Справа № 2а/1870/8507/12
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Київ К/800/36530/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівПилипчук Н.Г.
Ланченко Л.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сумах Сумської області Державної податкової служби

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2013 року

у справі №2а-1870/8507/12

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у місті Сумах Сумської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Сумах Сумської області Державної податкової служби (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Сумський окружний адміністративний суд постановою від 21 липня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року, задовольнив адміністративний позов та скасував податкове повідомлення-рішення відповідача від 21 травня 2010 року №/0/36272.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 04 жовтня 2012 року скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Сумський окружний адміністративний суд постановою від 26 лютого 2013 року відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 03 червня 2013 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким задовольнив адміністративний позов, скасував податкове повідомлення-рішення від 21 травня 2010 року №/0/36272.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надіслав на адресу суду касаційної інстанції письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача, за змістом яких просив залишити касаційну скарну без задоволення, а рішення суду попередньої інстанції - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Контролюючий орган провів позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2009 року, про що склав акт від 05 травня 2010 року №3609/17-1016/, яким встановив порушення позивачем вимог підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4, підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8, пункту 17.2 статті 17, пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

За результатами перевірки, контролюючий орган прийняв податкове повідомлення - рішення від 25 травня 2010 року №/0/36272, яким збільшив позивачу грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на 60 693,75 грн., з яких основний платіж - 20 231,25 грн., штрафні (фінансові) санкції - 40 462,50 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Фактичною підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугував висновок податкового органу про те, що позивач здійснюючи продаж м'яса кінцевим споживачам на Центральному ринку м.Суми, не утримувала та не перераховувала до бюджету податок з доходів фізичних осіб з виплаченого доходу громадянам. За висновками податкового органу, оскільки до перевірки не були надані довідки 3-ДФ про те, що громадяни, у яких позивач закупила м'ясо, виростили зазначену продукцію, відповідно позивач є податковим агентом щодо таких осіб і повинна перераховувати до бюджету податок з їх доходів. Крім того, податковим органом встановлено у перевіряємий період факт придбання товарів у ОСОБА_5 як фізичної особи, вартість якого не підтверджена первинними документами та за результатом такого придбання позивачем не сплачено податок з доходів фізичних осіб.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції виходив з наявності у податкового органу правових підстав для збільшення суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, однак визначення розміру такого збільшення здійснено відповідачем з порушенням норм податкового законодавства, що є підставою для його скасування.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа та перебуває на податковому обліку у відповідача. У перевіряємий період здійснювала реалізацію м'ясопродуктів, закуплених у населення на Центральному ринку у м.Суми, на підставі патентів від 01 квітня 2007 року №850328, з визначенням фіксованої суми плати прибуткового податку за патент у розмірі 100,00 грн. та від 23 вересня 2008 року №325607 з визначенням фіксованої суми плати прибуткового податку за патент у розмірі 400,00 грн.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Згідно з пунктом 1.15 статті 1 вказаного Закону податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону. Податковим агентом, зокрема, є фізична особа, що є суб'єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним особам.

Відповідно до підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 цього ж Закону податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок за ставкою податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок (підпункт «а» пункту 19.2 ст. 19 цього Закону).

Ані в акті перевірки, ані під час судового процесу податковий орган не наводить даних про існування між позивачем та фізичними особами трудових відносин та/або укладання між ними цивільно-правового договору, з виплатою доходів яким у позивача виникають обов'язки податкового агента. Акт перевірки містить лише посилання на те, що вартість придбаного позивачем товару без підтверджуючих документів та без утримання та перерахування податку становить 134 875,00 грн., у тому числі за період з 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року на суму 49 900,00 грн., з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року на суму 52 500,00 грн., з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року на суму 32 475,00 грн.

Отже, позивач по відношенню до самостійних суб'єктів господарювання не є податковим агентом, у зв'язку з чим, враховуючи відсутність будь-яких даних щодо виплати позивачем доходів фізичним особам, щодо яких позивач виступав би податковим агентом, податкове зобов'язання визначено податковим органом неправомірно.

Втім, оскільки помилковість висновків суду апеляційної інстанції не призвела до прийняття ним невірного по суті спору рішення, підстави для скасування спірної постанови - відсутні.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За встановлених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сумах Сумської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2013 року у справі №2а-1870/8507/12 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.