Справа № 22-а-11718/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА Іменем України

25 червня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Воробйової Н.С.,

суддів Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2009 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення

Білоцерківської міської ради про перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

встановила:

В лютому 2009 р. позивач звернулася до суду із адміністративним позовом, який мотивувала тим, що вона є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років і відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до 3-х років в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Всупереч закону відповідач протягом 2007, 2008р. р. виплачує їй державну допомогу в меншому розмірі, а її звернення до відповідача про перерахунок допомоги за цей період залишене без задоволення. Просила визнати неправомірними дії відповідача відносно відмови виплати їй допомоги по догляду за дитиною до трьох річного віку в розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років та зобовязати відповідача сплатити заборгованість з 17.11.2007 року по 18.12.2008 року в розмірі 5 509 грн. 07 коп. та виплачувати допомогу у відповідності до діючого законодавства України.

В ході розгляду справи в суді першої інстанцією позивачем було уточнено позовні вимоги та в ЛІйодальшому просила суд визнати неправомірними дії відповідача, зобовязати УСЗН Білоцерківської міської провести перерахунок та виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до рівня прожиткового мінімуму на місяць, встановленого для дітей віком до 6 років з грудня 2007 року по грудень 2008 року включно, з врахуванням виплачених сум та підвищення виплат відповідно до прожиткового мінімуму .

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2009 р. позов задоволено. Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до розміру прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років на користь позивача неправомірними, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку на користь позивача за період з грудня 2007 року по грудень 2008 року, у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років з врахуванням виплачених сум та підвищення виплат відповідно до прожиткового мінімуму.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм

'»матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач має сина ОСОБА_2, 17.08.2007 р. н., перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним 3-х років, у звязку з чим знаходиться на обліку в УПСЗН та отримує щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Починаючи з 01.01.2008 р. допомога виплачується позивачу в розмірі 130 грн., встановленому ст.15 та п.З Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин цодо виплати позивачці обох видів допомоги слід застосовувати приписи Закону України «Про агальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням», а не Закон України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми».

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Застосування судом при вирішенні даного спору положень Закону України «Про загальнообовяЛвке державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовл^Рюи народженням і похованням» необгрунтоване і суперечить його змісту. Даний Закон регулює правовідносини щодо соціальних виплат, які здійснюються виключно Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і виключно за рахунок страхових внесків роботодавців, що прямо вказано в преамбулі цього Закону, згідно якої - матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Виплата допомог за цим законом здійснюється за рахунок страхових внесків роботодавців, що прямо передбачено статтями 1,19 цього Закону.

В даному випадку виплата позивачу допомоги по догляду за дитиною здійснюється органом соціального захисту і за рахунок коштів держбюджету, що врегульовано Законом України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми», а тому саме цей закон підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи вимоги в частині стягнення недоотриманої допомоги при народженні дитини суд керується наступним.

Вимоги про перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення 3- х років задоволенню не підлягають з таких міркувань.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» (в редакції п.23 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік») державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 грн.

Згідно п.З Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. вказані положення п.23 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» не визнавалися неконституційними, вони є чинними і мають виконуватися, а відтак, вип^^Ьючи позивачці допомогу по догляду за дитиною на підставі цієї норми закону, відповідач діяв правомірж і у відповідності із законом.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення постанови про задоволення позову в цій частині.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову, якою позов задоволити частково в частині стягнення допомоги при народженні дитини.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в позові з тих підстав, що допомога виплачувалася позивачу протягом 2008 року у розмірі, встановленому Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» і права позивача порушені не були.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205 КАС України, колегія судів, -

' ПОСТАНОВИЛА:

постановила:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради задоволити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2009 року скасувати і ухвалити нову постанову.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.