Справа № 807/432/15
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2015 рокум. Ужгород№ 807/432/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів :

головуючого судді - Гебеш С. А. , суддів - Скраль Т.В., Рейті С.І.

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач - не з'явився;

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішень.

У своїй позовній заяві просить суд визнати протиправним та скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 28 січня 2015 року, акт про недопущення посадових осіб інспекції від 28 січня 2015 року та постанову у справі про адміністративне правопорушення від 02.02.2015 р. за № 19/1007.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 28.01.2015 року посадовими особами відповідача складено акт про недопущення посадових осіб Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області на об'єкт будівництва, для виконання покладених на них функцій та протокол від 28.01.2015 року про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. На підставі вищезгаданого протоколу винесена постанова № 19/1007 від 02.02.2015 року про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 5950,00 грн.

Із вказаними рішеннями позивач не погоджується, так як вважає, що такі прийняті відповідачем із порушенням норм чинного законодавства, а отже підлягають визнанню протиправними та відповідно скасуванню.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечила, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах та в спосіб встановлений чинним законодавством, адже саме за порушення позивачем вимог чинного законодавства було винесено оскаржувані позивачем рішення.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів справи, по прибуттю за місцем розташування об'єкта будівництва, посадова особа Інспекції не була допущена позивачем до проведення перевірки, хоча на підставі п.1 ч. 4 ст. 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

У зв'язку з викладеним, працівником Інспекції складено відповідний акт від 28.01.2015 р. про недопущення посадових осіб на об'єкт будівництва.

Разом з актом складено й протокол про адміністративне правопорушення від 28.01.2015 року. Складені матеріали, у зв'язку з відмовою у їх підписанні та отриманні, направлено засобами поштового зв'язку і отримані позивачем 30.01.2015р.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт встановлена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (далі - Порядок №553).

Відповідно до пп.4) п.11 Порядку №553, посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно - технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації, а також відповідно до пп.3) п.11 Порядку №553 видавати обов?язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно п.5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Повноваження посадових осіб Держархбудінспекції поширюються на всю територію України.

Пунктом 7 Порядку №553 передбачено вичерпний перелік підстав для проведення позапланової перевірки. Як вбачається з направлення для проведення позапланової перевірки від 26.01.2015р. №30/1007, в даному випадку, такою підставою слугувала перевірка виконання суб?єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій.

У відповідності до вимог пп.1) та 8) п.11 Порядку №533, посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта, або місцезнаходження суб'єкта господарювання, який провадить господарську діяльність, пов'язану з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності, а також, отримувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

В свою чергу, згідно п.14 Порядку, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний допускати посадових осіб інспекції до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, виконувати вимоги інспекції щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб інспекції до проведення перевірки складається відповідний акт.

З аналізу наведених вище норм слідує, що вказані положення надають право посадовим особам інспекції безперешкодного доступу, як на місце будівництва об'єкта, так і отримувати документи, необхідні для здійснення контролю, а суб'єкта містобудування зобов'язують допускати посадових осіб інспекції до проведення перевірки та надавати всі необхідні документи, за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Частиною 2 статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на об'єкти будівництва.

28.01.2015 р. за місцем знаходження об'єкта будівництва, як зазначає позивач, його не було. Він не був присутній 28.01.2015 року, а ні при проведенні перевірки, а ні при складані акту від 28.01.2015 р. про недопущення посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва та протоколу від 28.01.2015р. про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Також в своїй позовній заяві позивач зазначає, що йому не було відомо коли і за яких умов були складені вищезазначені документи, а відтак, такі документи підлягають скасуванню.

Однак з даними твердженнями позивача суд не погоджується, виходячи з наступного.

З наявних в матеріалах справи документів, судом встановлено, що 21.01.2015 року посадовими особами Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області позивачу направлено листа, в якому зазначено, що, у зв?язку з виявленими під час попередньої перевірки порушеннями вимог містобудівного законодавства, йому видано припис від 03.09.2014р. №384-П з визначенням терміну для їх добровільного усунення та вимогою повідомити про виконання такого припису в строк до 03.12.2014р. У зв?язку з відсутністю в Управлінні станом на 21.01.2015 року будь-яких відомостей про виконання припису, існувала передбачена абз.6 п.7 Порядку №553 законна підстава для проведення позапланової перевірки саме на предмет виконання наданого під час попередньої перевірки припису. Також зі змісту листа вбачається, що позивача попередньо повідомлено про проведення позапланової перевірки у період з 27.01.2015р. по 28.01.2015р. та проханням прибути в Управління для з?ясування вищезазначених обставин.

З приводу цього представник відповідача додатково пояснила, що такого листа направлено позивачу з повідомленням про вручення і надала суду копію цього повідомлення, яким підтверджується отримання листа позивачем особисто 27.01.2015р., а також зазначила, що позивачу достатньо було з?явитися в Управління та надати підтверджуючі документи про виконання вищезазначеного припису, а також з метою належного здійснення контролю та уникнення трактування з боку будь-яких осіб про незаконний доступ до об?єкту будівництва, разом з посадовими особами Управління бути присутнім на об?єкті для надання тим самим безперешкодного доступу до нього. Однак, з незрозумілих причин позивачем такого здійснено не було.

За наведених обставин та враховуючи те, що позивач був належним чином повідомлений про дату та час проведення даної перевірки щодо виконання припису відповідача, на думку суду не вжив з свого боку достатніх підстав для допуску відповідача до проведення перевірки, шляхом відмови у наданні інформації та документів, необхідних для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю при проведенні позапланової перевірки виконання субєктом містобудівної діяльності вимог припису від 03.09.2014 року № 384-п.

У звязку з наведеним, посадовими особами відповідача і було складено відповідний акт та протокол про адміністративне про фіксування даного правопорушення, яким чітко зафіксовано порушення позивача у сфері містобудівної діяльності, тому дані обставини в їх сукупності спростовують позицію позивача, що йому не було відомо про проведення відносно нього перевірки.

Згідно ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно приписів п.9 Порядку №553, обов?язковою умовою є те, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

У зв?язку з тим, що належно повідомленим позивачем не надано ні до, ні протягом періоду проведення перевірки витребовуваних документів, будь-яких повідомлень про неможливість їх надання не надходило, а також неприбуття разом з посадовими особами на об?єкт будівництва за адресою: м. Ужгород, вул. Висока, 1, як того вимагає п.9 Порядку №553, тим самим не допустивши для проведення перевірки, в сукупності свідчить про ігнорування позивачем законних вимог посадових осіб Управління, умисного вчинення перешкод для виконання покладених на них функцій та законного здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, про що і складено відповідний акт від 28.01.2015р. та протокол про адміністративне правопорушення від 28.01.2015р.

Крім того, не знаходить свого підтвердження і думка позивача про скасування постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2015р. виданого припису від 03.09.2014р. №394-П, який і був предметом перевірки, результати якої оскаржуються в даному судовому процесі, оскільки представником відповідача надано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2015р. в цій справі, якою постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про скасування припису-скасовано.

Згідно ст. 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та п.п.16,17,18,20,21 згаданої Постанови КМУ №553 посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом. За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол. Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Враховуючи норми вищевикладених статей, посадовими особами відповідача в даній адміністративній справі 28.01.2015 року складено акт про недопущення посадових осіб Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області на об'єкт будівництва, для виконання покладених на них функцій та протокол від 28.01.2015 року про адміністративне правопорушення, які направлені позивачу поштовим звязком з описом вкладення та з повідомленням про вручення і отримані останнім 30.01.2015р., про що в матеріалах справи міститься копія такого повідомлення.

У звязку з тим, що позивача протоколом було завчасно повідомлено про місце і час розгляду адміністративної справи однак, як того вимагає ст. 268 КУпАП клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також дані норми КАС України, суд приходить до переконання, що висновки які зазначені відповідачем у акті про не допущення посадових осіб інспекції ДАБК на обєкти будівництва від 28.01.2015 року, та протоколі про адміністративне правопорушення від 28.01.2015 року, не спростовані позивачем в ході судового розгляду даної справи та не надано представником позивача належних та допустимих доказів, які б спростовували позицію відповідача у даній справі.

Таким чином, суд вважає, що оскаржувана позивачем постанова № 19/1007 від 02.02.2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 188-42 КУпАП та накладення на нього штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 5950,00 грн. винесена відповідачем у межах та в спосіб встановлений законом з дотримання ним норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, обґрунтовано, з дотриманнями порядку винесення такої, а тому підстави для скасування такої в даному випадку відсутні і у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог у частині визнання протиправними та скасування акту про недопущення посадових осіб Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області на об'єкт будівництва, для виконання покладених на них функцій та протокол про адміністративне правопорушення від 28.01.2015 року, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною 2 пунктом 1 вказаної статті, визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм інформації про виявлені порушення. Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що фіксує вчинення певним субєктом адміністративного правопорушення. В іншому випадку, акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення, не є правовим документом, який встановлює відповідальність субєкта та, відповідно не є актом індивідуальної дії у розумінні статті 17 частини 1 КАС України.

Обовязковою ознакою рішень субєкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для субєктів відповідних правовідносин і мають обовязковий характер. Висновки, викладені у акті (протоколі про адміністративне правопорушення), не породжують обовязкових юридичних наслідків. Водночас, інформація органу, що викладена в акті (протоколі про адміністративне правопорушення) є лише висновком органу, зазначення якого в акті перевірки (протоколі про адміністративне правопорушення) не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта (протоколу про адміністративне правопорушення) можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта (протоколу про адміністративне правопорушення).

Отже, предметом оскарження є дії чи бездіяльність чи рішення субєкта владних повноважень, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи.

Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для осіб, діяльність яких перевірялися, тому такі не можуть бути предметом оскарження.

Акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення є носієм інформації про виявлені органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі яких приймається відповідне рішення органу, а тому оцінка акта та протоколу про адміністративне правопорушення, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана при вирішенні спору щодо оскарження відповідного рішення, прийнятого на підставі такого акта чи протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція щодо оскарження актів перевірок висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 вересня 2013 року ухвалена у справі № 21-237а13, а відтак відповідно до статті 244-2 КАС України є обовязковими для всіх судів України.

Оскільки складений за результатами проведення вказаної перевірки відповідний акт, що оскаржується та протокол про адміністративне правопорушення, не породжує для позивача жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав, а носить виключно інформативний характер, то такі не можуть бути визнані протиправними та скасовані.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також, ч.3.ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи норми вищевказаних статей КАС України, а також те, що позивачем не доведено обставин щодо протиправності дій позивача, натомість, відповідачем в даному випадку спростовано наявні доводи позивача, так як відповідач заперечував проти задоволення даного адміністративного позову, і підтверджено належними та допустимими доказами, суд приходить до переконливого висновку про відмову у задоволенні даного адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову за позовною заявою ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішень - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Суддя Суддя C.А. Гебеш ОСОБА_5 ОСОБА_6