Справа № 22-а-24059/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 28.10.2011
УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.

суддів :Верланова С.М., Таргоній Д.О.

розглянула у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святопшнському районі Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області щодо нарахування та виплати пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року ОСОБА_2 Ю.1. звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дії УПФУ Києво-Святошинського району Київської області при нарахуванні та виплаті йому пенсії неправомірними. Зобовязати УПФУ Києво-Святошинського району Київської області здійснити йому перерахунок розміру державної пенсії як особі, віднесеної до 1 категорії, інваліду II групи, виходячи з того, що розмір державної пенсії повинен становити 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої на момент виплати, а додаткової - 75% від мінімальної пенсії за віком встановленої на момент виплати зобовязати відповідача здійснювати їй виплату пенсії у зазначеному розмірі, починаючи з 01.04.2007 року по 01.04.2010 року в сумі 154688. 75 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії УПФУ Києво-Святошинського району Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пенсію, як інваліду II групи, інвалідність якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2208 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 01.04.2010 року; з урахуванням раніше здійснених виплат.

В апеляційній скарзі УПФУ Києво-Святошинського району Київської області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Справа 22а - 24059 /11 р. Категорія 57

По справі встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ Києво-Святошинського району Київської області як потерпілий 1 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення та є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, пов'язаного з виливом аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3.4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додатком пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_2 оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримує державну пенсію та додаткову пенсію значно нижчу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальннй захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України ~ у від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може достигти звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір

загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би

визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано

неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік",

зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 та 54

Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій

групі інвалідності, пов'язаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року

N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити

з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента

України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів

України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради

міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо)

підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З). права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції У країни, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області - залишити без задоволення.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді