Справа № 805/4816/15-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 р. Справа № 805/4816/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне Управління пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення заробітної плати та середньомісячного заробітку за затримку в виплаті заробітної плати.

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне Управління пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області суму заборгованої заробітної плати в розмірі 9 633,63 грн.;

- стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області суму середньомісячної заробітної плати за час затримки заробітної плати в розмірі 41 216,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона перебувала на державній службі в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області (тимчасово окупована територія) з 27 березня 2007 року по 08 грудня 2014 року. 08 грудня 2014 року вона звільнена з посади заступника начальника відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи в порядку переведення до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва. Позивач зазначає, що в період служби виникла заборгованість по заробітній платі за жовтень 2014 року в сумі 5 876,73 грн. та листопад 2014 року в сумі 3 756, 90 грн.

Позивач також зазначає, що відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, але оплата праці на теперішній час за жовтень-листопад 2014 року працівникам управління, зокрема позивачу, виплачена не була.

Позивач звертає увагу, що відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позивач вказує, що виходячи з табелів обліку робочого часу, сума середнього заробітку яка підлягає стягненню, становить 9 633,63 грн., а компенсація за затримку у виплаті заробітної плати становить 41 216,00 грн.

Позивач до суду не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з позовом до суду, крім іншого, позивач надіслала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань та заперечень проти адміністративного позову від відповідача до суду не надійшло.

Представник третьої особи через відділ діловодства та документообігу суду надав клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні без участі представника, а також надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем до позовної заяви надано індивідуальні відомості про застраховану особу, в якій зазначено що сума заробітку за жовтень 2014 року складає 5 876,73 грн. сума заробітку за листопад 2014 року не зазначена. Інших доказів наявності заборгованості із виплати заробітку до позову та розрахунку суми компенсації за затримку у виплаті заробітної плати не додано. Також зазначив, що статтями 116, 117 Кодексу законів про працю України не враховано обставини проведення у 2014 році антитерористичної операції в Донецькій області, у звязку з чим заробітна плата позивачу не виплачена. Так, в зазначеному випадку вина відповідача щодо невиплати заробітної плати відсутня з причин наявності обставин непереборної сили та низки нормативно-правовий актів. Крім того, посилається на те, що з метою запобігання загрози життю і здоровю працівників та клієнтів банків постановою правління Національного банку України № 466 від 06 серпня 2014 року здійснення всіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються Українською владою було призупинено.

Відповідно до Указу президента України від 14 листопада 2014 року №875/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладені заходи щодо стабілізації соціально економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» (далі Постанова №595), якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі Тимчасовий порядок) визначено, зокрема, що видатки з державного бюджету та бюджету пенсійного фонду України, бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування було призупинено. Їх поновлення передбачене лише після повернення відповідної території під контроль органів державної влади.

Представник третьої особи також зазначив, що згідно пункту 4 Тимчасового порядку умовою виплати заробітної плати та виплати компенсації за період невикористаної щорічної відпустки працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, є можливість провадження функціонування установи і виконання працівниками своїх обовязків. Отже, заробітна плата працівникам установи за період, коли установа розмішувалась на тимчасово неконтрольованій території, а в подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, виплачується за рахунок кошторису установи.

Крім того, зазначено, що посадові особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області були звільнені за власним бажанням до 12 грудня 2014 року, при цьому, жодних первинних бухгалтерських документів, печаток, іншої документації на підконтрольну територію передано не було. На теперішній час головним управління пенсійного фонду здійснюються заходи щодо підбору кадрів з метою поновлення функціювання означеного територіального управління.

Відповідно до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження, та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Управлінням пенсійного фонду у м. Сніжне Донецької області з 27 березня 2007 року по 08 грудня 2014 року, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача серії АА № 325273 (а.с.7-10). 08 грудня 2014 року позивача звільнено з посади заступника начальника відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи в порядку переведення до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, у якому вона працює по теперішній час.

Відповідно до індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) зазначено суму заробітку для нарахування пенсії у жовтні місяці 2014 року в розмірі 5 876,73 грн., проте у листопаді 2014 заробітна плата взагалі не була позивачу нарахована (а.с.11).

Листом від 29 січня 2015 року позивачка звернулась до Головного Управління пенсійного фонду України в Донецькій області з прохання допомоги у вирішенні питання щодо виплати суми нарахованої та невиплаченої заробітної плати за жовтень та листопад 2014 року, виплатити суму нарахованої та невиплаченої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, виплатити суми неоплачених листів тимчасової втрати працездатності (а.с.12).

17 лютого 2015 року за №671/10 Головне Управління пенсійного фонду України в Донецькій області надало відповідь ОСОБА_1, вказуючи те, що позивач з Головним управління в трудові відносини не вступало, тому виплата заробітної плати не входить в межі компетенції Головного управління (а.с.13).

Позивачка звернулась з листом від 27 березня 2015 року до Пенсійного Фонду України, в якому просить надати допомогу у вирішенні питання щодо заборгованої заробітної плати за жовтень-листопад 2014 року та суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, а також щодо оплати листів тимчасової втрати працездатності (а.с.14).

08 квітня 2015 року Пенсійний Фонд України повідомив позивача, що оплата праці працівників Пенсійного фонду здійснюється відповідно до постанови КМУ від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури судів та інших органів» в межах коштів, затверджених бюджетом Пенсійного фонду на відповідний рік. Також, повідомили позивача, що бюджет пенсійного фонду України на 2015 рік затверджено постановою КМУ від 25 лютого 2015 року № 67 (а.с.15).

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 70 КАС України передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За приписами частини 3 статті 86 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Спірні правовідносини по виплаті заробітної плати регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України та іншими законодавчими актами України. Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 98 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

З індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) вбачається, що заборгованість по заробітній платі позивачу в період з жовтня по листопад 2014 року складає 5876,73 грн. зокрема, за жовтень 5876,73 грн., у листопаді заробітну плату позивачу не нараховано (а.с.11), проте позивачем зазначено суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 9 633,63 грн.

Також, посилаючись на ст. 117 Кодексу законів про працю України, позивач зазначає, що сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати становить 41 216,00 грн.

Вказаною статтею передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Табелі обліку робочого часу, наказ про призначення на посаду, наказ про присвоєння відповідного рангу державного службовця, наказ про звільнення, довідки щодо заборгованості по заробітній платі позивача тощо, від Управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області, Головного Управління пенсійного фонду України в Донецькій області до суду не надходило. Оригінал, або засвідчена у встановленому порядку (нотаріально засвідчена) копія трудової книжки до суду позивачем також не надавалось.

Крім того, відповідачем не підтверджено та не спростовано суму в 9 633,63 грн. яка зі слів позивача є заборгованістю зі сплати заробітної плати за період жовтень-листопад 2014 року. Тому, суд вважає недоведеними суми позовних вимог щодо нарахування заробітної плати, податків та внесків із заробітної плати за період жовтень-листопад 2014 року, а також недоведеною суму розрахунку середнього заробітку за весь час затримки розрахунків при звільненні в розмірі 41 216,00 грн.

Разом з цим, відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" з квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться антитерористична операція.

У звязку з чим, сформовано та діє особливий порядок фінансування бюджетних установ, організацій, підприємств, які знаходяться на території проведення антитерористичної операції і визначений наступними нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей визначено, що міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Вищевказаною постановою Кабінету міністрів України, затверджено Тимчасовий Порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, яким визначено деякі умови такого фінансування, у тому числі і в частині заробітної плати бюджетних установ.

У населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

Заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати і працівники (військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу) виконують свої обовязки.

У разі переміщення установи з тимчасово неконтрольованої на контрольовану територію після набрання чинності цим Порядком видатки на забезпечення діяльності такої установи, у тому числі на оплату праці (грошове забезпечення), протягом місяця з дня переміщення здійснюються згідно із затвердженим кошторисом (планом використання бюджетних коштів).

Протягом місяця з дня переміщення установи на контрольовану територію до положення, штатного розпису та кошторису (плану використання бюджетних коштів) такої установи в установленому порядку вносяться зміни з урахуванням зміни чисельності працівників та наявних умов для здійснення їх функцій.

Після закінчення місячного строку видатки на забезпечення діяльності установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються лише відповідно до кошторису (плану використання бюджетних коштів) з урахуванням внесених змін.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 12 травня 2015 року № 9-1 затверджено Перелік управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах Донецької та Луганської областей, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників на період проведення антитерористичної операції відповідно до якого Управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області переміщено з непідконтрольної частини території України на підконтрольну українській владі, також про це свідчать відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців, де зазначена адреса управління: 84302, Донецька обл., місто Краматорськ, вул. Поштова, будинок 5.

Законом України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси від 13 січня 2015 року № 85-VIII (далі за текстом Закон №85-VIII) встановлено додаткові гарантії щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Тобто, позивач може отримати заборгованість по заробітній платі до 31 грудня 2015 року, але за умови переміщення за своєю посадою до фактичного (перереєстрованого) місцезнаходження Управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області (м. Краматорськ) або до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Словянськ), та приступити до виконання своїх функціональних обовязків, або отримати статус зареєстрованого безробітного до моменту працевлаштування в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

З урахуванням наведеного, суд вважає звернення ОСОБА_1 до суду передчасним, з урахуванням діючого законодавства України, зокрема, Закону України №85-VIII від 13 січня 2015 року, яким закріплено погашення заборгованості з виплат по заробітній платі, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Отже, відповідачем до встановленого Законом строку має бути сплачена в добровільному порядку заборгованість ОСОБА_1 по заробітній платі на підставі Порядку погашення заборгованості із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, розробленого Кабінетом Міністрів України згідно вимог зазначеного Закону.

Крім того, ані позивачем, ані відповідачем не підтверджено та не спростовано суму в 9 633,63 грн. яка зі слів позивача є заборгованістю зі сплати заробітної плати за період жовтень-листопад 2014 року. Тому, суд вважає недоведеними суми позовних вимог щодо нарахування заробітної плати, податків та внесків із заробітної плати за період жовтень-листопад 2014 року, а також розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунків при звільненні в розмірі 41 216,00 грн.

З огляду на зазначене, суд встановив, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області суми заборгованої заробітної плати в розмірі 9 633,63 грн. та суми середньомісячної заробітної плати за час затримки заробітної плати в розмірі 41 216,00 грн., є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст. ст. 4-15, 51, 69-72, 86, 94, 122, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне Управління пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення заробітної плати та середньомісячного заробітку за затримку в виплаті заробітної плати залишити без задоволення.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Голошивець І.О.