Справа № 826/11223/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року, ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.11.2014 №2228/26-59/17-01.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що висновки акту від 03.10.2014 року №1403/17-01/НОМЕР_1 «Про результати невиїзної документальної перевірки з питання повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб фізичної особи ОСОБА_2 за період 2012 рік» є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 серпня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено невиїзну документальну перевірку з питання повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб фізичної особи ОСОБА_2 за період 2012 рік за результатом якої складено акт від 17.11.2014 року №2228/26-59/17-01 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем п. 85.2 ст. 85, п. 170.2 ст. 170, п. 176.1 ст. 176, п. 179.7ст. 179 Податкового кодексу України - на письмовий запит податкового органу не надано до перевірки документи та облікові дані загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами, сплату до бюджету податку на доходи фізичних осіб, що спочується фізичними особами за результатами річного декларування не здійснено. За результатами перевірки сума оподаткованого доходу за 2012 рік становить 13 098 036 грн. (інвестиційний прибуток). За результатами перевірки позивачу нараховано податок з доходів фізичних осіб за 2012 рік на суму 2226451,52 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.11.2014 №2228/26-59/17-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатом річного декларування на загальну суму 2 883 064, 40 грн. (за основним платежем 2 226 451,52 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 556 612, 88 грн.).

Згідно п. 78.1.4 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу позивача направлявся запит податкового органу від 17.01.2014 року про надання копій розрахункових документів, які підтверджують понесені витрати на придбання корпоративних прав зазначених у додатку 3 до декларації.

Крім вище зазначеного з матеріалів вбачається, що вказаний запит не вручено позивачу та повернувся до податкового органу з відміткою поштового відділення «За закінченням терміну зберігання».

Враховуючи, що запит не вручено позивачу з незалежних від податкового органу причин, вважається, що позивач належним чином повідомлений про запит.

З огляду на вищевикладене, перевірку позивача проведено за наявності підстав визначених ст. 78 Податкового кодексу України.

Встановлено, що копію наказу на проведення перевірки від 28.08.2014 року №1028 та повідомлення про проведення перевірки від 29.08.2015 року також направлено на адресу позивача поштовим відправленням.

З огляду на викладене, доводи позивача, що він не був повідомлений про проведення перевірки є необґрунтованими.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 176.1. ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані: а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку;

г) подавати особам, які згідно з цим Кодексом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження права платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг;

ґ) у порядку, визначеному законом, допускати посадових (службових) осіб контролюючого органу на територію або до приміщень, що використовуються платником податку для отримання доходів від провадження господарської діяльності;

д) здійснювати заходи, передбачені цим Кодексом, у разі зміни підстав для отримання податкової соціальної пільги;

е) своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку;

є) подавати податкову декларацію за результатами податкового (звітного) року у строки, передбачені цим Кодексом для платників податку на доходи фізичних осіб, якщо протягом такого податкового (звітного) року оподатковувані доходи нараховувалися (виплачувалися, надавалися) у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, платнику податку у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами одночасно двома або більше податковими агентами і при цьому загальна річна сума таких оподатковуваних доходів перевищує сто двадцять розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Інші оподатковувані доходи, що були нараховані (виплачені, надані) платникам податку, ніж зазначені в абзаці першому цього підпункту, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу, що декларується згідно з цим підпунктом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік, в якій в рідку 08 «Сума загального річного оподаткованого доходу» зазначено 64 485, 00 грн.

Відповідно до Розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб отриманих від операцій з інвестиційними активами зазначено дохід від продажу інвестиційного активу (ТОВ «Центральний гастроном», ТОВ «Валента-реліт», ТОВ «ТВГ», ТОВ «Кріті ЛТД») в сумі 13 098 036, 00 грн., витрати на придбання інвестиційного активу (ТОВ «Центральний гастроном», ТОВ «Валента-реліт», ТОВ «ТВГ», ТОВ «Кріті ЛТД») в сумі 13 098 036, 00 грн, фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами 0, 00 грн.

З акту перевірки вбачається, що позивачем на підтвердження витрат додано до декларації ксерокопії: роздруківку з картки рахунку 46 ТОВ «ТВГ», про внесення на рахунок товариства 29 000 грн., заяву про передачу права власності ТОВ «ТВГ» від 17.10.2012 за 29 000, 00 грн.; роздруківку з картки рахунку 46 ТОВ «Кріті ЛТД» про внесення на рахунок товариства 71 910 грн, заяви про передачу права власності від 17.10.2012 за 71 910, 00 грн.; заяв від 25.01.2008 про передачу прав власності на частку у статутному капіталів ТОВ «Центральний гастроном» за 908 800, 00 грн., за 236 800, 00 грн., за 454 400, 00 грн., договорів від 25.01.2008 купівлі-продажу корпоративних прав частки у статутному капіталі за 908 800, 00 грн., за 236 800, 00 грн, за 454 400, 00 грн, всього за 1 600 000, 00 грн.

Ксерокопії вказаних документів надано позивачем до суду першої інстанції та долучено до матеріалів справи.

Відповідно до п. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента. Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

У відповідності до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Згідно абз. 1 п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни визначені законодавством платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Слід також звернути увагу на те, що судом першої інстанції надано представнику позивача час на подачу документального підтвердження задекларованих за 2012 рік позивачем витрат на придбання інвестиційного активу в загальній сумі 13 098 036, 00 грн.

Проте, в порушення згадуваних норм законодавства позивачем не надано ні до перевірки податковому органу, ні на запит суду належного документального підтвердження задекларованих за 2012 рік позивачем витрат на придбання інвестиційного активу в загальній сумі 13 098 036 , 00 грн., отже висновок податкового органу про порушення позивачем п. 85.2 ст. 85, п. 170.2 ст. 170, п. 176.1 ст.176, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України заниження суми оподаткованого річного доходу за 2012 рік у розмірі 13 098 036, 00 грн. (інвестиційний прибуток) та, як наслідок, заниження податку з доходів фізичних осіб за 2012 рік на суму 2 226 451, 52 грн. є обґрунтованим та знайшов підтвердження під час вирішення справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд першої інстанції дослідивши обставини справи, проаналізувавши вище зазначені правові норми, правомірно дійшов до висновку щодо відмови у задоволені адміністративного позову.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 29 грудня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 24 грудня 2015 року.

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.