Справа № 810/5285/15
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року 810/5285/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р. при секретарі судового засідання Сіренко Ю.П., за участю представників сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2010»

до Київської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправним скасування рішень про корегування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Дельта-2010» звернулась до суду з позовом до Київської митниці ДФС з вимогами визнати протиправним скасування рішень про корегування митної вартості товарів №125130005/2015/610065/2 від 24.07.2015 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2015/0011 від 24.07.2015 р., відповідно до якого надмірно сплачено ввізне мито, спеціальний збір та ПДВ, що разом становить 77404,56 грн.

У обґрунтування своїх вимог вказує, що відповідачем прийнято рішень про корегування митної вартості товарів №125130005/2015/610065/2 від 24.07.2015 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2015/0011 від 24.07.2015 р.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки було прийняте з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання: законності, гласності та прозорості, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Зазначає, між ТОВ «Дельта-2010» та GITI Tire Global Trading Pte. Ltd. в особі фінансового контролера ОСОБА_1 Хунг (далі -Постачальник), було укладено контракт №G-D/2015-0401/3 від 01 квітня 2015 року поставки шин.

Вказує, 23.07.2015р. позивач подав відповідачу митну декларацію (МД) №125130005.2015.545831 щодо розмитнення нових вантажних автомобільних пневматичних гумових шин, для вантажних автомобілів в кількості 216 шт., ввезених на підставі контракту № G-D/2015-0401/3 від 01 квітня 2015 року, укладеного Позивачем з постачальником GITI Tire Global Trading Pte. Ltd. Разом з митною декларацією 23.07.2015 р. позивач надав відповідачу відповідні документи.

Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №125130005/2015/610065/2 від 24.07.2015 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи допуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2015/00111 від 24.07.2015 р.

У судових засіданнях представники позивача підтвердили обставини викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. У обґрунтування своєї правової позиції вказує, що 23.07.2015 декларантом позивача заявлено до митного оформлення за електронною митною декларацією (далі - ЕМД) типу ІМ 40 ДЕ №125130005/2015/545831 товар «шини пневматичні гумові нові для вантажних автомобілів». Країна виробництва Китай, торгівельна марка - Gtradial, виробник - Giti Tire Company LTD, який надійшов на адресу ТОВ «Дельта-2010» від іноземного контрагента GITI Tire Global Trading Pte. Ltd. на підставі контракту від 01.04.2015 № G-D/2015-0401/3. Декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, як імпортуються.

Вказує, до митного оформлення позивачем надано не проформу-інвойс, в якій відповідно до контракту узгоджуються остаточні ціни, а інвойс від 27.05.2015 № СТ1502939А. Разом з тим, ч.2 ст.53 МК України до обовязкових документів, що підтверджують митну вартість відноситься в тому числі і проформа-інвойс, що свідчить про обовязок декларанта Позивача надати її до митного оформлення, чого у спірному випадку не зроблено, а також ненадана документів відповідних до ст.52 МК України.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Дельта-2010» та GITI Tire Global Trading Pte. Ltd. в особі фінансового контролера ОСОБА_1 Хунг (далі -Постачальник), було укладено контракт №G-D/2015-0401/3 від 01 квітня 2015 року поставки шин.

У відповідності до вищевказаного контракту та інвойсу №GT1502939A від 27.05.2015 поставка Товару здійснювалась на умовах CIF. Структурою Інкотермс 2010, групою С передбачено, що Продавець організовує і оплачує перевозку без прийняття на себе іов'язаних з нею ризиків.

Відповідно до умов Контракту, кількість, ціна та перелік товарів, які повинні бути поставлені позивачу, відображаються в інвойсах, які є невідємною частиною вказаного контракту.

Постачальник надав позивачу інвойс GT1502939A від 27.05.2015 на поставку 216 шт. шин з яких 204 шини 100EV1261G 315/80R22.5 18PR 156/150(154/150)L(M) GT659+ GT RADIAL за ціною 188,55 дол. США за одну одиницю товару, 12 шин 100EV348G 315/60R22.5 20PR 154/148L GSR225 GT RADIAL за ціною 188,96 дол. СІЛА за одну одиницю товару, всього на загальну суму 40 731, 72 дол. США.

Судом встановлено, що 17.06.2015 р. позивач сплатив на рахунок Постачальника суму інвойсу №GT1502939A від 27.05.2015 до контракту G-D/2015-0401/3 від 01 квітня 2015 року у розмірі 40 731, 72 дол. США., як попередню оплату за партію товару.

Таким чином, у відповідності до платіжного доручення в іноземній валюті №444 від 17.06.2015 по контракту №G-D/2015-0401/3 від 01.04. 2015 року здійснена оплата по інвойсу №GT1502939A від 27.05.2015 на загальну суму 40 731, 72 дол. США.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.07.2015 р. позивач подав Відповідачу митну декларацію (МД) №125130005.2015.545831 щодо розмитнення нових вантажних автомобільних пневматичних гумових шин, для вантажних автомобілів в кількості 216 шт., ввезених на підставі контракту № G-D/2015-0401/3 від 01.04.2015 ., укладеного позивачем з постачальником GITI Tire Global Trading Pte. Ltd.

Разом з митною декларацією 23.07.2015 р. позивач надав відповідачу наступні документи:

- картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами 125/2012/0001072 від 22.01.2015;

- міжнародну автомобільну накладну CMR №43220 від 22.07.2015;

- коносамент (Bill of Lading) NJJY366306 від 04.06.2015;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару №444 від 17.06.2015;

- прайс-лист виробника Б/Н від 01.02.2015;

- прайс-лист виробника Б/Н від 12.06.2015;

- рахунок-фактура (інвойс) № GT1502939A від 27.05.2015;

- пакувальний лист б/н від 27.05.2015;

- страховий поліс PYIE00Е02166 від 03.06.2015;

- контракт (зовнішньоекономічний договір) № G-D/2015-0401/3 від 01.04.2015;

- сертифікат відповідності UA1.009.0005024-15 від 02.02.2015;

- інформація про радіологічний контроль товару 2761 від 04.06.2015;

- бухгалтерські документи рахунок №с/ф-000064 від 16.07.2015;

- сертифікат про походження товару форми A G90290 від 03.06.2015;

- копія митної декларації країни відправлення 00010618 від 03.06.2015;

- інформаційний код результатів митного огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №1/1-0-0-1/1/00/1/1/1 від 23.07.2015.

По результатах розгляду документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №125130005/2015/610065/2 від 24.07.2015 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи допуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2015/00111від 24.07.2015.

Судом встановлено, що 24.07.2015 р. позивачем було повторно подано відповідачу митну декларацію (МД-2) /2015/545852 від 24.07.2015р. та додав аналогічний перелік документів, що і до митної декларації №125130005/2015/545831 від 23.07.2015р. та додаткові документи, а саме: ЗІВ від 24.07.2015р.

Але надані позивачем документи не стали підставою для визнання відповідачем заявленої ТОВ «Дельта-2010» митної вартості.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається сума поставленого позивачу товару за інвойсом №GT1502939A від 27.05.2015 складає 40 731,72 дол. США, в зазначену суму включено витрати на страхування товару та транспортні послуги відповідно до умов CIF, що в гривневому еквіваленті (виходячи з того, станом на 24 липня 2015 року офіційний курс НБУ гривні до долара США складає 22,01569500 грн. за 1,00 долар США), що на момент декларування становило 896 737,12 грн.

Від вказаної суми, позивач розрахував ввізне мито (7%), податок на додану вартість 20%), спеціальне мито (5%) та сплатив на рахунок Київської митниці ДФС відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України в м. Києві суму гарантованого платежу з якої сума ввізного мита, спеціального мита та ПДВ були списані за розмитнення партії товару (платіжне доручення № 4982 від 05.06.2015р.).

24.07.2015 р. позивач отримав від відповідача рішення про коригування митної вартості товарів №125130005/2015/610065/2 від 24.07.2015 та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №125130005/2015/00111 від 24.07.2015 р. яким збільшено митну вартість товару, та відповідно спеціальне мито, ввізне мито та ПДВ.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №125130005/2015/610065/2 від 24.07.2015 зазначено що «метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються вартість операції) не застосовується тому, що декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості та у звязку з невиконанням вимог ст. 58 МК України. Перелік вимог щодо надання додаткових документів передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів та метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовуються у звязку з невиконанням вимог ст. 59-60 МК України. Методи згідно ст. 62 та 63 не застосовуються у звязку з відсутністю інформацією щодо ціни складових для визначення митної вартості за даними методами. Резервний метод використаний з урахуванням інформації, наявної в САІС ДФС (МД від 29.05.2015 №205020007/2015/4513). Проведено консультацію між митним органом та декларантом відповідно до вимог ст.57 МК України».

В результаті прийнятого рішення про коригування митної вартості товару 25130005/2015/610065/2 від 24.07.2015 збільшено митну вартість товару, та відповідно спеціальне мито, ввізне мито та ПДВ, а саме: ввізне мито 7% з 62 771,60 грн. збільшилося на 15 750,93 грн., спеціальне мито з 44 836, 86 грн. збільшилося на 11 250,66 грн., ПДВ 20% з 200 869,12 грн. збільшився на 50 402,97 грн. що разом становить 77 404,56 грн.

Зазначена вище сума митного збору та ПДВ була також списана митним органом із попередньо сплаченого Позивачем гарантійного платежу.

Судом встановлено, що позивач для визначення митної вартості товару за ціною договору та проведення розмитнення надав відповідачу повний пакет документів передбачений статтею 335 та ч.2 статті 53 МК Ураїни. Перелік наданих документів вказаний у митній декларації та картці відмови. Перелік наданих документів наведений у графі 44 МД2, яка подана після винесення оскаржуваного рішення, картці відмови (коди документів затверджені Наказом Мінфіну України «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларації» від 20.09.2012 №1011).

Статтею 7 МК України передбачено, що державну митну справу становлять визначені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Згідно з частиною першою статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Статтею 58 Митного кодексу України визначено виключний перелік методів визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

1. Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування.

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно п. 2. ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу повний пакет документів для визначення митної вартості товару за ціною договору та проведення розмитнення, а тому твердження відповідача що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності є неправомірним та необґрунтованим.

У відповідності до ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

На виконання вимог ст. 53 Митного кодексу України, для підтвердження митної вартості товару, Позивачем були надані митному органу наступні документи:

- контракт (зовнішньоекономічний договір) № G-D/2015-0401/3 від 01.04.2015;

- рахунок-фактура (інвойс) № GT1502939A від 27.05.2015;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару №444 від 17.06.2015;

- картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами 125/2012/0001072 від 22.01.2015;

- міжнародну автомобільну накладну CMR №43220 від 22.07.2015;

- коносамент (Bill of Lading) NJJY366306 від 04.06.2015;

- прайс-лист виробника Б/Н від 01.02.2015;

- прайс-лист виробника Б/Н від 12.06.2015;

- пакувальний лист б/н від 27.05.2015;

- страховий поліс PYIE00Е02166 від 03.06.2015;

- сертифікат відповідності UA1.009.0005024-15 від 02.02.2015;

- інформація про радіологічний контроль товару 2761 від 04.06.2015;

- бухгалтерські документи №с/ф-000064 від 16.07.2015;

- сертифікат про походження товару форми A G90290 від 03.06.2015;

- копія митної декларації країни відправлення 00010618 від 03.06.2015;

- інформаційний код результатів митного огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №1/1-0-0-1/1/00/1/1/1 від 23.07.2015;

З аналізу частини першої та другої ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-IV «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Що стосується вказаного відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, що «Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які Імпортуються (вартість операції) не застосовується тому, що декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості та у звязку з невиконанням вимог ст. 58 МК України.», необхідно вказати наступне.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містяться розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контакту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги специфікації, прейскуранти (прайс- листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, митницею не було зазначено жодних конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви до основних документів, а також не вказано причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, крім того, митницею не обґрунтовано необхідність перевірки спірних відомостей. Митницею не вказано, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Отже, митницею витребувано додаткові документи без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, а також не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метол, визначення митної вартості товарів.

Не надання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зазначена правова позиція висловлена також у постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 року, 17.06.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, - прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до розділу 10 контракту №G-D/2015-0401/3 від 01 квітня 2015 року укладеного між Постачальником та ТОВ «Дельта-2010», загальна сума контракту складає 499 000, 00 доларів США. По даному контракту допускаються часткові поставки, кількість, ціна та перелік товарів по кожній частковій поставці відображаються в інвойсах, які вважаються невідємною частиною контракту.

При декларуванні митної вартості товарів, які були придбані позивачем по контракту №G-D/2015-0401/3 від 01 квітня 2015 року позивач надав відповідачу всі необхідні документи, які підтверджують вартість придбаного товару та передбачені ст. 53 МК України. а саме: контракт (зовнішньоекономічний договір) №G-D/2015-0401/3 від 01 квітня 2015 року, інвойс (фактура) №GT1502939A від 27.05.2015р. та платіжне доручення про оплату вартості товару № 444 від 17.06.2015р.

В інвойсі №GT1502939A від 27.05.2015 зазначена кількість, ціна та перелік товару, який був наданий Позивачем Відповідачу при розмитненні товару, але не був взятий до уваги Відповідачем, а платіжним дорученням №444 від 17.06.2015р. підтверджено оплату саме партії товару по інвойсу №GT1502939А від 27.05.2015р. та у розмірі вказаному у даному інвойсі.

Крім того, ціна розмитнюваного товару, яка була задекларована позивачем підтверджується не лише інвойсом, а також прайс-листом до інвойсу, завіреним радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі.

З викладеного вище вбачається, що обставини, які вказано відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів №125130005/2015/610065/2 від 24.07.2015р. жодним чином не впливають на визначення митної вартості розмитнюваного товару, а тому прийняте Відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №125130005/2015/610065/2 від 24.07.2015.

Суд вважає, необґрунтованим визначення відповідачем митної вартості товару на підставі методу №6 (резервний метод) з урахуванням інформації, наявної в ЄАІС ДФС щодо раніше визначеного рівня митної вартості за МД №205020007/2015/4513 від 29.05.2015, : оскільки, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як зазначається в Постанові Вищого адміністративного суду України від 26.03.2015 № К/800/42105/14, «рішення про митне оформлення товару не може :озуватися виключно на інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних субєктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом не передбачено. Також необхідно рахувати, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів та методів її визначення. Тому, така інформаційна база не містить всіх обєктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально і підлягають обчисленню.».

Судом встановлено, що у позивача відбулися додаткові витрати при розмитненні товару, а саме, ввізне мито (7%) збільшилося на 15 750,93 грн., спеціальне мито збільшилося на 11 250,66 грн., а податок на додану вартість (20%) збільшився на 50 402,97 грн., що загалом становить 77 404,56 грн.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 цього Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованості виникнення сумнівів щодо достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей та правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору та застосування інших методів, крім резервного, а також прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 69, 70, 71, 72, 94, 158-163, 167, 2442 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної фіскальної служби про корегування митної вартості товарів №125130005/2015/610065/2 від 24.07.2015 р.

3. Визнати протиправною та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2015/0011 від 24.07.2015 р. Київської митниці Державної фіскальної служби.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2010» сплачений судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 07 грудня 2015 р.