Справа № 808/6199/15
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

16 грудня 2015 року (14 год. 40 хв.) Справа № 808/6199/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень.

31.08.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати постанову відповідача від 11.08.2015 № 024566 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 07.07.2015 працівником відділу дорожнього контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті відносно нього було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено Акт від 07.07.2015 № 058320. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі Закон України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ), а саме: надання послуг з перевезення вантажу без належним чином оформленої індивідуальної контрольної книжки водія. На підставі Акту перевірки від 07.07.2015 № 058320 відповідачем відносно позивача було винесено постанову від 11.08.2015 № 024566 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700,00 грн. Позивач вважає, що чинне законодавство не визначає індивідуальну контрольну книжку водія як обовязковий документ для здійснення внутрішніх перевезень вантажу. Крім того, автомобіль позивача обладнаний робочим тахографом, придатним до експлуатації. У свою чергу, за змістом п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Положення), затвердженого Наказом Міністерства транспорту та звязку України від 07.06.2010 № 340, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 № 811/18106, водій, який керує, зокрема вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 т. та не обладнаний тахографом, повинен вести індивідуальну контрольну книжку. Отже, на переконання позивача, факт обладнання автомобіля, що йому належить, робочим тахографом виключає необхідність ведення водієм такого автомобіля індивідуальної контрольної книжки. Також позивач зазначає, що у відповідача були відсутні законні підстави для проведення рейдової перевірки автомобільного транспорту, що належить позивачу, без його заяви.

З огляду на викладені обставини, позивач вважає, що оскаржувана постанова відповідача від 11.08.2015 № 024566 про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

На підтвердження своєї правової позиції позивач надав суду копію Протоколу від 12.06.2015 № 003298 перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, що належить позивачу.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків до 02 жовтня 2015 року.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви до 02 листопада 2015 року.

Позивачем було усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 05.11.2015 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

У ході попереднього судового засідання представником позивача надані додаткові докази, а також додаткові пояснення на обґрунтування позовних вимог. Натомість, відповідачем не було надано суду жодних заперечень проти позову.

Ухвалою суду від 16.12.2015 закінчено підготовче провадження і за письмовою згодою представників позивача та відповідача справу призначено до судового розгляду на той самий день, а саме на 16.12.2015.

16.12.2015 судом було отримано клопотання представників позивача та відповідача про розгляд справи у порядку письмового провадження.

У судове засідання 16.12.2015 особи, які беруть участь у справі, не прибули.

Згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця 06.03.2001 (а.с. 9). Згідно зі Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 11.07.2012 (а.с. 40-41).

Основним видом економічної діяльності позивача за КВЕД-2010 є вантажний автомобільний транспорт (49.41).

07.07.2015 начальником відділу дорожнього контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті ОСОБА_2 на підставі завдання від 07.07.2015 № 023085 проведено перевірку транспортного засобу марки MAN TGL 8.150, державний номер НОМЕР_1, що належить позивачу, на предмет додержання ним вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільних транспортів, про що складено Акт перевірки від 07.07.2015 № 058320) (а.с. 11). Перевіркою встановлено факт надання позивачем послуг з перевезення вантажів за відсутності у водія індивідуальної контрольної книжки, що є порушенням ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Наказу Міністерства транспорту та звязку України від 06.07.2010 № 340 «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку колісних транспортних засобів».

Листом від 29.07.2015 № 955/5/59-15 відповідач повідомив позивача про те, що справу з цього питання буде розглянуто 11.08.2015 о 10 год. 00 хв. (а.с. 10). Також було зазначено, що у разі неявки безпосередньо позивача або його представника справу буде розглянуто без його участі на підставі п. 26 Постанови КМУ від 08.11.2006 № 1567.

На підставі акту перевірки від 07.07.2015 № 058320 відповідачем відносно позивача було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11.08.2015 № 024566 на суму 1 700,00 грн. (а.с. 13). Застосування даного виду стягнення обґрунтовано вчиненим позивачем порушенням, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Листом від 13.08.2015 № 1099/5/59-15 відповідач направив позивачу копію постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11.08.2015 № 024566 на суму 1 700,00 грн. (а.с. 12). Додатково було повідомлено, що копію документу про оплату штрафу необхідно надати відповідачу.

Оцінюючи правомірність винесеної щодо позивача постанови від 11.08.2015 № 024566 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700,00 грн., суд виходить із такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ.

Так, у розумінні ст. 1 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно зі ст. 34 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен серед іншого виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

За приписами ст. 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, регламентований ст. 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ перелік документів не є вичерпним.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ визначено відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт: за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, застосовується штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі субєкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням субєктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників врегульована Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі Порядок № 1567).

Відповідно до п. 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

За приписами п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших обєктах, що використовуються субєктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

У свою чергу, особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі водії) та порядок його обліку регламентовані Положенням.

Відповідно до п. 6.1 Положення вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 т. повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Згідно з п. 6.3 вказаного Положення, до набрання чинності пунктом 6.1 цього розділу водій, який керує транспортним засобом, що зазначений у пункті 6.1 цього розділу та не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Отже, наведені норми не містять посилань на те, що індивідуальна контрольна книжка водія є обовязковим документом для водія при здійсненні внутрішніх перевезень вантажу, має бути завжди при ньому та предявлятись інспекторам під час перевірок. Натомість, факт обладнання автомобіля тахографом виключає необхідність ведення водієм такого автомобіля індивідуальної контрольної книжки.

Судом встановлено, що 07.07.2015 працівником відділу дорожнього контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті було проведено перевірку додержання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої було складено Акт від 07.07.2015 № 058320. Автомобіль марки MAN TGL 8.150, державний номер НОМЕР_1, що належить позивачу, обладнаний тахографом. Перевіркою було встановлено, що позивач надавав послуги з перевезення вантажу без належним чином оформленої індивідуальної контрольної книжки водія. На підставі Акту перевірки від 07.07.2015 № 058320 відповідачем відносно позивача було винесено постанову від 11.08.2015 № 024566 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

Отже, оскільки автомобіль позивача на момент проведення перевірки був обладнаний робочим тахографом, придатним до експлуатації, що підтверджується Протоколом від 12.06.2015 № 003298 перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (а.с. 31), водій зазначеного автомобіля, на переконання суду, був звільнений від обовязку вести індивідуальну контрольну книжку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для притягнення позивача до юридичної відповідальності у вигляді штрафу за нібито порушення ст. 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III, а відтак, постанова відповідача від 11.08.2015 № 024566 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700,00 грн., на переконання суду, є протиправною.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем взагалі не надано суду жодних доказів на обґрунтування правомірності постанови від 11.08.2015 № 024566 про застосування адміністративно-господарського штрафу, у тому числі навіть письмових заперечень проти позову.

У свою чергу, позивач, на переконання суду, обґрунтував та довів протиправність постанови від 11.08.2015 № 024566 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 11.08.2015 № 024566 про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною, а відтак, адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжним дорученням від 31.08.2015 № 0.0.428551860.1 (а.с. 3) підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 182,70 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 94, 98, 158 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області від 11.08.2015 № 024566 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 1 700,00 грн. (одна тисяча сімсот грн. 00 коп).

Судовий збір у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок) присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус