Справа № 242/2828/15-а
Суддя: Владимирська І. М.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №242/2828/15-а
Провадження №2-а/242/365/15
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Селидове 16 грудня 2015 року

Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Владимирської І.М., за участю секретаря Сорока Т.О., за участю представника відповідача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.07.2015 р. звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що вона має статус матері дитини інваліда з дитинства. 06.04.2015 року вона звернулась до відповідача з заявою № 1057 про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як матері інваліда з дитинства. Рішенням від 05.06.2015 року № 1220 УПФУ в м. Селидове йому відмовило в призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, посилаючись на довідки з лікувально-консультаційної комісії захворювання, що призвело до інвалідності зареєстровано вперше у 1996 р., тобто після досягнення дитиною інвалідом шестирічного віку. Однак, позивач вважає вищезазначену відмову відповідача незаконною та такою, що порушує її право на соціальний захист посилаючись на те, що ст.17 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили 5 і більше дітей, виховали їх до 6-ми річного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать діти - інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії. До суду представник позивача надав уточнення позовних вимог, згідно яких він просить визнати неправомірною бездіяльність УПФУ в м. Селидове щодо неповідомлення письмово ОСОБА_3 про відсутність висновку ЛКК дитячої поліклініки, що захворювання, яке призвело до інвалідності її сина, мало місце до шестирічного віку; неправомірними дії УПФУ в м. Селидове Донецької області та скасувати рішення УПФУ в м. Селидове Донецької області № № 1220 від 05.06.2015 року щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язати УПФУ в м. Селидове розглянути повторно заяву ОСОБА_3 від 06.04.2015 р. № 1057 про призначення їй пенсії як матері інваліда з дитинства, із зниженням пенсійного віку.

У судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представника позивача в судовому засіданні уточнені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення, згідно яких ОСОБА_4 звернулась до УПФУ в м. Селидове із заявою від 06.04.2015 р. № 1057 про призначення пенсії за віком згідно ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.19991 р. № 1788-XII та ч. 3 розділу XV «Прикінцеві положення «Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV. Право на призначення пенсії ОСОБА_3 не було. Розписка в заяві про необхідність надати додатково довідку з лікарні до 06.07.2015 р. із підписом ОСОБА_3 міститься у заяві (яка була надана 03.06.2015 року). Згідно із цією довідкою зарахування вперше зареєстровано в 1996 році (сину було 13 років). Окрім цього в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 про призначення пенсії за наданими документами. Тобто ОСОБА_3 було повідомлено про відсутність документу, про що свідчить розписка в заяві та підпис самої ОСОБА_3 на зворотні заяви. УПФУ в м. Селидове Донецької області діяло у спосіб та умовах, передбачених законодавством, прав позивача порушено не було. В звязку з чим, вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши законодавство, що регулює спірні правовідносини, встановив наступне.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із свідоцтвом про народження серії І-НО № 574969, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новогродівського міського управління юстиції Донецької області 14.02.2014 року, ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6/.

Відповідно до довідкам МСЕК серії МСЕ№177300 від 29.11.1999 року, серії МСЕ № 253470 від 05.11.2001 р., серії МСЕ № 178768 від 06.11.2000 р. син позивача ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства.

Згідно ВКК Селидівської поліклініки № 1094 ОСОБА_5 інвалід другої групи дитинства безстроково, хвороба зареєстрована вперше 1996 році.

Згідно з медичного висновку № 12 від 22.07.1997 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, має захворювання, яке відповідно до наказу від 05.12.1991 року № 175 МОЗ України дає право на отримування пенсії дітям інвалідам до 16 років.

Загальний трудовий стаж ОСОБА_3 складає 32 років 1 місяців 12 днів.

Рішенням №1220 від 05.06.2015 року Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області ОСОБА_3 було відмовлено в призначенні пенсії через відсутність висновку лікувально-консультативної комісії (ЛКК) дитячої поліклініки, що захворювання, яке призвело до інвалідності, мало місце до шестирічного віку.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон № 1058-ІV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого зазначеним Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сімї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV жінки, які народили пятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно п.3 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV передбачено, що жінки які народили пятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. До числа інвалідів належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 52 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів належать діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

За вимогами ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з пунктом 2.18 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоровя, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Аналізуючи зазначені норми суд приходить до висновку, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновку МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновку про час настання інвалідності)

Аналогічна правова позиція була викладена у рішеннях Верховного Суду України у постанові від 27 травня 2014 року № 21-133а14 та у постанові від 02.12.2014 року №21-534а14.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Пенсії призначаються з дня звернення за пенсією (ст. 83 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до абз. 3 пункту 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно до матеріалів справи не вбачається надіслання письмового повідомлення або здійснення відповідного запису в заяві про призначення пенсії запису про необхідність надання саме висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновку МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років, на підставі чого суд приходить до висновку про прийняття протиправного рішення управлінням Пенсійного фонду України в м.Селидове та необхідності в його скасуванні із наданням письмового повідомлення заявнику про необхідність висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновку МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновку про час настання інвалідності) і здійсненню відповідного запису в заяві про необхідність надання зазначених документів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки відповідач є державною бюджетною установою, суд вважає можливим у відповідності до ст. 88 КАС України звільнити його від сплати судових витрат.

Керуючись ст. 1, 3, 6, 8, 19, 22-24 Конституції України, ст. 17, 26, 45, 81 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2-15, 17-18, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 158-163, 167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове щодо неповідомлення письмово ОСОБА_3 про відсутність висновку ЛКК дитячої поліклініки, що захворювання, яке призвело до інвалідності її сина, мало місце до шестирічного віку.

Визнати неправомірними та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області №1220 від 05.06.2015 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов'язати УПФУ в м. Селидове розглянути повторно заяву ОСОБА_3 від 06.04.2015 р. № 1057 про призначення їй пенсії як матері інваліда з дитинства, із зниженням пенсійного віку.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя