Справа № 820/10999/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 грудня 2015 р. № 820/10999/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Костіної А.В.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Чугуївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чугуївської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 28.09.2015 року ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, Харківська область, Печенізький район, смт Печеніги, с. П'ятницьке, пров. Шкільний, б.15-а, свідоцтво про державну реєстрацію від 13.05.2008 року №29 видане Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області, застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000,00 грн., за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Чугуївської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області № від 28.09.2015 року, яким визначено суму зобов'язання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в сумі 2390,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що винесені рішення про застосування фінансових санкцій а також податкове повідомлення - рішення не відповідають нормам чинного законодавства а тому повинні бути скасовані.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов та просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання прибув та надав письмові заперечення на адміністративний позов, де зазначив, що відповідачем, в ході проведення перевірки, з достатньою повнотою встановлено факт порушення ФО-П ОСОБА_3 положень Закону №265/95-ВР та Постанови №957, що обумовлює правомірність застосування до нього штрафів передбачених чинним законодавством, а відтак, заявлені позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 07.09.2015 року №277 "Про проведення фактичних перевірок" та на підставі направлень на перевірку від 08.09.2015 року №1735 та №1736, співробітниками ГУ ДФС у Харківській області 09.09.2015 року проведено фактичну перевірку господарського обєкту (торгового павільйону, розташованого за адресою: Печенізький район, с. Кицівка, вул. Харківська, 1А), де здійснює діяльність ФО-П ОСОБА_3 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідно закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). За результатами фактичної перевірки складено акт від 09.09.2015 № 735/20/40/22/НОМЕР_1. Продавець ОСОБА_4 (особа, яка фактично проводила розрахункові операції) відмовилася від підписання акту перевірки про результати фактичної перевірки, про що фахівцями ГУ ДФС у Харківській області складено акт від 09.09.2015 №38/223.

На підставі висновків акту перевірки ОДПІ прийняті оскаржувані податкове повідомлення рішення від 28.09.2015 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2 390,00 грн., за не додержання приписів Закону № 265/95-ВР та рішення про застосування фінансових санкцій від 28.09.2015 № в сумі 10 000,00грн. за порушення приписів Постанови №957.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частиш виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Як вбачається з наведеного, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ містить дві підстави для проведення фактичних перевірок, а саме: отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, облік, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Щодо винесення ОДПІ податкового повідомлення рішення від 28.09.2015 № в сумі 2 390,00 грн. суд зазначає наступне.

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 28.09.2015 № в сумі 2 390,00 грн. слугували, встановлені в ході фактичної перевірки, факти порушення позивачем вимог Закону №265/95-ВР, а саме:

- пункту 1 статті З Закону 265/95-ВР не проведення розрахункової операції через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операції на суму 20,50грн.(пачка цигарок «Winston») з не роздрукуванням розрахункового документу. За вчинення зазначеного порушення, згідно п.1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР передбачено застосування штрафної санкції за вчинення вперше 1 грн;

- пункту 2 статті З Закону 265/95-ВР не видача розрахункового документу (чеку) на суму 20,50грн. За вчинення зазначеного порушення згідно п.1 ст.17 Закону № 265/95-ВР передбачено застосування штрафної санкції за вчинення вперше 1грн.;

- пункту 12 статті З Закону 265/95-ВР ведення з порушенням встановленого законом порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на суму 1194,00грн. За вчинення зазначеного порушення передбачено застосування штрафної санкції згідно ст. 20 Закону 265/95-ВР (у розмірі подвійної вартості неоподаткованих товарів, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) 1194,00грн. *2 = 2388,00грн.

У присутності продавця ОСОБА_4, фахівцями ГУ ДФС у Харківській області, були встановлені залишки товарних запасів за місцем реалізації товару (пиво, алкогольні напої) на суму 1194,00 грн., які знайшли своє відображення у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації фактичних залишків ТМЦ. При цьому, накладні (товарно-транспортні накладні).

Як встановлено судом інші документи на ТМЦ на вказану суму, зазначені у додатку, в ході проведення перевірки надані не були.

У відповідності до вимог пункту 12 статті З Закону №265/95-ВР, субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівкові та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені у такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані в платниками податку на додану вартість.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що субєкти господарювання, які перебувають на загальній системі оподаткування, відповідно до приписів пункту 12 статті з Закону №265/95-ВР зобовязанні вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Позивач перебуває на загальній системі оподаткування, яка передбачає наявність та ведення обліку товарних запасів.

Відповідно до норм п.177.10 ст.177 Кодексу фізичні особи підприємці зобовязані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 за № 1686/24218.

Облік надходження товару від постачальників здійснюється на підставі накладних, товарно-транспортних накладних та інших первинних документі, що засвідчують рух товарів та слугують підставою для їх оприбуткування у бухгалтерському та податковому обліку платника.

Документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинний документ.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Ненадання платником податків при проведенні перевірки для огляду та звірки з даними бухгалтерського обліку податкових накладних на товар, ТТН, що знаходиться за місцем реалізації та зберігання товару, позбавляє контролюючий орган дійти висновку про правильність, повноту та своєчасність ведення такого обліку (в ході перевірки фахівцями фіксується товар, що знаходиться за місцем реалізації (його найменування, кількість), а відсутність накладних на нього, або інших первинних документів, зумовлює неможливість зробити висновок про його оприбуткування та відображення у відповідному обліку).

Зазначені висновки ОДПІ узгоджуються із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 11.06.13 по справі №21-147а13.

В силу приписів ст.20 Закону № 265/95-ВР, до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів громадян.

Положення статті 3 Закону № 265/95-ВР чітко визначають обов'язок суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1); видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції (пункт 2).

Стаття 2 Закону №265/95-ВР містить визначення розрахункової операції як приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг).

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону касовий чек є розрахунковим документом, що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну;

При цьому, пунктом 5 розділу III Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 № 417, визначено, що реєстрація продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів через реєстратор розрахункових операцій проводиться одночасно з розрахунковою операцією. Розрахунковий документ на повну суму проведеної операції видається особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї. Розрахункова операція вважається проведеною через реєстратор розрахункових операцій, якщо дані про її обсяги введені в режимі реєстрації.

Допущені Позивачем порушення вимог пунктів 1, 2, статті 3 Закону № 265/95-ВР зафіксовані в акті фактичної перевірки від 09.09.2015 № 735/20/40/22/НОМЕР_1, який є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення.

Більш того, ФО-П ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження виконання в повному обсязі вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, що свідчили б про відсутність встановлених перевіркою порушень.

Щодо рішення про застосування фінансових санкцій від 28.09.2015 № за порушення вимог постанови КМУ від 30.10.2008 року, № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово - відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", суд зазначає наступне.

Постановою № 957 установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва згідно з додатком.

Згідно вимог Постанови № 957 мінімальні роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) та місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Згідно додатку до Постанови №957 мінімальна роздрібна ціна на 1 літр стовідсоткового спирту, що застосовується для роздрібної торгівлі горілкою (лікеро- горілчаними виробами) з 1 вересня 2015 року становить 274,5грн.

Актом перевірки на підставі даних контрольної стрічки від 07.09.2015 № зафіксовано, що в магазині, в якому провадить господарську діяльність ФО-П ОСОБА_3, встановлено реалізацію 07.09.2015 року горілки «Мороціа» 0,7 л (40 % спирту) за ціною 76,00 грн. (мінімальна встановлена роздрібна ціна 76,86 грн. = 274,5грн.*40 (міцність) *0,7 (літри): 100).

Відповідальність за реалізацію алкогольних виробів за цінами нижчими за встановлені мінімальні передбачена положеннями абз.13 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, згідно яких до суб'єкта господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але Fie менше 10000 гривень.

Враховуючи викладене, а також те, що сукупна вартість реалізованої горілки становить менше 10 000,00 грн., в оскарженому рішенні була застосована мінімальна фінансова санкція.

Стосовно позиції Позивача щодо скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 28.09,2015 №, з огляду на порушення форми їх прийняття зазначаємо, що механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 481/95-ВР регламентований Порядком застосування фінансових санкцій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (надалі - Порядок № 790).

Пунктом 6 Порядку №790 визначено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР, приймаються, зокрема, керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу державної податкової служби відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством. За приписами пункту 8 Порядку № 790, рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

При цьому, положення Порядку №790 встановлюють порядок і терміни надіслання суб'єкту господарювання рішення про застосування фінансових санкцій (пункт 9) та не регламентують термінів прийняття відповідних рішень.

Більш того, листом Вищого адміністративного суду України від 28.03.14 № 375/11/14-14 наголошено, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробі, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення- рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення. Вказаний підхід є універсальним принципом розгляду податкових спорів, відповідно до якого перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Відтак, в недотримання наведених законодавчих норм, позивач провадив власну господарську діяльність з порушенням закріплених вимог.

Натомість, позивачем не було надано до суду жодного доказу, яким би спростовувались факти, встановлені перевіркою.

Враховуючи вищенаведені обставини відповідачем, в ході проведення перевірки, з достатньою повнотою встановлено факт порушення ФО-П ОСОБА_3 положень Закону №265/95-ВР та Постанови №957, що обумовлює правомірність застосування до нього штрафів передбачених чинним законодавством, а відтак, заявлені позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача неправомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, неналежним чином обґрунтовані, непідтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Чугуївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та рішення відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2015 року.

Суддя Тітов О.М.