Справа № 810/3217/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ 810/3217/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трипільський пакувальний комбінат»

до Державної податкової інспекції в Обухівському районі

Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю «Трипільський пакувальний комбінат» (далі також ТОВ «ТПК») із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.03.2015 № /722 та від 24.03.2015 № /723.

Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі ОСОБА_1 перевірки, у ході якої відповідачем встановлено заниження позивачем податку на прибуток та податку на додану вартість за результатами господарських операцій з ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс», ТОВ «Діпл Авто» і ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс», оскільки, на думку податкового органу, послуги фактично не надавались, товари не поставлялись, а господарські операції є безтоварними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки ОСОБА_1 перевірки є безпідставними і необґрунтованими, оскільки підприємство за результатами господарської діяльності правомірно сформувало витрати і податковий кредит, що підтверджується даними первинних бухгалтерських документів. Як стверджує позивач, реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс», ТОВ «Діпл Авто» і ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс» підтверджується документально.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і просив суд позов задовольнити.

Відповідач подав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що під час перевірки господарської діяльності позивача отримано Довідку ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів, складеної за результатами проведення зустрічної звірки ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс», якою не підтверджено реальність проведених господарських операцій з контрагентами постачальниками і покупцями.

Крім того, відповідач зазначив, що від ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя надійшов ОСОБА_1 від 17.11.2014р. № 240/08-30-2211/33011632 «Про результати зустрічної звірки ТОВ «ДІПЛ-АВТО» (код за ), щодо взаємовідносин по господарським операціям з ТОВ "КСВ-ГРУП" (код за ), ТОВ "ДЖЕМІУС" (код за ), ТОВ "МОДУМ" (код за ) за період липень 2014р., в якому встановлено, що контрагент позивача не знаходиться за податковою адресою. При цьому, не підтверджено реальність проведених господарських операцій з контрагентами постачальниками і покупцями.

Також, до ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області надійшов ОСОБА_1 ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя від 12.11.2014р. №238/08-30-2211/38025262 від 08.05.2014р. «Про результати зустрічної звірки ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс» (код за ), щодо взаємовідносин по господарським операціям з ТОВ "Модум" (код за ), ТОВ "Інвестсервіслюкс" (код за ), ТОВ "Джеміус" (код за ), ТОВ "КСВ - Груп" (код за ), за період липень 2014р.

Таким чином, на думку відповідача, перевіркою встановлено безтоварність господарських операцій між ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат» і ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс», ТОВ «Діпл Авто», ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс», а податкові повідомлення-рішення прийнято правомірно у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

У письмових запереченнях на позовну заяву відповідач просив суд здійснювати розгляд справи без участі представників податкового органу.

У судове засідання 24.11.2015 з'явився представник позивача. Уповноважені представники відповідача у судове засідання не з'явились.

Суд протокольною ухвалою на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України прийняв рішення про подальший розгляд адміністративної справи в порядку письмового провадження в межах строків розгляду адміністративних справ.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач проводив господарські операції з придбання послуг і товарів у ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс», ТОВ «Діпл Авто» і ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс».

За результатами виконання господарських операцій позивачем сформовано податковий кредит з податку на додану вартість і включено до витрат відповідних періодів суми коштів, які пов'язані з виконанням договорів.

ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області було проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Трипільський пакувальний комбінат» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014, ТОВ «Діпл Авто» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014, та ТОВ «Гіневмогідротехнолоджіс» за період з 01.07.2013 по 31.03.2014. В акті зазначено, що в результаті дослідження взаємовідносин ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс» з вказаними контрагентами податковий орган прийшов до висновку про те, що господарські операції між цими підприємствами не мають реального характеру.

За результатами перевірки 04.03.2015 було складено ОСОБА_1 № 471/10-16-22-01/31826484 (далі - ОСОБА_1 перевірки), в якому зафіксовані порушення:

- п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 , п. 135.2. ст.. 135, п. 137.1 ст. 137. п. 185.1. ст. 185, п. 188.1. ст. 188, п 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємства за перевіряємий період на загальну суму 19 833 грн.;

- . п. 185.1. ст. 185, п. 188.1. ст. 188, п. 187.1. ст. 187, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6. ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.6, п. 201.7, п. 201.8 ст. 201 Податковою кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 101 896 грн. за перевіряємий період.

В ОСОБА_1 перевірки зазначено, що надані до перевірки ОСОБА_1 здачі-прийнятгя робіт (надання послуг) № П-РН-0 від 28.08.2013 року, № РН-002868 від 28.08.2013 року складені з порушенням вимог щодо їх оформлення, що не дає підстав відносити отримані послуги до господарської діяльності підприємства.

Надані ТОВ «ТПК» документи, зокрема, акти здачі-прийняття наданих послуг № П-РН-0 від 28.08.2013 року, № РН-002868 від 28.08.2013 року складені з порушенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та вимог Закону України «Про інформацію».

В актах не вірно зазначено обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, крім того, надані до перевірки акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не містять інформації щодо осіб, відповідальних за зміст господарської операції.

До перевірки не надані документи, що містять в собі вихідну інформацію про проведені заходи щодо надання послуг, що в свою чергу передбачено вимогами Закону України «Про інформацію».

В ході перевірки встановлено, що податкові накладні №369 від 28.08.2013 року, №373 від 28.08.2013 року №378 від 28.08.2013 року виписані з порушенням п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, а саме у графі «Вид цивільно-правового договору», вказано вид договору-договір поставки №006/01.2011 від 14.01.2011 року, а згідно наданого до перевірки Договору купівлі-продажу товару №006/01.2011 від 14.01.2011 року предметом поставки є ТМЦ виробничо-технічного призначення, а не надання послуг. Крім того, у цих податкових накладних невірно заповнені графи «Одиниця виміру товару» - зазначено «гривня» та «Кількість (об'єм, обсяг)» - зазначено «послуга».

Також відомо, що ТОВ «ТПК» та ТОВ «Пневмогідротехнолоджіз» мали взаємовідносини в березні 2014 року, ТОВ «ТПК» було надано до перевірки видаткову накладну №696 від 20 березня 2014 року, на загальну суму 17988,00 грн в т.ч. ПДВ 2998,00 грн. Але станом на 14.01.2015р. податкова накладна не була включена ТОВ «ТПК» до податкового кредиту за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року.

Крім того зазначено, що до ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області надійшла податкова інформація від ДПІ у Дарницькому районі м. Києва від 16.10.2014 №2501/7/26-51-22-03, у відповідності до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) зібрано податкову інформацію щодо ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс». Як вбачається з акту перевірки, ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс» не задекларовано податкові зобовязання за квітень-серпень 2014 року.

Також, з ОУ у Дарницькому районі м. Києва надійшов висновок від 15.10.2014 № 2252/7/26-51-07-04, згідно з яким місцезнаходження ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс» не встановлено; опитати директора не має можливості; засновник підприємства ТОВ «Нікос Трейд» має стан 7; запит про надання інформації та її документального підтвердження вручити неможливо. У звязку з цим основні фонди, технічний персонал виробничі активи тощо у підприємства відсутні, що може свідчити про відсутність реального факту здійснення господарської діяльності ТОВ «Гіневмогідротехнолоджіс».

В ОСОБА_1 перевірки також зазначено, що до ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області надійшов ОСОБА_1 ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя від 17.11.2014р. № 240/08-30-2211/33011632 «Про результати зустрічної звірки ТОВ «ДІПЛ-АВТО» (код за ), щодо взаємовідносин по господарським операціям з ТОВ "КСВ-ГРУП" (код за ), ТОВ "ДЖЕМІУС" (код за ), ТОВ "МОДУМ" (код за ) за період липень 2014р.

Проведеним аналізом вставлено, що «сумнівний» податковий кредит, сформований ТОВ "КСВ-Груп".. по операціям придбання у контрагентів-постачальників, фактично був використаний для мінімізації податкових зобовязань інших субєктів господарювання.

Враховуючи дані факти, податкова вигода, сформована від сумнівного постачальника підлягає коригуванню по ланцюгу постачання до реальних «вигодонабувачів».

Надана до перевірки товарно-транспортна накладна (складена у звязку з виконанням договірних відносин між Позивачем та ТОВ «ДІПЛ-АВТО») заповнена з порушенням встановлених норм заповнення, а саме: не вказано повну назву вантажоодержувача, не заповнена графи «отримав водій/експедитор», «вантажно-розвантажувальні операції».

Крім того в акті перевірки зазначено, що до ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області надійшов ОСОБА_1 ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя від 12.11.2014р. №238/08-30-2211/38025262 від 08.05.2014р. «Про результати зустрічної звірки ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс» (код за ), щодо взаємовідносин по господарським операціям з ТОВ "Модум" (код за ), ТОВ "Інвестсервіслюкс" (код за ), ТОВ "Джеміус" (код за ), ТОВ "КСВ - Груп" (код за ), за період липень 2014р.

В результаті дослідження взаємовідносин ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс» з вказаними контрагентами податковий орган прийшов до висновку про те, що господарські операції між цими підприємствами не мають реального характеру.

За результатами розгляду матеріалів звірок, відповідач дійшов висновку про те, що оформлення ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс», ТОВ «Діпл Авто» і ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс» первинних документів, пов'язаних з реалізацією товарних матеріальних цінностей ТОВ «ТПК» вчинено без наміру здійснення господарської діяльності, реальною метою яких є надання фінансових послуг, безтоварних операцій.

На підставі ОСОБА_1 перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.03.2015 № /722, згідно з яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на прибуток підприємств у сумі 5 652,00 грн., з них 3 768,00 грн. за основним платежем і 1 884,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, податкове повідомлення-рішення від 24.03.2015 № /723, згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 152 844,00 грн., з них 101 896,00 за основним платежем і 50 948,00 грн. за штрафними (фінансовими санкціями)

Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду.

Згідно з листом Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 для зясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

З огляду на те, що відповідач донарахував податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств і податку на додану вартість виходячи з висновку про те, що господарські операції з ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс», ТОВ «Діпл Авто» і ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс» не мали реального характеру, судом досліджено дане питання і встановлено наступне.

Між ТОВ «ТПК» та ТОВ «Пневмогідротехнолоджіз» укладено договір купівлі-продажу товару від 14.11.2011 року № 006/01.2011, у відповідності до умов якого ТОВ «Пневмогідротехнолоджіз» зобовязується у 2013 році поставити ТОВ «ТПК» товари (товарно-матеріальні цінності виробничо-технічного призначення рукав високого тиску, запасні частини для автомобіля, мастила, промислову гідравліку), а ТОВ «ТПК» прийняти і оплатити при наявності накладної.

Також, між цими підприємствами укладено договір про виконання ремонтних робіт від 26.05.2011 року № 045/05.2011, згідно з яким ТОВ «Пневмогідротехнолоджіз» зобовязується у 2013 році виконати ТОВ «ТПК» роботи (комплекс операцій щодо відновлення справності або працездатності гідравлічних циліндрів, відновлення ресурсів даних механізмів чи інших складових частин), а ТОВ «ТПК» - прийняти і оплатити при наявності акту виконаних робіт.

За результатами виконання вказаних договорів складено прибуткові ордери, видаткові накладні щодо поставки товару виробничо-технічного призначення (том І, а.с.77-88), а також акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) щодо виконання ремонтних робіт (том І, а.с. 89-92). Крім того, ТОВ «Пневмогідротехнолоджіз» виписано податкові накладні (том І, а.с. 93-99).

Крім того, судом встановлено, що між ТОВ «ТПК» (Замовник) та ТОВ «ДІПЛ АВТО» (виконавець) було укладено договір від 01.12.2010 р. № 213-С, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець зобовязується виконати капітальний ремонт погрузчиків (обладнання), з проведенням комплексу робіт по встановленню чи заміні зношених чи пошкоджених агрегатів і деталей. Доставка обладнання в ремонт і з ремонту виконується Замовником. Вартість виконаних Виконавцем ремонтних робіт Замовник повинен оплатити на протязі 5 банківських днів.

Також, між ТОВ «ТПК» (Покупець) та ТОВ «ДІПЛ АВТО» (Постачальник) було укладено договір від 08.02.2013 р. № 365-С, відповідно до умов якого Постачальник зобовязується поставити і передати у власність Покупця запасні частини і матеріали, а Покупець прийняти і оплатити їх на умовах цього договору.

Назва, асортимент, кількість, ціна, загальна сума вартості кожної партії визначаються сторонами в процесі діяльності і вказуються в рахунках-фактурах, податкових накладних і накладних на передачу товару.

За результатами виконання вказаних договорів складено акти надання послуг, акти здачі-прийняття наданих послуг щодо виконання ремонтних робіт (том І, а.с. 125-129), а також прибутковий ордер, видаткову накладну щодо поставки товару запасних частин і матеріалів (том І, а.с. 130-131).

За результатами виконання зобовязань перед позивачем, ТОВ «ДІПЛ АВТО» виписано податкові накладні (том І, а.с. 133-141).

Крім того, на підтвердження транспортування товару із Запоріжжя (місцезнаходження ТОВ «ДІПЛ АВТО») на адресу ТОВ «ТПК» позивачем надано експрес-накладку перевізника ТОВ «Нова Пошта» (том І, а.с. 132).

Також встановлено, що між ТОВ «ТПК» (Покупець) та ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс» (Постачальник) укладено договір від 15.02.2013 № 368-С, відповідно до умов якого Постачальник зобовязується поставити і передати у власність Покупця запасні частини і матеріали, а Покупець прийняти і оплатити їх на умовах цього договору.

Назва, асортимент, кількість, ціна, загальна сума вартості кожної партії визначаються сторонами в процесі діяльності і вказуються в рахунках-фактурах, податкових накладних і накладних на передачу товару.

У звязку з виконанням умов цього договору ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс» поставив на користь позивача підшипники, пружини та інші товари.

За результатами виконання вказаного договору складено прибуткові ордери, видаткові накладні щодо поставки товару запасних частин і матеріалів (том І, а.с. 103-111).

За результатами виконання зобовязань перед позивачем, ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс» виписано податкові накладні (том І, а.с. 114-117).

Крім того, на підтвердження транспортування товару із Запоріжжя (місцезнаходження ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс») на адресу ТОВ «ТПК» позивачем надано експрес-накладку перевізника ТОВ «Нова Пошта» (том І, а.с. 112).

На підтвердження оплати за отриманий товар, виконані роботи та надані послуги, а також використання матеріальних благ, отриманих від ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс», ТОВ «Діпл Авто» і ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс» в господарській діяльності ТОВ «ТПК», позивачем надано до суду платіжні доручення, звіти про партії номенклатури та акти списання матеріалів.

Судом встановлено, що всі наведені документи мають обов'язкові реквізити, підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Кодексу, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В силу приписів підпунктів 9.1.1, 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 і підпункту 14.1.165, 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податок на прибуток підприємств та податок на додану вартість належать до загальнодержавних податків, які нараховуються та сплачуються відповідно до норм розділу ІІІ і V цього Кодексу.

Відповідно до статті 149 Податкового кодексу України податковою базою для цілей оподаткування податком на прибуток визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Витрати у розумінні Податкового кодексу України - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником) (підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

До складу витрат що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, входять: витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, згідно з підпунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, понесені підприємством витрати, у разі їх відображення у належних чином оформлених первинних (розрахункових, платіжних та інших) документах, можуть бути віднесені до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств для зменшення його доходу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 розділу V Податкового кодексу України, для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду і сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому, згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Згідно з приписами пунктів 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується з 1 січня 2012 року для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить більше 10 тисяч гривень (пункт 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Крім того, абзацом 9 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу передбачено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Таким чином, якщо платник податку на додану вартість придбав товари (роботи, послуги) для їх подальшого використання у власній господарській діяльності, при цьому сплатив у складі вартості цих товарів (робіт, послуг) податок на додану вартість і це підтверджується належним чином оформленою та у випадках, визначених законом, належним чином зареєстрованою податковою накладною, він має право віднести сплачені ним суми податку до складу податкового кредиту.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, факти виконання робіт, надання послуг та поставки товарів ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс», ТОВ «Діпл Авто» і ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс» на користь позивача підтверджується первинними документами, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача і його податковій звітності. Первинні документи містять вичерпну інформацію про надані послуги, місце надання та їх вартість. Право на формування податкового кредиту підтверджується належним чином оформленими податковими накладними.

При цьому, суд звертає увагу на те, що податковий орган в ОСОБА_1 перевірки, не ставив під сумнів достовірність даних, які містять вказані первинні бухгалтерські документи, хоча і вивчав їх, а також не зазначав про невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обов'язкових реквізитів.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що акти здачі-прийняття наданих послуг № П-РН-0 від 28.08.2013 року, № РН-002868 від 28.08.2013 року складені з порушенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та вимог Закону України «Про інформацію», оскільки вказані акти містять усі необхідні реквізити для ідентифікації проведеної операції, підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств.

Таким чином, реальність фінансово-господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс», ТОВ «Діпл Авто» і ТОВ «Пневмогідротехнолоджіс» підтверджено документами, які були оформленні згідно з вимогами чинного законодавства, і належним чином засвідчені копії яких долучені до матеріалів даної справи.

Слід також звернути увагу, що в ОСОБА_1 перевірки немає жодних посилань на те, що установчі документи і Свідоцтва про державну реєстрацію контрагентів позивача були скасовані чи визнані недійсними за рішеннями суду на момент укладання чи виконання договорів. Отже, податковим органом не надано суду доказів щодо наявності дефектів у правовому статусі контрагентів позивача.

Суд звертає увагу, що відповідно до ОСОБА_1 перевірки відповідач дійшов висновку про відсутність факту здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентами на підставі розгляду матеріалів зустрічних звірок інших податкових органів. ОСОБА_1 є носіями певної інформації, яка є суто суб'єктивною думкою податкових органів і висновки викладені у них не мають доказової сили у даному спорі за відсутності доведення факту нереальності господарської операції.

Суд не приймає до уваги дані посилання відповідача, оскільки дії податкового органу щодо коригування показників податкової звітності за результатами складання ОСОБА_1 ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя від 12.11.2014р. №238/08-30-2211/38025262 від 08.05.2014р. «Про результати зустрічної звірки ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс» (код за ), щодо взаємовідносин по господарським операціям з ТОВ "Модум" (код за ), ТОВ "Інвестсервіслюкс" (код за ), ТОВ "Джеміус" (код за ), ТОВ "КСВ - Груп" (код за ), за період липень 2014р. були оскаржені ТОВ «Автобанфоркліфт-Сервіс» до Запорізького окружного адміністративного суду. За результатами розгляду справи № 808/8271/14 03.02.2015 судом прийнято постанову, що набрала законної сили (ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2015), якою оскаржені дії ДПІ визнано неправомірними.

Також, ТОВ «Діпл-Авто» оскаржено дії ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо коригування показників податкової звітності за результатами складання довідки від 17.11.2014р. № 240/08-30-2211/33011632 «Про результати зустрічної звірки ТОВ «ДІПЛ-АВТО» (код за ), щодо взаємовідносин по господарським операціям з ТОВ "КСВ-ГРУП" (код за ), ТОВ "ДЖЕМІУС" (код за ), ТОВ "МОДУМ" (код за ) за період липень 2014р. 11.02.2015 року Запорізьким окружним адміністративним судом була прийнята постанова по справі 808/8759/15, що в частині визнання неправомірним дій податкового органу щодо самостійного корегування показників податкової звітності в АІС «Податковий блок» набрала законної сили (постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015).

Суд зазначає, що визначальним критерієм для підтвердження права платника податку на податковий кредит та/або віднесення відповідних сум до витрат є реальність вчинюваної господарської операції, тобто встановлення факту зміни руху активів чи зміни стану зобов'язань платника податку внаслідок придбання ним товарів (послуг), що використовуються таким платником у своїй господарській діяльності.

Підтвердження зазначеного підходу знайшло відображення в постанові Верховного суду України № 40/11 від 21.01.2011 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СІБ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Луганська про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

У цій постанові, зокрема, зазначено, що неналежним чином оформлена податкова накладна не може бути підставою для нарахування податкового кредиту при наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданої послуги.

Водночас, податковим органом в ході судового розгляду не доведено безтоварності господарських операцій між позивачем та його контрагентами. У свою чергу, виявлення у деяких податкових накладних неправильного заповнення графи "Одиниця виміру товару", зокрема зазначення "гривня" та графи "Кількість (об'єм, обсяг) - зазначення "послуга" не стоврює підстави для визнання цих накладних неналежним чином оформленими, за умови наявності у них обов'язкових реквізитів, а також підписів уповноважених осіб підприємства та печатки.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що твердження податкового органу про відсутність факту надання послуг і поставки товару позивачу його контрагентами були спростовані, і не доведені належними доказами відповідачем, зважаючи на те, що первинні документи, складені позивачем і його контрагентами у ході господарської операції, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили і доказовості, а отже і підтверджують суму витрат і податкового кредиту, задекларованих позивачем, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення - рішення від 24.03.2015 № /722 та від 24.03.2015 № /723 є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області від 24.03.2015 № /722 та від 24.03.2015 № /723.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 317 (триста сімнадцять) грн. стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трипільський пакувальний комбінат» з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.