Справа № 22-а-21881/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 89 09.09.2011
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Приходька К.П. суддів: Таргоній Д.О., Іванової І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Володарському районі Київської області на постанову Володарського районного суду Київської області від 22 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як «Дитині війни», -

встановила:

У січні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відмову відповідача щодо виплати йому щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком - протиправною та забовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та безпечити її виплату за період з 2006 року по жовтень 2009 року в сумі 3702,20 грн., а з листопада 2009 року щомісяця на весь період чинності ст.. 6 Закону.

Постановою Володарського районного суду Київської області від 22 лютого 2010 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду в Володарському районі Київської області в перерахунку державної соціальної підтримки, як дитині війни, за грудень 2008 року по грудень 2009 року. Забовязано Управління Пенсійного фонду в Володарському районі Київської області провести перерахунок та виплату державної соціальної підтримки в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком починаючи з грудня 2008 року по грудень 2009 року.

У апеляційній скарзі представник управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Київської області просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в позові, посилаючись на необґрунтованість та незаконність постанови, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Головуючий у І інстанції Юзвик М.М. Доповідач у II інстанції ОСОБА_1

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження вї суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування^ посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального лету та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Стаття 1 зазначеного Закону визначає терміни, згідно часини першої якої у цьому законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої Світової війни було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України «Про у альнообов»язкове державне пенсійне страхування» і відповідає встановленому прожитковому мінімуму.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ в Володарському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки п унктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8. 10-18. підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких заг одавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Приймаючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати

пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність юджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо періоду проведення перерахунку та виплат, за період з грудня 2008 року по грудень 2009 року, оскільки суддею не було враховано положення ст.. 99 КАС України.

Тому, враховуючи положення ч. З ст. 99 КАС (чинної на момент прийняття постанови), момент звернення до суду - 12.01.2010 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві - а.с. 2) та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню, починаючи з січня «909 року по 22 лютого 2010 року з врахуванням проведених виплат за цей період.

За наведених обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 195. 197. 198. 201. 205. 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Володарському районі

Київської області задовольнити частково.

Змінити постанову Володарського районного суду Київської області від 22 лютого 2010 року в частині періоду зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Володарському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зазначивши даний період «з січня 2009 року по 22 лютого 2010 року включно з врахуванням проведених виплат за цей період».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді