Справа № 808/4328/14
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2015 рокусправа № 808/4328/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року у справі №808/4328/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЗ Ремпром» до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЗ Ремпром задоволено. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення №№, від 17.01.2014 р., прийняті Мелітопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Запорізькій області.

Не погодившись з таким рішення суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а відтак постанова підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що посадовими особами податкового органу проведена планова виїзна перевірка ТОВ «МЗ Ремпром» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012.

Результати такої перевірки зафіксовані у акті від 26 листопада 2013 року №1288/22/36696112 (далі Акт перевірки), висновками якого встановлено ряд правопорушень з боку позивача, зокрема, - підпункту 134.1.1.пункту 134.1. статті 134, пункту 135.1., підпункту 135.4.1. пункту 135.4. статті 135, підпункту 138.1. пункту 138.1., пункту 138.2., пункту 138.8., статті 138, підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139. підпункту 14.1.27., підпункту 14.1.36 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 1536498 грн.; пункт 198.3. статті 198, пункт 200.1., пункт 200.2. статті 200 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет у сумі 1270896 грн.

Такі висновки, на думку податкового органу, обумовлені тим, що операції з придбання та подальшої реалізації товарів та послуг були для ТОВ «МЗ Ремпром» завідомо збитковими, оскільки витрати, пов'язані з придбанням товару більше, ніж дохід, отриманий ТОВ «МЗ Ремпром» від реалізації товару, що вказує на продаж ТОВ «МЗ Ремпром» товару за ціною нижчою від ціни придбання без мети реального настання наслідків, об'єктивності та поважності причин такого продажу.

На підставі вищезазначеного акту перевірки, Мелітопольською ОДПІ винесені податкові повідомлення - рішення № від 17.01.2014, яким визначена сума грошових зобов'язань за платежем податок на додану вартість у сумі 1270896 грн. 00 коп. та застосовані штрафні санкції у розмірі 295267 грн. 50 коп., № від 17.01.2014, яким визначена сума грошових зобов'язань за платежем податок на прибуток у сумі 1536497 грн. 00 коп. та застосовані штрафні санкції у розмірі 214099 грн. 75 коп.

Не погодившись з такими рішеннями податкового органу, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку в результаті чого відповідач скасував податкове повідомлення-рішення Мелітопольської ОДПІ ГУ Міндоходів в Запорізькій області від 17.01.2014 № в частині зайво нарахованої штрафної санкції з податку на додану вартість і застосувало штраф в сумі 1 грн. ( в іншій частині без змін) та залишило без змін податкове повідомлення рішення №.

Не погодившись з такими рішеннями податкового органу, позивач оскаржив їх до суду, правомірність винесення яких і стало предметом розгляду у даній справі.

Вирішуючи спірні правовідносини та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних рішень

Колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з фактичних обставин справи вважає такий висновок суду цілком обґрунтованим з наступних підстав.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.4.1 пункту 135.4 ПК України передбачено, що дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу».

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 ПК України передбачено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.1.1 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до пункту 138.8 статті 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, , виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Тобто необхідною умовою для формування валових витрат та податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, які підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Доводи податкового органу про отримання платником необгрунтованої податкової вигоди мають грунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат та податкового кредиту.

Надаючи обґрунтовану оцінки спірним рішенням винесених на підставі Акту перевірки, колегія суддів зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податків товарів (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на лише одних припущення припущеннях і твердженнях. При цьому, в акті перевірки відсутній опис сутності порушення зазначених позивачем вищенаведених норм ПК України, а також відсутні посилання на первинні або інші документи, що зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, а лише є посилання на грошові показники в певний період.

Судом встановлено, що 01 липня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЗ Ремпром" та Публічним акціонерним товариством "Гідросила МЗТГ" укладено договір поставки №РП/33, згідно з яким Публічне акціонерне товариство "Гідросила МЗТГ" поставило, а ТОВ "МЗ Ремпром" отримало запасні частини до сільгосптехніки.

Факт поставки товару підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи. При цьому, кожна з операцій про придбанню, продажу за допомоги договору комісії мала доходи вищі від витрат та в результаті порівняння валових витрат від здійснення придбання та валових доходів від продажу за окремою операцією.

При цьому, з метою збуту ТМЦ в режимі експорту, між ПАТ «Гідросила МЗТГ» - постачальник товару, ТОВ «МЗ Ремпром» - покупець товару та комітент, Мелітопольська філія ПрАТ «Торговій дім «Гідросила» - комісіонер та експортер укладено договір комісії № РП/26-к від 07 травня 2010 року, який передбачає наступні умови передання товару комітенту комісіонеру: «на складі Комітента» «на умовах EXW». Склад Комітента (TOB «МЗ Ремпром») знаходиться за адресою: Запорізька обл. м. Мелітополь вул. Індустріальна, 59, що підтверджено договором оренди приміщень РП-04 від 19 січня 2010 року.

Експорт гідророзподілювачів підтверджено ВМД, у графі 31 котрих вказаний виробник - публічне акціонерне товариство «Гідросила МЗТГ», адже саме це підприємство є виробником товару.

В графі 9 ВМД, що було надано до перевірки, вказаний комісіонер - ПрАТ «Торговий дім «Гідросила» 25002, Україна м. Кіровоград вул. Орджонікідзе, 7 оф. 104 та у додатку комітент - ТОВ «М3 Ремпром» 72316, Україна Запорізька обл., м. Мелітополь вул. Індустріальна, 59.

У графі 2 ВМД вказується, що «якщо описом цієї графи не передбачено інше, у графі зазначаються відомості про відправника.» Мелітопольська філія ПрАТ «Торговій дім «Гідросила» є лише відправником товару.

Здійснюючи зовнішньоекономічну господарську діяльність позивач продав запасні частини до сільгосптехніки покупцю Закритому акціонерному товариству "СоюзГідравліка" Російської Федерації у тому числі з податком на додану вартість 0% та відобразило у валових доходах відповідного періоду.

Підтверджень факту продажу позивачем товарів за ціною нижчою від ціни придбання до суду не надавалось.

Таким чином, укладання позивачем договору комісії №РП/26-к від 07 травня 2010 року з Публічним акціонерним товариством "Збутова компаній "Гідросила" на реалізацію товару є свідченням здійснення господарської діяльності, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними первинними документами (договори, видаткові накладні, податкові накладні, довіреності, реєстри виданих та отриманих накладних, ВМД, банківські виписки, акти, звіт, декларації та інші)

При цьому, на момент здійснення поставок (надання послуг), так і на момент подання заперечень відомості відносно постачальників товарів та послуг позивача знаходились у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Постачальники товарів та послуг є платниками податку на прибуток на загальній системі оподаткування, що не спростовано податковим органом.

Таким чином, сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "МЗ Ремпром" кошти та витрати на збут товару є валовими витратами, а податок на додану вартість, сплачений у ціні товару правомірно віднесено позивачем до складу податкового кредиту.

Щодо твердження відповідача про завищення позивачем собівартості реалізованої готової продукції колегія суддів зазначає наступне.

Судами встановлено, що у липні 2011 року товариством надавались послуги за актами №121 від 01.07.2011, №122 від 06.07.2011, №136 від 12.07.2011, №137 від 13.07.2011, №138 від 14.07.2011, №142 від 19.07.2011, №141 від 20.07.2011, №140 від 18.07.2011, №143 від 21.07.2011, №139 від 29.07.2011, №145 від 28.07.2011, №148 від 30.07.2011, №151 від 30.07.2011, №153 від 30.07.2011, №155 від 30.07.2011, №157 від 30.07.2011, №158 від 30.07.2011, №150 від 30.07.2011, №156 від 30.07.2011, №154 від 30.07.2011, №159 від 30.07.2011, №152 від 30.07.2011, №147 від 30.07.2011, №144 від 21.07.2011, №149 від 30.07.2011.

Зазначені акти надавались позивачем під час перевірки, проте особа, що проводила перевірку до акту перевірки включила не усі надані акти і тому в акті перевірки відображені грошові показники, які не відповідають дійсності.

Сума реалізації товариством послуг без ПДВ у липні 2011 року становить 292993,11 грн. Сума собівартості реалізованих послуг 275991,25 грн. Отже, сума реалізованих товариством послуг (292993,11 грн.) перевищує собівартість реалізованих послуг (275991,25 грн.) на 17001,86 грн.

Крім того, у березні 2012 року позивачем надавались послуги за актами №28 від 02.03.2012, №43 від 16.03.2012, №44 від 23.03.2012, №45 від 27.03.2012, №59 від 30.03.2012, №57 від 30.03.2012, №53 від 19.03.2012, №55 від 30.03.2012, №54 від 26.03.2012, №51 від 30.03.2012, №49 від 30.03.2012, №48 від 30.03.2012, №46 від 30.03.2012, №60 від 30.03.2012, №47 від 30.03.2012, №50 від 30.03.2012, №52 від 30.03.2012, №56 від 30.03.2012, №58 від 30.03.2012.

Зазначені вище акти надавались позивачем під час перевірки, проте до акту перевірки включені не усі надані акти. Окрім того, сума акту № 46 від З0 березня 2012 року у акті перевірки вказана 1727, 87 грн., але сума цього акту становить 17858,17 грн.

З огляду на викладене, у акті перевірки відображені грошові показники, які не відповідають дійсності та не підтверджені первинними документами.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованість висновків акту перевірки, то суд приходить до висновку, що правочин відповідає положенням норм чинного законодавства України.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про дотримання позивачем у справі необхідних умов для формування податкового кредиту та валових витрат та як наслідок відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань відповідає наявним у справі доказам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року у справі №808/4328/14 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко