Справа № 806/5235/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м.Житомир справа № 806/5235/15

категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Барібан А.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Андрушівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.11.2015 №,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Андрушівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 12.11.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування: за основним платежем на суму 11626,99 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3076,74 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на відсутність порушень положень чинного податкового законодавства з його боку, оскільки висновки акта перевірки №000175/06-01-17/НОМЕР_1 від 30.10.2015 року документально не підтверджено, висновки перевіряючих ґрунтуються на припущеннях та носять суб'єктивний характер. Зокрема, позивач зауважує, що є цілком безпідставними висновки відповідача щодо наявності порушення п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, а саме: не оподаткування отриманого доходу у вигляді додаткового блага, оскільки анулювання (прощення) ПАТ "Уксоцбанк" заборгованості у розмірі 69743,48 грн. за додатковою угодою від 25.12.2006 року №3 про внесення змін до договору кредиту №288/58-007, не є тотожним отриманому додатковому благу, котре згідно положень Податкового кодексу України має бути оподатковано. Також, позивач наголошує що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб, у тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. При цьому, відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та списані за його рішенням, не є доходом платника податків у розумінні Податкового кодексу України, котрий підлягає оподаткуванню в порядку п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Зокрема, вказав на правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 12.11.2015 р. № щодо збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, оскільки позивачем внаслідок порушення вимог абз. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, занижено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету на суму 11626,99 грн. - основного платежу та 3076,74 грн. за штрафними санкціями.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Андрушівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, про що було складено акт №000175/06-01-17/НОМЕР_1 від 30.10.2015 року (а.с. 6-12).

За наслідками проведеної перевірки встановлено порушення пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), за неподання податкової декларації про доходи та майновий стан за 2012 рік; абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за період в сумі 11626,99 грн., в тому числі по періодах: 2013 рік - 11626,99 грн.

Підставою для даного висновку стало те що, фізичною особою ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, отримано дохід у вигляді додаткового блага від ПАТ "Укрсоцбанк" в розмірі 69743,48 грн., у вигляді анулювання (прощення) заборгованості.

На підставі акту перевірки №000175/06-01-17/НОМЕР_1 від 30.10.2015 року Андрушівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 12.11.2015 року, про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування: за основним платежем на суму 11626,99 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3076,74 грн. (а.с. 13).

Однак, суд не погоджується з даними висновками контролюючого органу з огляду на наступне.

Встановлено, що 25.12.2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Укрсоцбанк" було укладено Договір кредиту № 288/58-007, відповідно до якого позивач отримав кошти в сумі 38000 доларів 00 центів. Дані кошти позивач отримав для купівлі житла.

25.12.2012 року позивач з дозволу банку продав іпотечне майно для погашення заборгованості за договором кредиту.

В подальшому між позивачем та банком було підписано додаткову угоду № 3 про внесення змін до Договору кредиту №288/58-007 від 25.12.2006 року (а.с. 14), якою було змінено черговість погашення та фактично встановлено припинення договору кредиту та іпотеки.

12.04.2013 року згідно повідомлення ПАТ "Укрсоцбанк" №19.1-02/96-6004 від 07.05.2013 року (а.с. 15), банком було здійснено анулювання заборгованості, а саме анулювання відсотків в розмірі 69743,48 грн. за Договором кредиту №288/58-007 від 25.12.2006 року.

Тобто, відповідно до даного Договору, клієнту ОСОБА_1 було анульовано (прощенно) заборгованості в розмірі 69743,48 грн. відсотків нарахованих за користування кредитом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до п.164.1 ст.164 Розділу IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України), базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З акту перевірки вбачається, що саме вказаною нормою (п. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України), фактично було обґрунтоване спірне податкове повідомлення рішення від 12.11.2015 р. №.

Разом з тим, вказаний п. "д" є складовою пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, яким передбачено включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку доходу, отриманого як додаткове благо, і фактично визначає один з видів такого додаткового блага.

Згідно п.п.5.1, 5.2 ст.5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Статтею 14 ПК України визначено значення понять, в якому ці поняття вживаються в цьому Кодексі.

Так, відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України (у відповідній редакції на момент виникнення правовідносин) доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень ПК України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у той чи іншій формі.

Тобто, основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відповідно до пп.165.1.29 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

З аналізу вказаної норми вбачається, що протягом дії кредитного договору отримані платником податку від банку кошти не можуть бути включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 року визначено, що банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту, є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами Цивільного кодексу України. При цьому нарахування відсотків є лише засобом забезпечення виконання зобов'язання перед банком.

Прощені позивачу відсотки не є його доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то відсотки, неустойка (в т.ч. пеня) ним не отримуються, а банк вправі як стягувати їх, так і не стягувати.

Отже, прощення відсотків регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин цивільним законодавством.

Крім того, відповідно до п.3.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року № 1020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 13.01.2011 року № 46/18784 (у відповідній редакції), у графі "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що оскільки сума відсотків за користування кредитом не є складовою основної суми боргу (кредиту), тому вона не включається до загальномісячного (річного) доходу, оскільки основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

На підставі наведеного суд вважає, що відсотки, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем податкове повідомлення - рішення від 12.11.2015 р. № винесене необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України на користь позивача підлягає відшкодуванню 487,20 грн. сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Андрушівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (а.с. 3).

Керуючись статтями 86, 94, 158-162, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення від 12.11.2015 року №.

Відшкодувати ОСОБА_1 судові витрати в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Андрушівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 28 грудня 2015 р.