Справа № 334/8750/15-а
Суддя: Нікітенко Н. П.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 26.10.2015
Справа № 334/8750/15-а
Провадження № 2-а/334/189/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Нікітенко Н.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання дій противоправними та зобовязання вчинити певні дії, вказавши, що вона перебуває на обліку в УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя та їй призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання з 15.01.2004 року згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», про що надала копію протоколу №548 від 06.04.2004 року про призначення пенсії.

У звязку з тим, що з 01.04.2015 року Пенсійний фонд України в Ленінському районі м. Запоріжжя не здійснює виплату пенсії по інвалідності, посилаючись на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII, вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з проханням поновити виплату пенсії.

24.09.2015 року позивачка отримала відмову у поновленні виплати призначеної пенсії.

Просить суд визнати протиправними дії Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови у поновленні виплати пенсії по інвалідності з 01.04.2015року, зобовязати управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити виплату пенсії по інвалідності відповідно до протоколу від №548 від 06.04.2004 року з 06.01.2015року.

Представник УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя надав суду письмові заперечення проти позову в яких вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 17.07.2013року, їй призначена пенсія по інвалідності ІІІ групи загального захворювання згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 N 213-VIII, яким внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки позивачка станом на 01.04.2015 року працювала на посаді завідувача сектору адміністрування єдиного внеску управління доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Запорізькій області, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законом України «Про державну службу», то з 01.04.2015 року позивачці припинено виплату пенсії по інвалідності. На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, абзацу четвертого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя та їй призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання з 15.01.2004 року згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», про що надала копію протоколу №548 від 06.04.2004 року про призначення пенсії.

З 01.04.2015 року Пенсійний фонд України в Ленінському районі м. Запоріжжя не здійснює виплату пенсії по інвалідності, посилаючись на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

23.09.2015 року позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з проханням поновити виплату пенсії, однак листом відповідача від 24.09.2015 року їй відмовлено у поновленні виплати пенсії по інвалідності.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови в поновленні виплати пенсії по інвалідності з 01.06.2015 року, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Згідно абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року): тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та П груп, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону відновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу» то в період з 01.04.2015року по 31.12.2015року пенсія призначена згідно до Закону №1058, виплачуватись не повинна.

Станом на 01.04.2015року посада на якій працює позивачка дійсно давала право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання відповідно до ЗУ «Про державну службу» звязку з чим відповідачем правомірно не виплачувалась пенсія позивачу.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому чисті спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійною забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народних депутатів України», «Міністрів України», «Про судову експертизу", «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу», щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу». пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 ст. 54 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 01 червня 2015 року дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 є неправомірними та виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню з цього часу у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 частково, відмовивши їй в частині визнання дій управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, щодо не виплати їй пенсії з 01 квітня 2015 року по 31.05.2015року неправомірними.

Керуючись ст. 159-163, 183-2, 186 КАСУ, ст.ст. 8,22,55,95,64,124,152 Конституції України, Законом України «Про державну службу», Законом України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня складання постанови у повному обсязі.

Суддя: Нікітенко Н. П.