Справа № 804/6963/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2015 рокусправа № 804/6963/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелеповій Ю.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року у справі № 804/6963/15 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" про стягнення пені за порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задоволено. Стягнуто з КП Дніпродзержинської ради «Дніпродзержинськтепломережа» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 46238,40 грн.

Не погодившись з таким рішення суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а відтак постанова підлягає скасуванню. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач виконав вимоги законодавства по створенню робочих місць для інвалідів, а позивач не надав доказів, що інваліди направлялись для працевлаштування і їм було відмовлено. Крім того, апелянт зазначив, що ним самостійно було виявлено невідповідність даних звітності за формою 10-ПІ за 2013 рік і він самостійно 23.04.2015 року усунув це шляхом подання уточнюючого звіту, а 30.04.2015 року добровільно сплатив суму адміністративно-господарської санкції, тому підстав для нарахування пені не вбачається.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем 30.04.2015 року сплачено адміністративно-господарську санкцію у загальному розмірі 121680,00 грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2013 рік (а.с. 25).

Оскільки граничний строк для подання звітності за формою 10-ПІ та сплати адміністративно-господарської санкції за 2013 рік встановлений до 15.04.2014 року, позивач розрахував пеню на суму заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій в розмірі 46238,40 грн. за прострочення на 380 днів (з 16.04.2014 по 30.04.2015).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів», порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів», порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно «Порядку нарахування пені та її сплати», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 року № 223 пеня це штрафна санкція, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно сплаченої адміністративно-господарської санкції, передбаченої Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» за кожний календарний день прострочення виконання зобовязання. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 % річної облікової ставки Нацбанку України за кожен календарний день прострочення, що діяла на момент сплати нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно.

Отже, оскільки граничним терміном сплати санкцій було 15.04.2014 року, а фактично сплата здійснена 30.04.2015 року, тобто з порушенням строку 380 днів, то позов про стягнення пені є обґрунтованим.

Посилання апелянта на відсутність прибутку у підприємства, у звязку з чим воно не має можливості сплатити пеню за порушення строків адміністративно-господарських санкцій колегією суддів до уваги не приймається, виходячи з наступного.

Згідно п.3 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою КМУ від 31.07.2007 року № 70, у разі коди роботодавець не одержує прибутку, сума адміністративно-господарських санкцій сплачується за рахунок інших джерел відповідно до законодавства.

Що стосується посилань апелянта на створення ним належної кількості робочих місць для інвалідів, то вони є недоречними і суперечать обставинам справи, оскільки відповідач самостійно подав уточнюючий звіт форми 10-ПІ і визначив свої зобовязання зі сплати адміністративно-господарських санкцій у загальному розмірі 121680,00 грн. і сам добровільно сплатив їх, тим самим визнавши факт невиконання вимог законодавства.

Також необґрунтованими є посилання відповідача на те, що сплинув передбачений ст.. 250 ГК України річний строк для застосування адміністративно-господарської санкції, оскільки позовні вимоги стосуються не стягнення або накладення адміністративно-господарської санкції, а стягнення пені за несвоєчасну сплату такої санкції, яка підлягає нарахуванню до фактичної сплати суми санкції, а тому положення ст.. 250 ГК України до спірних правовідносин не підлягають застосуванню.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог відповідає фактичним обставинам справи.

Отже, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року у справі № 804/6963/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко