Справа № 335/11981/15-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, третя особа ТОВ «Центр «Бізнесінформ» про визнання розірвання договору необґрунтованим та зобовязання виконати умови договору, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати необґрунтованим розірвання договору б/н від 22.07.2015 року про проведення незалежної оцінки майна, який було укладено між «Замовником» в особі Департаменту комунальної власності приватизації Запорізької міської ради та «Виконавцем» ТОВ «Центр»Бізнесінформ» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та зобовязати Департамент комунальної власності приватизації Запорізької міської ради виконати умови договору б/н від 22.07.2015 року.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у звязку із тим, що вказаний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що договір укладено з ним як з фізичною особою-підприємцем, інших договорів з відповідачем та ним як фізичною особою не укладалося.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.15 ч.1 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.2 ч.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст.17 ч.2 п.1) КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до цих вимог закону до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається із змісту позову до суду звернувся ОСОБА_1 як фізична особа - підприємець до іншої юридичної особи - Департаменту комунальної власності приватизації Запорізької міської ради із вимогами про визнання розірвання договору необґрунтованим та зобовязання виконати умови договору, укладено з позивачем як з субєктом господарювання.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини з укладення відповідного договору, а позовні вимоги зводяться до виконання умов договору.

Відповідно до ст.ст.626 ч.1, 627 ч.1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором про проведення незалежної оцінки майна є господарським договором та містить господарсько-майнові зобовязання.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Суб'єктами майново-господарських зобов'язань можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у статті 55 цього Кодексу, негосподарюючі суб'єкти - юридичні особи, а також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Згідно до п.2) ст. 55 ГК України суб'єктами майново-господарських зобов'язань є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має статус фізичної особи - підприємця і не перебуває у процесі припинення.

Порушене позивачем питання, щодо правомірності розірвання договору про проведення незалежної оцінки майна та зобовязання виконати умови договору з фізичною особою підприємцем, свідчить про наявність спору про право а тому відповідно до положень ст. 15 ЦПК України та норм Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає вирішенню в порядку господарського, а не адміністративного судочинства зважаючи на субєктний склад сторін у даній справі, оскільки фактично виник між двома господарюючими субєктами Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та витікає з господарської діяльності позивача, тобто між даними особами існує спір про право, що у свою чергу виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Як вже зазначалось судом, у відповідності з ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року, вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно - правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Крім того, зазначено, що спір набуває ознак публічно - правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

У цьому спорі учасники правовідносин не підпорядковані один одному, а тому, субєкт владних повноважень відповідач - владних управлінських функцій у таких правовідносинах не здійснює, а діє як учасник договірних відносин, зважаючи на що захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів сторін у таких правовідносинах здійснюється в порядку господарського судочинства.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі в тому числі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що даний спір відноситься до компетенції господарських судів і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі слід закрити, розяснивши позивачу право на звернення за судовим захистом до господарського суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, третя особа ТОВ «Центр»Бізнесінформ» про визнання розірвання договору необґрунтованим та зобовязання виконати умови договору, - закрити.

Роз'яснити позивачу ОСОБА_1 право на звернення за судовим захистом до суду в порядку господарського судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Ю.В. Апаллонова