Справа № 816/4616/15
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4616/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Носенка М.В.,

представника позивача ОСОБА_1В ,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №1489-16 від 08.06.2015, яким йому визначено грошове зобов'язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" в розмірі 25 000 грн .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення порушено вимоги статті 58 Конституції України щодо зворотної дії в часі законів, адже для застосування рішення Чутівської селищної ради Полтавської області про встановлення ставки транспортного податку на 2015 рік таке рішення мало бути прийнято до 15.07.2014. Разом з тим, вказане рішення органу місцевого самоврядування прийнято 15 січня 2015 року. З огляду на викладене, оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасування.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях посилався на те, що позивач є власником легкового автомобіля Porsche Panamera, 2013 року випуску, з обємом двигуна 4806 см3, що відповідно до положень підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є обєктом оподаткування транспортним податком. Оскільки право власності на вказаний автомобіль гр. ОСОБА_3 набув у жовтні 2013 року, ним повинен сплачуватись транспортний податок за 2015 рік в розмірі 25 000 грн. Зазначав, що питання справляння транспортного податку визначено Податковим кодексом України та вони не можуть ставитись у залежність від дії підзаконних нормативно-правових актів (рішень органів місцевого самоврядування).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував з мотивів, викладених у письмових запереченнях , наполягав на відмові у задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Карлівською ОДПІ 08.06.2015 сформовано податкове повідомлення-рішення №1489-16, яким ОСОБА_3 визначено податкове зобовязання за платежем: "Транспортний податок з фізичних осіб, 18011000" в розмірі 25000 грн /а.с. 8/.

З метою уникнення нарахування штрафних санкцій позивач сплатив визначений вказаним рішенням податок, разом з тим, не погодившись з даним рішенням, оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню субєкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд встановив, що позивач є власником легкового автомобіля Porsche Panamera, 2013 року випуску, з обємом двигуна 4806 см3 /а.с. 9/.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 внесено зміни до статті 267 Податкового кодексу України, що набули чинності з 01.01.2015.

Так, відповідно до вимог підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (з урахуванням змін) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

За приписами пунктів 267.2 - 267.5 статті 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Таким чином, відповідно до наведених вище положень статті 267 Податкового кодексу України, автомобіль позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком.

В силу положень підпунктів 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

При цьому згідно з приписами абзацу 2 підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Матеріалами справи підтверджено, що право власності на зазначений вище автомобіль у позивача виникло з жовтня 2013 року.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно нарахував ОСОБА_3 податкове зобовязання зі сплати транспортного податку за 2015 рік в розмірі 25000 грн.

З приводу посилань представника позивача на те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог статті 58 Конституції України щодо зворотної дії в часі законів, суд зазначає, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 набув чинності з 01.01.2015 та в частині адміністрування транспортного податку стосується нарахування і сплати вказаного податку з 01.01.2015.

Крім того, суд зауважує, що Податковий кодекс України, в силу положень статті 1, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами пункту 7.3 статті 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

За таких обставин, рішення сесії органу місцевого самоврядування не може вплинути на підстави нарахування та обов'язок платниками сплачувати податки та збори, оскільки такі прямо закріплені законодавцем нормами Податкового кодексу України.

А відтак, суд відхиляє як необґрунтовані посилання представника позивача на рішення чергової тридцять третьої сесії шостого скликання Чутівської селищної ради Полтавської області від 15.01.2015, як підставу того, що транспортний податок має нараховуватись з 2016 року.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 08.06.2015 №1489-16, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем: "Транспортний податок з фізичних осіб, 18011000" в розмірі 25 000 грн. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, що свідчили б про відсутність у нього обовязку зі сплати транспортного податку.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення Карлівська ОДПІ діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. А позовні вимоги ОСОБА_3 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та повністю спростовані в ході розгляду справи судом.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.

Зважаючи на приписи статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом судовий збір в розмірі 554 грн належить залишити у Державному бюджеті України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2015 року.

Суддя С.С. Бойко