Справа № 821/3663/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/3663/15-а
14 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, за участю третіх осіб - товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ВІАНА ЛТД", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК" (далі-позивач, Банк) звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі відповідач, Управління), за участю третіх осіб - товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ВІАНА ЛТД", ОСОБА_5, ОСОБА_4, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.11.2015 р. ВП № 49259220.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 10.11.2015 р. старшим державним виконавцем Григоренко М.Ю. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 27.07.2012 р. за № 1312. Позивач вважає, що у відповідача не було підстав для прийняття спірної постанови, оскільки вчинення нотаріусом виконавчого напису є позасудовим способом захисту порушеного права, а тому до вказаного виконавчого документу не застосовуються правила ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених вище підстав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив. Суду, пояснив, що Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачена видача нотаріальних написів окремо на кожного боржника. За виконавчим написом від 27.07.2012 р. за № 1312 стягнення звернуто на майно, що знаходиться в кількох місцях та належить різним боржникам, а тому вказаний виконавчий документ не відповідає вимогам, встановленим ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", в звязку з чим державний виконавець прийняв рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Представник третьої особи - ОСОБА_4 надіслав клопотання про відкладення розгляду в звязку із тимчасовою непрацездатністю, не надіславши доказів поважності причини неявки.

Належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи треті особи - ТОВ Фірма "ВІАНА ЛТД" та ОСОБА_3 до суду не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

27.07.2012 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис за № 1312 про звернення стягнення на:

- нежитлову будівлю, склад № 103-в за адресою вул. П. Комуни, буд. 103-в, м. Скадовськ, Херсонська область, що належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю Фірма "ВІАНА ЛТД";

- домоволодіння № 52-а та земельну ділянку кадастровий номер :07:005:0034 за адресою вул. Пушкінська, 52 а, м. Херсон, що належать на праві власності ОСОБА_5;

- чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4.

10.11.2015 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_7 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49259220 щодо примусового виконання виконавчого напису від 10.11.2015 р. № 1312.

Як вбачається із постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.11.2015 р., підставою для її прийняття є невідповідність виконавчого документу вимогам ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: необхідно звернути стягнення на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: м. Херсон, вул. Пушкінська, 52а, яка належить ОСОБА_3 та на чотирьохкімнатну квартиру № 59 за адресою м. Херсон, просп.. Ушакова, 26/2, яка належить ОСОБА_4, тобто у виконавчому документі зазначено два боржника. Дана постанова підписана головним державним виконавцем Григоренком М.Ю.

Надаючи оцінку обгрунтованості доводів позивача про протиправність спірної постанови, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (далі Закон № 606-ХІV).

Згідно із ст. 1 Закону № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Відповідно до ст. 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

За приписами ч. 2 ст. 17 Закону № 606-ХІV виконавчі написи нотаріусів підлягають виконанню державною виконавчою службою. Тобто виконавчі написи нотаріусів є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 606-ХІV у разі, коли рішення ухвалене на користь кількох позивачів, або проти кількох відповідачів, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

У разі виявлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 Закону № 606-ХІV, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження на підставі ст. 26 вказаного Закону.

Таким чином, із аналізу наведених вище норм Закону № 606-ХІV слідує, що ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює вимоги до виконавчих документів, виданих на підставі рішень судів. Виконавчі написи до таких виконавчих документів не належать.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.09.2012 р. у справі № К/9991/36538/12.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 № 898-IV (далі Закон № 898-IV) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 89 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 р. № 3425-XII (далі - Закон № 3425-XII) та п.4 Глави 16 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 (далі - Порядок), встановлено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк предявлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України „Про виконавче провадження.

Разом з тим, частиною 5 ст. 33 Закону № 898 - IV передбачено, що якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.

Таким чином, із системного аналізу зазначеного вище законодавства слідує, що якщо у виконавчому документі, виданому на підставі договору іпотеки пропонується звернути стягнення на майно, яке належить кільком особам та яке є предметом іпотеки, то визначення часток у спільному майні декількох осіб у такому разі не є обовязковою умовою виконавчого документу.

За таких обставин суд вважає, що у відповідача не було підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 27.07.2012р. за № 1312.

Також суд відмічає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог Закону № 606-ХІV, оскільки винесена головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_7, а підписана головним державним виконавцем цього ж підрозділу ОСОБА_2

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.11.2015 р. та її скасування, а відтак задовольняє позов у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України судові витрати належать до відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 158-163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49259220 щодо примусового виконання виконавчого напису № 1312, виданого 27.07.2012 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 96 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 грудня 2015 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 11.5