Справа № 802/3716/15-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

21 грудня 2015 р. Справа № 802/3716/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Крапівницької Н. Л.,

суддів: Дмитришеної Р.М.,

ОСОБА_1

секретаря судового засідання: Жупанової Д.О.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці адміністративний позов

ОСОБА_6

до Державної реєстраційної служби України, ОСОБА_7 юстиції України, Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, державного реєстратора Департаменту державної реєстрації ОСОБА_7 юстиції України ОСОБА_8;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5

про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів, який засвідчений приватним нотаріусом ВМНО ОСОБА_9 за реєстровим №13 та у забезпечення виконання зобовязань між сторонами укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9 за реєстровим №15. Так, згідно до договору іпотеки, в іпотеку було передано майно, належне іпотекодавцю, а саме квартира 33, що знаходиться по вул. Соколова, 1 у м. Вінниця. В подальшому, рішенням державного реєстратора Державної реєстраційної служби України зроблено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №20991719 від 28.04.2015, з яким позивач не погоджується та просить його скасувати, так як зобовязання за усіма угодами були припинені.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись при цьому, на обставини, що викладені у адміністративному позові.

Представник відповідача Державної реєстраційної служби України в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою(а.с.232)

Представник відповідача ОСОБА_7 юстиції України, проти адміністративного позову заперечував, посилаючись на письмові заперечення, що містяться в матеріалах справи (а.с.54-56).

Представник Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи був повідомлений належним чином.

Відповідач державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації ОСОБА_7 юстиції України ОСОБА_8 в судове засідання не зявилась, однак надала письмові заперечення, в яких зазначила, що позов не визнає та просила справу розглядати за її відсутності(а.с.241-243).

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечували.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями ч.4 ст.122 та ч.4. ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе провести розгляд справи за даною явкою.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши адміністративну справу, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 24 січня 2014 року було укладено договір позики грошових коштів, згідно з яким ОСОБА_4 - позикодавець, з однієї сторони, та ОСОБА_6 - позичальник, з другої сторони, усвідомлюючи значення своїх дій та, підтверджуючи дійсні наміри до вчинення правочину, діючи добровільно, попередньо ознайомлені нотаріусом з нормами цивільного законодавства, що регулюють укладений нами правочин, зокрема, з вимогами законодавства щодо недійсності правочину, уклали цей Договір про наступне: позикодавець передає позичальникові грошові кошти готівкою у сумі 150000 грн., а позичальник у строк до 24 травня 2014 року зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

24 січня 2014 року на забезпечення виконання вказаного договору між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_4 далі іпотекодержатель, з однієї сторони, та ОСОБА_6 далі - іпотекодавець, з другої сторони, уклали договір іпотеки. Предметом договору іпотеки є забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця та вимог іпотекодержателя за договором позики грошових коштів, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 24 січня 2014 року за

реєстром №13, який укладено між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також усіх

додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому щодо повернення отриманої суми позики, несплачених відсотків, комісій,

неустойок і штрафів у повному обсязі (далі основне зобовязання. Позика відповідно до

договору позики надається іпотекодавцю позикодавцем - іпотекодержателем на таких умовах: сума позики - 150000 (сто п'ятдесят тисяч гривень); остаточний строк повернення позики - 24.07.2014. П. 1.3. договору вказує, що предметом іпотеки є нерухоме майно квартира 33, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Соколова, буд. 1, загальною площею 31,6 м2.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про іпотеку іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення, представників сторін, представників третьої особи, дослідивши подані суду письмові докази оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного законодавства на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 15 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках , встановлених ст.18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно до ст. 17 ЗУ Про іпотеку іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Договором іпотеки розділом 5 визначено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також процедура проведення державної реєстрації прав, перелік документів, необхідних для її проведення визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2013 №868.

Згідно даного Порядку для проведення державної реєстрації права власності та речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Зокрема, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно до пункту 24 Порядку для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1)завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2)документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, відісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 на адресу позивача направлялась вимога про повернення боргу (а.с. 40), рекомендоване повідомлення вручено адресату особисто згідно з даними електронного реєстру відстеження пересилання поштових відправлень.

Договором позики грошових коштів п.11 зазначено, що позика вважається повернутою у випадку наявності на примірнику цього договору відмітки позикодавця про одержання грошей, або наявності розписки позикодавця про повний розрахунок, або після зарахування грошової суми, що позичалась на банківський рахунок позикодавця. У випадку, коли позикодавець ухиляється (відмовляється) від прийняття від позичальника суми позики, виконати свої зобовязання шляхом депонування грошових сум у депозиті нотаріуса з метою виконання зобовязань та наступного їх перерахування на імя позикодавця. (а.с.12).

Як встановлено судом, дані обставини не знайшли свого відображення у будь-якому виразі.

Пунктом 6.1 договору іпотеки (а.с.247-253) встановлено, що він набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і дії до 24 липня 2014 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Іпотекодавцем зобовязань за Договором позики.

Тому суд доходить висновку, що станом на 25 липня 2014 року, відповідно до умов договору він є подовженим у часі до повного його виконання, а твердження позивача, що строк договору збіг, суд до уваги не бере.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно в своїх запереченнях (а.с.242-243), зазначила, що діяла у відповідності до процедури проведення державної реєстрації прав та в межах порядку №868, а ОСОБА_4 разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було подано належним чином оформлені документи, в тому числі, договір іпотеки від 24.01.2014, лист-вимогу до ОСОБА_6, який направлявся цінним листом.

Відповідно до ст. 46 Порядку для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд виходить з того, що згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

В контексті зазначеного, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором Департаменту державної реєстрації ОСОБА_7 юстиції України ОСОБА_8 №20991719 від 28 квітня 2015р. (а.с. 155), яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_10, винесено на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією України та законами України.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, судом також враховано той факт, що будь-яких інших обґрунтувань в протиправність оскаржуваного рішення позивачем не наведено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 122, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_6 до Державної реєстраційної служби України, ОСОБА_7 юстиції України, Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, державного реєстратора Департаменту державної реєстрації ОСОБА_7 юстиції України ОСОБА_8; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації ОСОБА_7 юстиції України ОСОБА_8 №20991719 від 28 квітня 2015р. та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддяпідпис ОСОБА_11

Судді:підпис ОСОБА_12,

підпис ОСОБА_1