Справа № 803/2199/14
Суддя: Самсін І.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоСамсіна І.Л.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Коротких О.А., Кривенди О.В., Кривенка В.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Терлецького О.О., -
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку Волинської області (далі - управління ПФУ, ПФУ відповідно) до відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) «Завод «Полімер» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Управління ПФУ звернулося до суду з адміністративним позовом до ВАТ «Завод «Полімер» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період із січня по червень 2014 року в сумі 57 424 грн 92 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відповідно до статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), пункту 2 'Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), пункту 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 19 грудня 2003 року № 21-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663; далі - Інструкція ), зобов'язаний щомісяця до 25-го числа вносити до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. В результаті недотримання порядку відшкодування витрат ПФУ на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, заборгованість відповідача за період із січня по червень 2014 року становить 57 424 грн 92 коп. На підставі вищевикладеного управління ПФУ просило суд стягнути з ВАТ «Завод «Полімер» заборгованість із відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період із січня по червень 2014 року в сумі 57 424 грн 92 коп.

Волинський окружний адміністративний суд ухвалою від 28 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року та Вищого адміністративного суду України від 9 червня 2015 року, позовні вимоги управління ПФУ у частині вимог про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період із січня по квітень 2014 року включно у розмірі 38 283 грн 28 коп. залишив без розгляду.

У справі, що розглядається, суд касаційної інстанції погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що до заборгованості із відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, підлягають застосуванню строки звернення до адміністративного суду, передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Не погоджуючись із ухвалою суду касаційної інстанції, управління ПФУ звернулось із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави, встановленої пунктом 2 частини першої статті 237 КАС, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, а саме статті 99 КАС, частини п'ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV.

На обґрунтування заяви надано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 року (№ К/800/51164/14) та постанову Верховного Суду України від 7 квітня 2015 року (справа № 21-113а15), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходить із такого.

Частиною першою статті 99 КАС передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи ПФУ повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами ПФУ у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини п'ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, на підставі аналізу вищезазначених норм права колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п'ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 КАС, не застосовуються.

Висновок суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, наведеному висновку Верховного Суду України не відповідає, у зв'язку з чим ухвала Вищого адміністративного суду України від 9 червня 2015 року, ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року та ухвала Волинського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку Волинської області задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 9 червня 2015 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року та ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

ГоловуючийІ.Л. Самсін
Судді:О.Ф. ВолковМ.І. Гриців
О.А. КороткихО.В. Кривенда
В.В. КривенкоВ.Л. Маринченко
П.В. ПанталієнкоО.О. Терлецький