Справа № 22-а-14857/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА Іменем України

12 вересня 201 1 року м.Київ

Колег ія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Воробйової Н.С.,

суддів Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2009 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про зобовязання проведення доплати грошової допомоги на оздоровлення, -

встановила:

В червні 2009 р. позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, який мотивував тим, що він є евакуйованим у 1986 році із зони відчуження категорія 2 і відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має: право на отримання одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі 3-ох мінімальних заробітних плат. Вказував, що у 2008 р. відповідач виплатив йому одноразову допомогу в меншому розмірі ніж встановлено законом, у звязку з чим просив визнати відмову у перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення відповідача неправомірною та зобовязати останнього провести перерахунок та виплату недоплачену суму щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік в розмірі І 500 грн.

В ході розгляду справи судом першої інстанції позивачем було уточнено позовні вимоги та в подальшому він просив визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати його нарахувати та виплатити недоотриману суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік в розмірі 1560 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2009 р. позов задоволено. Визнано відмову відповідача щодо перерахунку одноразової грошової допомоги на оздоровлення позивачеві виходячи з розміру мінімальної заробітної плати неправомірною. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 560 грн. недоотриманої суми одноразової грошової допомоги за 2008 рік.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в УСЗН як евакуйований у 1986 році із зони відчуження категорія 2 і відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення.

В лютому 2008 р. УСЗН виплатило позивачу як евакуйованому у 1986 році із зони відчуження категорія 2, щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 75 грн. на підставі постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р., що стверджується довідкою (а.с. 12).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання у 2008 році щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 3-ох мінімальних заробітних плат.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996 р.) щорічна допомога на оздоровлення виплачується постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, в розмірі 3- ох мінімальних заробітних плат.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік (пункт 28 розділу 11 «ВнІН^ня змін до деяких законодавчих актів України») було внесено зміни до ст.48 Закону України «Про стаТус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно яких щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС починаючи з 01.01.2008 р. виплачується в порядку та розмірах, встановлених КМ України.

Рішенням Конституційного Суду України № І0-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано

неконституційними положення п.28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік, поскільки такі зміни звужують обсяг прав на соціальний захист ліквідаторів та потерпілих від аварії на ЧАЕС.

Згідно ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в

часі.

З огляду на викладене Закон України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який змінив розмір допомоги, в період з 01.01.2008^^до 21.05.2008 р. був чинним і підлягав виконанню, як такий, що прийнятий пізніше в часі, у зв'язку з чЯ|мв пріоритет порівняно зі спеціальною нормою ст.48 Закону України «Про статус і соціальний Захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а органи, уповноважені на здійснення виплати допомоги, виплачуючи її згідно вказаного закону, в цей період діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення постанови про задоволення позову.

З викладених вище підстав колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, поскільки допомога була виплачена позивачу в лютому 2008 р.. тобто в період дії Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік до визнання його неконституційним, а тому УСЗН, виплачуючи допомогу в розмірі 75 грн. на підставі діючого законодавства, діяло правомірно і права позивача порушені не були.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена судом з порушенням^а^юрм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постаїЯрРпро відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 195. 197, 198. 202, 205 КАС України, колегія судів. -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради задоволити.

Постанову Білоцерківського міськрайониого суду Київської обласні від 10 липня 2009 року скасувати і ухвалити нову постанову.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про зобовязання проведення доплати грошової допомоги на оздоровлення.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржене в касаційному порядку до |^«ого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.