогами трудового контракту, а також Положення Київської обласної ради від 31.07.2012 р. № 430-21-VІ.

Крім того, як вбачається з ОСОБА_3 ревізії, працівникам підприємства відповідно до Наказу № 39 від 21.09.2012 була зайво нарахована та виплачена премія з нагоди Дня міста Тетіїв в загальній сумі 10800,00 грн.

Водночас, пунктом 11 розділу 4 Колективного договору складеного на 2012-2013 роки, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом КП КОР «Тетіївтепломережа» передбачено, що преміювання працівників можливе до державних свят та Дня працівників житлово-комунального господарства.

Разом з цим, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 міста Тетіїв не є державним святом, що свідчить про відсутність підстав для нарахування премій працівникам КП КОР «Тетіївтепломережа» відповідно до Наказу № 39 від 21.09.2012.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що державною фінансовою інспекцією було правомірно зобовязано відповідача відшкодувати у встановленому законом порядку зайво нараховану та виплачену додаткову заробітну плату директору підприємства та премії працівникам у розмірі 154632,05 грн.

При цьому, суд зазначає, що оскільки сплата підприємством єдиного соціального внеску у розмірі на суму 57306,64 грн. є наслідком незаконно виплачених сум у розмірі 154632,05 грн. по оплаті праці директору підприємства та працівникам, суд дійшов висновку, що вимога контролюючого органу відносно відшкодування підприємством єдиного соціального внеску у розмірі на суму 57306,64 грн. є правомірною та скасуванню не підлягає.

Щодо вимоги Володарської міжрайонної фінансової інспекції у Київській області про зобовязання позивача відшкодувати незаконні видатки по ремонту свердловини на суму 6000,00 грн., cуд зазначає про таке.

Як вбачається з ОСОБА_3, в ході проведення ревізії було встановлено, що КП КОР «Тетіївтепломережа» відповідно до договору про надання послуг від 15.07.2015 укладеного з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 в липні 2013 року платіжним дорученням №1027 від 16.07.2013 було безпідставно перераховано на користь останнього кошти в сумі 6000,00 грн. за виконання робіт з ремонту свердловини.

Такого висновку посадові особи контролюючого органу дійшли з огляду на те, що підприємством не було надано до ревізії документальних підтверджень щодо фактичного надання послуг ФОП ОСОБА_5, проведеною зустрічною звіркою документально не підтверджено операції і розрахунки з вказаним підприємцем, на балансі підприємства свердловина відсутня, а підписаний акт здачі-приймання виконаних робіт (послуг) за договором не має юридичної сили та доказовості.

Під час судового розгляду справи позивач стверджував, що зазначені ремонтні роботи були дійсно проведені ФОП ОСОБА_5, проте не дивлячись на проведені заходи (буріння, кріплення, очисту, земляні роботи) не вдалось дістатись до повноцінного джерела грунтових вод.

Наголошував, що акти прийому-передачі виконаних робіт складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що 15.07.2013 між КП КОР «Тетіївтепломережа» (замовник) та ФОП ОСОБА_5 (виконавець) було укладено договір про надання послуг (далы- договір).

Відповідно до пункту 1 зазначеного договору виконавець надає замовнику послуги з ремонту свердловини.

Пунктом 3.1. цього договору передбачено, що вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання та фіксується в актах про надані послуги.

17.07.2013 сторонами договору було складено акт здачі-прийому виконаних робіт (послуг) № 1, з якого вбачається, що вартість робіт (послуг) з ремонту свердловини становить 6000,00 грн.

Представниками сторін у судовому засіданні не заперечувалось, що на підставі цього ОСОБА_3 зазначена в ньому сума грошових коштів була перерахована КП КОР «Тетіївтепломережа» ФОП ОСОБА_5

Вирішуючи питання відносно правомірності сплачених коштів, суд зазначає наступне.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення (частина 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV).

З огляду на зазначене, вказаний ОСОБА_3 здачі-прийому виконаних робіт (послуг) № 1 від 17.07.2015 є первинним бухгалтерським документом.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити, зокрема, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції.

Разом з цим, суд звертає увагу, що в графі «короткий опис робіт» цього ОСОБА_3 сторонами зазначено лише «ремонт свердловини по вул. Пархоменка, котельна» та не вказано зміст, а також обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції.

Таким чином, судом встановлено, що зазначений ОСОБА_3 не відповідає вимогам законодавства України.

Крім того, судом встановлено, що з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій і розрахунків фінансовою інспекцією було вирішено провести зустрічну звірку у ФОП ОСОБА_5 Водночас, можливість провести таку звірку у контролюючого органу була відсутня, оскільки ФОП ОСОБА_5 припинив свою діяльність з 24.02.2014.

Представник позивача у судовому засіданні не надав суду пояснень та доказів на спростування зазначених обставин.

Суд також вважає за необхідно зазначити, що з ОСОБА_3 здачі-прийому виконаних робіт (послуг) № 1 від 17.07.2015 вбачається, що сторони склали цей акт про те, що роботи (послуги) по ремонту артезіанської свердловини виконано в строк, повністю та якісно.

Таким чином, судом не приймаються доводи позивача відносно того, що підприємству не вдалось отримати цілеспрямований результат від отриманих послух (виконаних робіт), а саме: дістатись до повноцінного джерела грунтових вод.

Під час проведення ревізії фінансовою інспекцією було також встановлено, що згідно даних бухгалтерського обліку підприємства свердловина на балансі не рахується.

Позивачем заперечень щодо даного факту не надавалось, отже, позивач фактично визнає, що свердловина, відносно якої було проведено ремонтні роботи, на балансі підприємства не знаходиться.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Господарського кодексу України, майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів.

Відповідно до пункту 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Мінфіну України від 27.04.2000 № 92 у основні засоби - матеріальні активи, які підприємство/установа утримує з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Пунктами 6,7 цього Положення передбачено, що об'єкт основних засобів визнається активом, якщо існує імовірність того, що підприємство/установа отримає в майбутньому економічні вигоди від його використання та вартість його може бути достовірно визначена.

Придбані (створені) основні засоби зараховуються на баланс підприємства/установи за первісною вартістю. Одиницею обліку основних засобів є об'єкт основних засобів.

Таким чином, свердловина за своїми характеристиками активів, є основним засобом, який має у відповідному порядку обліковуватись на балансі суб'єкта господарювання.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності, визначає Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», яке затверджене Наказом Мінфіну України від 31.12.1999 № 318.

Пунктами 4,5,15 цього Стандарту, визначено наступне:

об'єкт витрат - це продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов'язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат;

витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань;

витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення, . віднесено до складу загальновиробничих витрат.

Таким чином, враховуючи те, що на балансі КП КОР «Тетіївтепломережа» свердловина не обліковується та не є активом підприємства, останній не мав права на здійснення витрат щодо її ремонту.

Суд також звертає увагу, що відповідно до листа вих. № 192/1 від 20.11.2014 направленого позивачем до Володарської міжрайонної державної фінансової інспекції, директор КП КОР «Тетіївтепломережа» зазначив, що підприємством направлено запит виконавцю ремонту свердловини про повернення коштів у сумі 6000,00 грн. Вказав, що дане питання є спірне, так як виконавець проводив роботи, але результатів не було досягнуто.

Таким чином, позивачем визнано, що питання щодо відшкодування підприємством коштів сплачених за ремонт свердловини є спірним. Водночас, судом було встановлено, що позивач прийняв від виконавця послуги без жодних зауважень відносно якості та повноти їх виконання.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що підприємством допущено списання коштів на витрати без отримання послуг на загальну суму 6000,00 грн., у звязку з чим вимога відповідача відносно їх відшкодування є правомірною та скасуванню не підлягає.

Відносно доводів позивача про те, що зазначені у вимозі виявлені збитки, завдані державі чи об'єкту контролю можуть бути відшкодовані лише у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом, суд зазначає про таке.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення №499/2011).

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII (далі Закон), а також пункту 6.13 Положення «Про державні фінансові інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.10.2011 N 1236 органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються (стаття 15 Закону).

Пунктом 10 статті 10 Закону встановлено, що Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Таким чином, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (стаття 10 Закону №2939-ХІІ).

Отже, вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що ж до відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено що вимога про усунення порушень № 18-16/1673 була прийнята Володарською міжрайонною фінансовою інспекцією 22.10.2014.

Водночас, з наявного в матеріалах справи листа КП КОР «Тетіївтепломережа» від 20.11.2014 № 192/1 вбачається, що матеріали ревізії були розглянуті на нараді підприємства, проаналізовані причини їх виникнення та прийнято рішення про недопущення порушень в подальшій роботі підприємства.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про намір позивача виконати вимогу Володарської міжрайонної фінансової інспекції про усунення порушень у добровільному порядку.

Отже, судом встановлено, що підстави для скасування пункту 3 спріної вимоги відсутні.

Суд також зазначає, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Обовязок доказування визначений у статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, частина перша даної норми встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина друга даної статті визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, ці норми одночасно покладають обовязок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Наявні у справі докази свідчать про правомірність прийнятої фінансовою інспекцією вимоги про усунення порушень.

Водночас, під час судового розгляду позивачем не було доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводів відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені позивачем доводи є не обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки відповідачем не понесено судових витрат, судові витрати стягненню на користь відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 07 грудня 2015 р.