Справа № 804/14232/15
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Борисенко П.О., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Авіас" до Любомльського відділення Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо торгівельна фірма «Авіас» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Любомльського відділення Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про скасування податкового повідомлення рішення № 000480310 від 16.06.2015 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що посадовими особами відповідача було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у декларації з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів ТОВ ВТФ «Авіас» за березень 2015 року, за наслідками якої складено акт перевірки № 79/21/32560942 від 14.05.2015 року. На підставі акту перевірки податковим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення рішення, які позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно було прийняте всупереч нормам діючого законодавства. З огляду на вищевикладене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили. Надіслали суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач також надіслав заперечення проти позову, у яких зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення рішення є повністю законним та обґрунтованим, висновки викладені відповідачем у акті перевірки за наслідком якої винесено податкове повідомлення рішення є такими, що відповідають фактичним обставинам, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України органи податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій) (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Судом встановлено, що посадовими особами відповідача було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у декларації з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів ТОВ ВТФ «Авіас» за березень 2015 року, за наслідками якої складено акт перевірки № 79/21/32560942 від 14.05.2015 року.
Не погодившись з висновками, викладеними у акті перевірки позивачем були подані заперечення (вих. № 318 від 26.05.2015 року). Проте, листом від 29.05.2015 року № 1149/21 відповідач повідомив, що заперечення є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, акт перевірки залишається без змін.
Суд вважає оскаржуване податкове повідомлення рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Згідно з пп.14.1.4 п.14.1 ст. 14 ПК України, акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).
Відповідно до пп.212.1.11 п.212.1 ст.212 ПК України, платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.
У відповідності до п.215.1 ст.215 ПК України, до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.
Згідно з пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК України, об'єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів;
Відповідно до пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України, базою оподаткування у разі обчислення податку із застосуванням адвалерних ставок - є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.
Згідно з пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України, для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.
Положеннями абз.2 пп.14.1.212. п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що реалізацією субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - є продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших субєктах господарювання громадського харчування.
З вищевказаних норм права вбачається, що операція з реалізації субєктом господарювання підакцизних товарів є обєктом оподаткування акцизним збором в розумінні пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК України, якщо субєктом здійснюється продаж підакцизних товарів безпосередньо громадянам або іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.
З наведеними положеннями узгоджуються приписи Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року №14, відповідно до якого Додаток 6 «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку: графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;у графі 5 «Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр. 3 - гр. 4)» вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.
Отже, діючим законодавством відокремлено графою вартість підакцизних товарів, реалізованих в роздрібній торговельній мережі (а відтак через АЗС), але для комерційного використання, які не входять до бази оподаткування акцизним податком.
Суд зазначає про помилковість доводів відповідача про те, що за Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою КМУ від 20.12.1997р. №1442, через мережу АЗС здійснюється лише роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу.
Відповідно до вказаних Правил вони визначають порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування, тобто регулюють порядок роздрібної, а не оптової торгівлі нафтопродуктами. Суд звертає увагу на те, що зазначені і Правила не містять заборони на оптовий продаж пального через АЗС.
Крім того, суд зауважує на тому, що вищевказані Правила роздрібної торгівлі розроблені на виконання ст. 20 Закону України «Про захист прав споживачів», який під споживачем розуміє фізичну особу, яка придбаває продукцію для особистих потреб, не повязаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника (п. 22 ст. 1).
Посилання відповідача на визначення «роздрібна торгівля», наведене в ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», також не буруться судом до уваги, оскільки вказаний ДСТУ пояснює як термін «роздрібна торгівля», так і термін «оптова торгівля». Так, оптовою торгівлею є купівля-продаж товарів за до говорами постачання партіями для їх наступного продажу кінцевому споживачу через роздріб ну торгівлю або для виробничого використання (п. 4.5). Зазнаючи про здійснення позивачем операцій з реалізації підакцизних товарі саме з роздрібної торгівлі, контролюючим органом не спростований належним та допустимим доказами факт постачання позивачем таких підакцизних товарів покупцям для виробничого використання, тобто факт здійснення ним оптової торгівлі.
Крім того, відповідно до п.5.3 ст. 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами, а ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять» законом не є.
Суд звертає увагу на те, що за даними ЄДРЮОФОП видами діяльності позивача є як роздрібна торгівля пальним (основний), так і оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
Також суд зауважує, що під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган не може використовувати документи первинного обліку платника податків, проводити вивчення та оцінку укладених таким платником податків угод, оскільки дані про укладення зазначених угод не відображаються у податковій звітності.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що під час проведеної відповідачем камеральної перевірки позивача (без дослідження будь-яких первинних бухгалтерських документів на підприємстві) неможливо було зробити висновок про реалізацію нафтопродуктів позивачем, які підлягають акцизному оподаткуванню, тому викладені в акті перевірки висновки про порушення позивачем ст.ст.213-216 ПК України є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях.
У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення було прийняте всупереч нормам діючого законодавства, а тому є таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.
В розрізі вказаних норм суд встановив, що спосіб захисту, який пропонує позивач, є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів, а тому суд з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача виходить за межі позовних вимог та додатково визнає протиправним податкове повідомлення рішення № 000480310 від 16.06.2015 р.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність присудження з Державного бюджету України позивачу документально підтверджених судових витрат.
Керуючись ст.ст. 94, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Авіас" - задовольнити.
Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Авіас" здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету на суму 183,00 грн. (сто вісімдесят три гривні нуль копійок).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 21.10.2015р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_2