Справа № 814/1791/13-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1791/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення про збільшення суми податкового зобовязання з податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області подала апеляційну скаргу на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» в повному обсязі.

Постановою від 30 травня 2013 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Миколаївський окружний адміністративний суд в повному обсязі задовольнив адміністративний позов ТОВ «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07 грудня 2012 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 286 470 грн. (в т.ч. за основним платежем 254 696 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 31 774 грн.) та № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток на 299 653 грн. (в т.ч. за основним платежем 299 652 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 грн.).

Вимоги апеляційної скарги, апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що у разі здійснення контрагентами позивача ТОВ «Луксенітна Трейд» та ТОВ «Ауріт» на території ТОВ «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» робіт з передпродажної підготовки автомобілів, обробці кузова, антикорозійної обробки днища та обслуговування спеціалізованих транспортних засобів для перевезення автомобілів, сторонні організації повинні були б зареєструватися в журналі обліку осіб, який знаходиться на контрольно-пропускному пункті підприємства. На усне прохання осіб, які проводили перевірки, надати до перевірки Журнал обліку осіб, прибулих на територію ТОВ «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв», позивач відмовив у його наданні. З наданих позивачем актів виконаних робіт неможливо встановити де саме виконувалися роботи, які конкретно роботи виконані, скільки затрачено людино/годин.

Також, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам відповідача, що обладнання, яке ТОВ «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» орендувало у ПП «Хімуніверсал» за договором оренди майна від 01.02.2011р. №2011/02-01/1, позивач орендував і у інших субєктів господарювання, а також, що укладеним з ПП «Хімуніверсал» договором не визначено, яким чином дане обладнання доставлено на СТО ТОВ «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв».

ТОВ «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» надало письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що за наслідками планової виїзної перевірки ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 30.06.2012р., ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області складений акт перевірки №3473/22-200/36317648 від 16.11.2012р., в якому зафіксовано порушення позивачем п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.138.2, п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України та п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі вказаного акту перевірки 07.12.2012р. відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 286 470 грн. та № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток на 299 653 грн.

Суд першої інстанції встановив, що підставою для прийняття зазначених податкових повідомлень-рішень є висновок податкового органу про відсутність реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентами постачальниками ТОВ «Луксенітна Трейд», ТОВ «Ауріт», ТОВ «Ружик-70», ПП «Хімуніверсал», ТОВ «Олс-Вест» та ТОВ «Тісона».

Дослідивши господарські відносини позивача з вказаними постачальниками товарів (робіт, послуг) суд першої інстанції дійшов висновку, що виконання договорів підтверджено ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» належним чином оформленими первинними документами, господарські операції обумовлені діловою метою і мали реальний характер.

Суд першої інстанції встановив, що висновок податкового органу про відсутність господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Олс-Вест» ґрунтується виключно на акті від 18.04.2011р. №501/23-325/37105048 «Про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання ТОВ «Олс-Вест» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків», який стосується взаємовідносин ТОВ «Олс-Вест» з іншими підприємствами в інші податкові періоди ніж взаємовідносини з позивачем.

Стосовно придбання позивачем у ПП «Хімуніверсал» послуг з оренди обладнання, то суд першої інстанції встановив, що недійсність таких операцій податковий орган повязує з наявністю договору оренди на аналогічне обладнання з ТОВ «ОСОБА_1 ОСОБА_2». При цьому, ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, без будь-якого обґрунтування, проігноровано угоди про припинення і про внесення змін до зазначених договорів оренди.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, що між ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» та його контрагентами існували договірні відносини, які мали реальний характер та реалізувалися на практиці шляхом придбання товарів та послуг, необхідних для здійснення господарської статутної діяльності підприємства, направленої на отримання прибутку, що підтверджено відповідними первинними документами, зокрема договорами, податковими, видатковими, товарно-транспортними накладними та актами виконаних робіт. Фактично, основним документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару, є податкова накладна. Всі видані позивачеві контрагентами податкові накладні відповідають вимогам чинного законодавства і є належним доказом правомірності формування податкового кредиту ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» з ПДВ по реальним господарським операціям.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач, як субєкт владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладений обовязок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не довів порушень ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв», зафіксованих актом перевірки, у звязку з чим, прийнятті 07 грудня 2012 року, на підставі такого акту, податкові повідомлення-рішення № та № є незаконними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року відповідача, апелянта по справі Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області замінено на процесуального правонаступника Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду апелянт в судове засідання не прибув, представник ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» подав суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, у звязку з чим, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є податкові повідомлення-рішення від 07 грудня 2012 року № та №, які прийнято на підставі акту планової виїзної перевірки ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» №3473/22-200/36317648 від 16.11.2012р., в якому податковий орган зафіксував заниження позивачем податку на прибуток на суму 299 652 грн. у 2011 році та заниження податку на додану вартість на суму 254 696 грн. за січень-жовтень 2011 року, червень 2012 року.

Висновки ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва про порушення ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» вимог податкового законодавства, зокрема, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» та п.138.2, п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України ґрунтуються на не визнанні правомірності формування позивачем валових витрат та сум податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Луксенітна Трейд», ТОВ «Ауріт», ТОВ «Ружик-70», ПП «Хімуніверсал», ТОВ «Олс-Вест» та ТОВ «Тісона».

Апеляційний суд зазначає, що вимоги апеляційної скарги обґрунтовані доводами, яким Миколаївським окружним адміністративним судом надано правову оцінку, та не містять заперечень щодо встановлених судом першої інстанції фактичних обставин.

При цьому, в апеляційній скарзі ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва не зазначає про неправомірність висновків Миколаївського окружного адміністративного суду щодо правомірності декларування ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» господарських операцій з контрагентами ТОВ «Олс-Вест» (збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на 8812,50 грн., з ПДВ 7050 грн.), ТОВ «Ружик-70» (збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на 35745,45 грн., з ПДВ 31083 грн.) та ТОВ «Тісона» (збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ на 341,67 грн.). А відтак, на підставі ч.1 ст.195 КАС України, апеляційний суд не переглядає постанову суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до приписів ст.ст. 138, 139, 198, 200, 201 Податкового кодексу України, право на віднесення сум витрат до складу валових, а сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту, виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (робіт, послуг), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару (робіт, послуг) та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків. Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності надання послуг із з'ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб'єктності сторін господарського договору, можливості реального надання послуг тощо.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Апеляційний суд встановив, що наказом №03 від 01.02.2011р. ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» затвердило Положення про правила та умови проведення акції «Щасливий рік з «Mitsubishi», згідно якого кожному покупцю нового автомобіля модельного ряду 2011 року випуску у період з 01.03.2011р. по 30.11.2011р. надавались заохочення у вигляді повної передпродажної підготовки та/або обробки кузову (за бажанням клієнта).

На виконання вказаного Положення між позивачем (Замовник) та ТОВ «Ауріт», ТОВ «Луксенітна Трейд», (Підрядники), укладені договори №2011/03-01/01 від 01.03.2011р. та №2010/11-01/01 від 01.11.2010р., за умовами яких підрядники зобовязуються своїми силами та засобами з додержанням усіх технічних вимог для відповідного виду робіт виконувати роботи з передпродажної підготовки автомобілів, обробці кузова, антикорозійної обробки, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Виконання робіт за вказаними договорами підтверджено наявними в матеріалах справи первинними документами, а саме:

- за договором №2011/03-01/01 від 01.03.2011р. з ТОВ «Ауріт»: податковими накладними №103 від 31.03.2011р., №104 від 31.03.2011р., №102 від 31.03.2011р., №3 від 30.04.2011р., №2 від 30.04.2011р., №4 від 30.04.2011р., №658 від 31.05.2011р., №656 від 31.05.2011р., №657 від 31.05.2011р., №216 від 30.06.2011р., №214 від 30.06.2011р., №215 від 30.06.2011р., №378 від 29.07.2011р., №379 від 29.07.2011р., №380 від 29.07.2011р., №336 від 31.08.2011р., №335 від 31.08.2011р., №337 від 31.08.2011р., №185 від 30.09.2011р., №184 від 30.09.2011р., №183 від 30.09.2011р., рахунками-фактурами, актами виконаних робіт, банківськими виписками;

- за договором №2010/11-01/01 від 01.11.2010р. з ТОВ «Луксенітна Трейд»: податковими накладними №7 від 28.02.2011р., №1 від 18.04.2011р., №6 від 28.02.2011р., №4 від 28.01.2011р., №3 від 28.01.2011р., рахунками-фактурами, актами виконаних робіт, банківськими виписками.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, колегія суддів доходить висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. А відтак, вказані документи підтверджують здійснення господарських операцій між ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» та ТОВ «Ауріт», ТОВ «Луксенітна Трейд».

Ні в акті перевірки, ні під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції податковий орган не ставить під сумнів достовірність даних, які містять вказані документи чи їх відповідність вимогам чинного законодавства, зокрема відсутності у них обов'язкових реквізитів.Також, апелянт не заперечує відповідність наданих позивачем податкових накладних вимогам, встановленим п.201.1 ст.201 ПК України, стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» до перевірки не надало Журналу обліку відвідувачів підприємства, який знаходиться на контрольно-пропускному пункті ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв». Апеляційний суд відхиляє такі посилання апелянта, оскільки апелянтом не доведено, що ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» має статус режимного об'єкту, а також те, що товариство має контрольно-пропускний пункт та веде Журнал обліку відвідувачів.

Також апеляційний суд встановив, що торгівельно-виставковий комплекс, який використовується позивачем при здійсненні діяльності з продажу автомобілів і їх подальшого обслуговування, є публічним об'єктом з вільним доступом будь-яких осіб. Крім цього, за умовами договорів №2011/03-01/01 від 01.03.2011р. та №2010/11-01/01 від 01.11.2010р. не передбачено, що визначені цими договорами послуги мають проводитися виключно на торгівельно-виставковому комплексі ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв», а не на іншій території позивача.

Апеляційний суд критично ставиться до посилань апелянта на ненадання ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» до перевірки актів прийому-передачі автомобілів або документів, які б свідчили про перевезення або супроводження вантажів до місця здійснення відповідних послуг, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Ауріт» та ТОВ «Луксенітна Трейд» надавали послуги за договорами №2011/03-01/01 від 01.03.2011р. та №2010/11-01/01 від 01.11.2010р. не на території ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв».

ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва в апеляційній скарзі, серед іншого, посилається на те, що ТОВ «Ауріт» та ТОВ «Луксенітна Трейд» не мають основних фондів, трудових ресурсів та іншого майна, яке економічно необхідне для виконання послуг по передпродажній підготовці автомобілів, послуг по обробці кузовів автомобілів молекулярним покриттям та антикорозійної обробки днища.

Апеляційний суд з цього приводу зазначає, що сама по собі наявність або відсутність у контрагента окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків, у звязку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

При укладені договорів головним для субєкта господарювання є предмет договору, цінова політика, строки та спосіб доставки (виконання) предмету договору, розрахунки по договору (угоді), а також реєстрація постачальника як субєкта господарювання в органах виконавчої влади та допоміжна інформація про реєстрацію платником податку на додану вартість у органах податкової служби. Тому позивач не має права наполягати на отримані додаткової інформації відповідачем від його контрагента - постачальника товарів (робіт, послуг).

Апеляційний суд вважає, що позивач виконав всі зобов'язання за договорами №2011/03-01/01 від 01.03.2011р. та №2010/11-01/01 від 01.11.2010р.: отримав послуги, сплатив за них грошові кошти, використав отримані послуги в межах господарської діяльності. Зазначені обставини ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції податковий орган не спростував.

Апеляційний суд встановив, що в період, який перевірявся, ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» отримувало послуги оренди обладнання від ПП «Хімуніверсал» за договором оренди майна від 01.02.2011р. №2011/02-01/01, за умовами якого орендодавець (ПП «Хімуніверсал») зобовязується передати орендарю (ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв») у строкове платне користування обладнання, а орендар зобовязується прийняти його у користування та сплачувати орендареві орендну плату.

Недійсність цього договору апелянт обґрунтовує тим, що на підставі наданих до перевірки документів встановлено, що ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» орендувало аналогічне обладнання у ОСОБА_1 за договором оренди обладнання та іншого майна від 18.10.2010р. та у ТОВ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» за договором оренди нерухомого майна від 01.04.2011р.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність таких доводів податкового органу, оскільки матеріалами справи підтверджено, що договір з ПП «Хімуніверсал» укладений позивачем у період часу з розірвання договору з ОСОБА_1 до укладення договору з ТОВ «ОСОБА_1 ОСОБА_2».

ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва залишено поза увагою угоди про припинення і про внесення змін до зазначених договорів оренди з ОСОБА_1, ПП «Хімуніверсал» та ТОВ «ОСОБА_1 ОСОБА_2».

ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» довело, що на час здійснення господарських операцій з ПП «Хімуніверсал» вказане товариство було зареєстроване в ЄДРПОУ, мало статус платника ПДВ та мало право виписувати податкові накладні, а тому апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що згідно відповіді ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ПП «Хімуніверсал» має стан 16 ліквідовано, закрито.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що апелянт, всупереч вимогам ч.1, ч.2 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів існування обставин, які б свідчили про відсутність реального характеру спірних господарських операцій позивача з ТОВ «Ауріт», ТОВ «Луксенітна Трейд» та ПП «Хімуніверсал».

Апелянт не надав доказів визнання правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами, у судовому порядку нікчемними, а також визнання недійсними первинних бухгалтерських документів, що підтверджують їх виконання.

Оскільки встановлено, що договори з контрагентами ТОВ «Ауріт», ТОВ «Луксенітна Трейд» та ПП «Хімуніверсал» укладені у письмовій формі, виконання вказаних договорів підтверджено первинними документами, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що сторони договорів діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст.3 ГК України. Укладені договори відповідають вимогам ст.203 ЦК України, не порушують публічний порядок, не спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність таких договорів прямо законом не встановлена, а також такі договори судом недійсними не визнавалися, а отже є чинними.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність оскаржених податкових повідомлень-рішень від 07 грудня 2012 року № та №.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-72, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя О.В.Єщенко