Справа № 805/4315/15-а
Суддя: Маслоід О.С.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/4315/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 р. Справа № 805/4315/15-а

Постановлена у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Маслоід О.С.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Костянтинівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного

управління ДФС у Донецькій області

до Комунального підприємства «Вода Донбасу» (м. Слов’янськ)

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Костянтинівська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області (надалі позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Комунального підприємства «Вода Донбасу» (Регіональне управління з експлуатації каналу) (надалі відповідач) про стягнення заборгованості з земельного податку у сумі 33 647,14 грн.

Позивач у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, Через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідач – Комунальне підприємство «Вода Донбасу» (Регіональне управління з експлуатації каналу) зареєстроване у якості юридичної особи 04.09.2007 року, номер запису 1 266 103 0001 026990, ідентифікаційний код 00191678, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців, знаходиться на обліку відповідача за неосновним місцем обліку.

17.01.2014 року відповідачем до позивача було надано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, якою відповідач самостійно визначив податкове зобов’язання із земельного податку щомісячно у розмірі 2 925,35 грн., грудень – 2 925,33 грн.

Згідно декларації у платника податків виникла заборгованість з вересня по грудень 2014 року, що складає 11 701,38 грн.

09.02.2015 року відповідачем до позивача було надано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік, якою відповідач самостійно визначив податкове зобов’язання із земельного податку щомісячно у розмірі 3 631,98 грн., грудень – 3 631,93 грн.

Згідно декларації у платника податків виникла заборгованість з січня по червень 2015 року, що складає 21 791,88 грн.

Таким чином, загальна сума податкової заборгованості по сплаті податкового зобов’язання із земельного податку, з урахуванням нарахованої пені у сумі 153,88 грн., складає 33 647,14 грн.

Позивачем було складено податкову вимогу № 412-25 від 19.06.2015 року на суму 26 383,18 грн., яку відповідач отримав 24.06.2015 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи на поштовому повідомленні.

В матеріалах справи відсутні докази щодо оскарження зазначеної податкової вимоги в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

П. 19-1.1 ст. 19 Податкового кодексу України (надалі – ПК України), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів; звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1. ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, позивач є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, а також повноваження на звернення до суду із позовом про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, прямо передбачено законом.

Пп. 16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов’язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

П. 38.1. ст. 38. ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання ( пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Таким чином, внаслідок несвоєчасної сплати податкових зобов’язань утворилась заборгованість у сумі 33 647,14 грн. яка підтверджується обліковими картками відповідача (зворотній бік), що також не заперечується ним.

При цьому, суд зазначає, що Закон України від 02.09.2014 № 1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (надалі Закон № 1669) визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Ст.. 6 Закону № 1669 передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільнити суб’єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Ст.. 1 Закону № 1669 визначені терміни, а саме: період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання аб. 3 п. 5 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Відповідачем до матеріалів справи наданий сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили № 1735 від 25.11.2014 року, згідно якого Торгово-промислова палата України засвідчила настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року відповідачеві при здійснені господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов’язкових платежів. На момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Крім цього, відповідачем до матеріалів справи також наданий висновок Донецької торгово-промислової палати та сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили № 1517 від 17.11.2014 року

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача є м. Слов’янськ, яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р входить до зазначеного переліку (п.п. 23. п. 1).

Як вже зазначалось, заборгованість відповідача по сплаті земельного податку виникла з вересня 2014 року, тобто у період дії Закону № 1669.

Суд зазначає, що право на звільнення від виконання своїх обов'язків надано відповідачеві саме Законом (Закон № 1669), тобто нормативним актом, що має вищу силу, відсутність механізму реалізації норм Закону № 1669, на період набрання ним чинності і до 02.12.2015 року, стосовно звільнення суб’єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, не позбавляє позивача від виконання його норм та не дає підстав для стягнення з відповідача заборгованості зі сплати земельного податку.

Таким чином, стягнення з відповідача заборгованості по земельному податку з 14.04.2014 року суперечить вимогам Закону № 1669.

Ст.. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача податкового боргу по земельному податку у сумі 33 647,14 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, ст. 71, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Костянтинівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Комунального підприємства «Вода Донбасу» (Регіонального управління з експлуатації каналу) про стягнення заборгованості з земельного податку у сумі 33 647,14 грн. – відмовити.

Зазначена постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Маслоід О.С.