Справа № 826/19222/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 грудня 2015 року № 826/19222/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл», Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта»
до третя особаНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Публічне акціонерне товариство «Укртранснафта»
провизнання незаконною та скасування постанови від 25.06.2015р. №1836,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» (далі по тексту позивач-1) та Публічне акціонерне товариство «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (далі по тексту позивач-2) звернулись з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - відповідач) за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» про визнання незаконною та скасування з моменту прийняття постанову від 25.06.2015р. №1836 «Про встановлення тарифу на транспортування нафти магістральними трубопроводами ПАТ «Укртранснафта» для споживачів України».

Ухвалою суду від 07.10.2015р. справи за вказаними позовами обєднані в одне провадження з присвоєнням їм загального номеру №826/19222/15.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на протиправність та незаконність постанови від 25.06.2015р. №1836.

В судовому засіданні представники позивачів позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача та представники третьої особи проти позовних вимог заперечили з підстав правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України суд дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову №1836 «Про встановлення тарифу на транспортування нафти магістральними трубопроводами ПАТ «Укртранснафта» для споживачів України», якою відповідно до ОСОБА_1 України "Про природні монополії" та Указу Президента України від 10 вересня 2014 року N 715 "Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" та Методики розрахунку тарифів за надані послуги з транспортування нафти територією України магістральними нафтопроводами, перевалки та наливу нафти, затвердженої постановою НКРЕ від 30.07.99 N 993, якою встановлено Публічному акціонерному товариству "Укртранснафта" тарифи на транспортування нафти магістральними трубопроводами для споживачів України по маршрутах згідно з додатком. (Далі Постанова №1836)

Так, згідно вказаної постанови тарифи за 1 тонну нетто по маршрутам: - 32 км. Держкордон з Білоруссю НПК «Галичина» - 118,60грн.; - 32 км. Держкордон з Білоруссю НПК «Нафтохімік Прикарпаття» 119,00грн.; - 32 км. Держкордон з Білоруссю Одеський НПЗ 181,70грн.; - НПС «Долина» - НПК «Галичина» - 97,10грн.; - НПС «Долина» - НПК «Нафтохімік Прикарпаття» 52,80грн.; - НПС «Гнідинці» - Кременчуцький НПЗ 75,70грн.; - НПС «Гнідинці» - Одеський НПЗ 141,50грн.; - ЛВДС «Глинсько-Розбишівська» - Кременчуцький НПЗ 67,60грн.; - ЛВДС «Глинсько-Розбишівська» - НПС «Гнідинці» 58,20грн.; ЛВДС «Глинсько-Розбишівська» - Одеський НПЗ 133,20грн.; - н/н «М. Павлівка» - Кременчуцький НПЗ 76,60грн.; - н/н «М. Павлівка» - Одеський НПЗ 142,30грн.; - МНТ «Південний» - НПК «Галичина» 157,00грн.; - МНТ «Південний» - НПК «Нафтохімік Прикарпаття» 164,50грн.; - МНТ «Південний» - Кременчуцький НПЗ 111,10грн.; ПЗД «Одеса» - Кременчуцький НПЗ 115,20грн.; - ПЗД «Одеса» - НПК «Галичина» 152,20грн.; ПЗД «Одеса» - НПК «Нафтохімік Прикарпаття» 158,60грн.

Вважаючи вищезазначену постановою незаконною та такою, що підлягає скасуванню з моменту її прийняття, позивачі звернулися з позовом до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач, приймаючи вказане вище рішення виходив з того що воно є актом індивідуальної дії, який стосується виключно прав та інтересів третьої особи. Натомість, позивачі стверджували про те, що Постанова №1836 є нормативно-правовим регуляторним актом, а відтак, на неї поширюється особливий порядок прийняття, який дотримано не було.

Вирішуючи питання щодо правової природи оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень суд виходить з наступного.

Акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обовязковий характер для субєктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру а обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Вказане випливає з Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 № 34/5 (зі змінами) відповідно до якого, нормативно-правовий акт офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це субєктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування.

Пунктом 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 № 715/2014 (далі Положення), визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до пункту 2 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 № N 715/2014, НКРЕКП у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням.

При цьому, згідно пункту 3 Положення основними завданнями НКРЕКП визначено державне регулювання діяльності субєктів природних монополій та субєктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу, нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (даті природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів; забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Разом з тим, пунктом 4 Положення передбачено, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань бере участь у формуванні та забезпеченні реалізації єдиної державної політики у сферах функціонування ринків електричної енергії, природного газу, нафти та нафтопродуктів, у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів; установлює тарифи на транспортування магістральними трубопроводами нафти, нафтопродуктів та аміаку.

Враховуючи вищевикладене, встановлення тарифів на транспортування магістральними трубопроводами нафти, нафтопродуктів належить до виключних повноважень НКРЕКП.

Окрім цього, відповідно до п. 6 Положення НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право: приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій; приймати з питань, що належать до компетенції НКРЕКП, нормативно-правові акти, контролювати їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи між Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» та Публічним акціонерним товариством «Укртранснафта» 14.12.2009р. укладено Договір про надання послуг з транспортування нафти №14, відповідно до якого Виконавець (ПАТ «Укртранснафта») надає Замовнику (Позивач) послуги з транспортування нафти за маршрутом: «Приймально-здавальна дільниця (ПЗД) «Одеса» - «Кременчуцький НПЗ» та її здачу Замовнику по системі вимірювання кількості та якості нафти (СВКН) №466-1 або по резервуарах АТ «Укртатнафта», які відповідають вимогам комерційного обліку.

Згідно з п.4.3 Договору тарифи на послуги з транспортування нафти за маршрутом «Приймально - здавальна дільниця (ПЗД) «Одеса» - «Кременчуцький НПЗ» становить 20,50 грн. за одну тонну нетто здану в кінці маршруту транспортування, до якого додається ПДВ 4,10 грн., разом з ПДВ 24,60 грн.

Додатковою угодою від 01.03.2012 до Договору було внесено зміни до п.1.1. Договору та викладено його в наступній редакції: «Виконавець надає Замовникові послуги з транспортування нафти та послуги з резервування виробничих потужностей для надання послуг з транспортування нафти за маршрутами:

- «ДЗН «Одеса» - «Кременчуцький НПЗ», тариф на транспортування нафти за 1 тонну нетто 29,50грн.;

- «ДЗН «Одеса» - ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», тариф на транспортування нафти за 1 тонну нетто 31,00грн.;

- «ДЗН «Одеса» - НПК «Галичина», тариф на транспортування нафти за 1 тонну нетто 20,50грн.;

- «ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» - ДЗН «Одеса», тариф на транспортування нафти за 1 тонну нетто 29,50грн.;

- «НПК «Галичина» - ДЗН «Одеса», тариф на транспортування нафти за 1 тонну нетто 31,00грн.

У той же час п.4.8 Договору передбачено, що тарифи на послуги з транспортування нафти можуть бути змінені за рішенням державних органів України. У випадку, коли уповноваженими державними органами України проводяться зміни/введення тарифу чи податків, що призводить до зміни тарифу, такі зміни/введення згідно з законодавством України застосовуються від дати їх вступу в дію. Виконавець в таких випадках письмово повідомляє Замовника про зміни і направляє Замовнику відповідним чином оформлені додаткові угоди до діючого Договору.

Пунктом 4.9 Договору встановлено, що якщо відповідна додаткова угода щодо зміни тарифу не підписана Замовником протягом 5-ти робочих днів, Виконавець вправі припинити надання послуг з транспортування нафти. При цьому Замовник сплачує штраф Виконавцю у розмірі, що визначається як добуток мінімальної кількості нафти, визначеної п.І.3 Договору, та тарифу на послуги з транспортування нафти, визначеного п.4.3 в Договору.

В подальшому на адресу ПРАТ «СИНТЕЗ ОЙЛ» надійшов лист ПАТ «Укртранснафта» від 30.06.2015 p. № 14-00/266/2827, в якому було наголошено на тому, що з 01.07.2015 р. при виконанні умов Договору ПАТ «Укртранснафта» буде керуватися тарифами, встановленими Оскаржуваною постановою, а не п. 4.3. Договору.

Крім того, між Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» та Публічним акціонерним товариством «Укртранснафта» укладено Договір про надання послуг з транспортування та зберігання нафти №33-09К від 29.01.2009р., відповідно до якого Виконавець (ПАТ «Укртранснафта»): відповідну додаткову угоду до Договору надає Замовнику (Позивач) послуги з приймання нафти, видобутої в Україні, транспортування та здавання нафти Замовнику або уповноваженим Замовником особам в кінцевому пункті призначення АТ «Укртатнафта» (Кременчуцький НПЗ) по маршрутах: «Гнідинці Кременчк»; «Глинсько Розбишівська Кременчук»; «ОСОБА_2 Кременчук».

Відповідно до п. 5.4 Договору розмір тарифів за напрямком: НПС «Гнідинці» - Кременчуцький НПЗ становить 10,90грн. за 1 тонну нетто; ЛВДС «Глинсько-Розбишівська» - Кременчуцький НПЗ 9,00грн. за 1 тонну нетто; н/н «Мала Павлівка» - Кременчуцький НПЗ 11,10грн. за 1 тонну нетто; зберігання нафти в резервуарних парках Виконавця за одну добу 8,00грн. тонну нетто.

Пунктом 5.10. Договору передбачено, що Тарифи на транспортування нафти можуть бути змінені за рішенням уповноважених державних органів України. Тарифи на зберігання нафти переглядаються при зміні собівартості послуг.

Виконавець письмово повідомляє Замовника про зміну тарифів і оформляє відповідну додаткову угоду до Договору у двох примірниках. Замовник протягом пяти днів від дати отримання додаткової угоди повинен підписати обидва примірники такої угоди до Договору та забезпечити в цей же термін отримання Виконавцем одного примірника цієї додаткової угоди.

У випадку, коли уповноваженими державними органами України проводяться зміни/введення тарифу чи податків, що призводить до зміни тарифу, такі зміни/введення згідно з законодавством України застосовуються від дати їх вступу в дію. Виконавець в таких випадках письмово повідомляє Замовника про зміни і направляє Замовнику відповідним чином оформлені додаткові угоди до діючого Договору.

Якщо додаткова угода на змінені тарифи не підписана Замовником та/або не передана Виконавцю на протязі вказаного у цьому пункті Договору терміну, виконавець має право припинити надання послуг згідно даного договору.

В подальшому на адресу ПАТ «Укртатнафта» надійшов лист ПАТ «Укртранснафта» від 30.06.2015 p. № 14-00/262/2823, в якому було наголошено на тому, що з 01.07.2015 року при виконанні умов Договору ПАТ «Укртранснафта» буде керуватися тарифами, встановленими оскаржуваною постановою, a не п. 5.4 Договору.

Суд зазначає, що аналіз умов вказаних договорів свідчить про те що позивачі є учасником правовідносин, встановлених оскаржуваною постановою. При цьому, незважаючи на встановлений факт наявності договірних відносин з третьою особою, зміна істотних умов укладених договорів щодо тарифів допускається в односторонньому порядку та від волі позивачів не залежить. У той же час відповідні умови договорів є типовими та застосовуються до різних субєктів - замовників послуг.

Як вбачається зі змісту Постанови №1836 вона не містить в собі жодних відомостей щодо позивачів, а додатком визначаються встановлені тарифи для відповідних маршрутів транспортування нафти магістральними трубопроводами.

Вказане свідчить, що відповідач встановлюючи в пункті 1 Постанови №1836 тарифи ПАТ «Укратранснафта» фактично встановлює норми права, як для тих субєктів що вже приймають участь у правовідносинах з вказаними товариством з приводу транспортування нафти магістральними трубопроводами по маршрутах згідно з додатком, так і для тих, які будуть укладати відповідні договори у майбутньому.

Отже, оскаржувана постанова встановлює норми права для неозначеного кола осіб, які не є населенням, і розрахована на неодноразове застосування.

Вказане дає суду підстави прийти до висновку, що дане рішення субєкта владних повноважень, яке оскаржується у даній адміністративній справі містить всі ознаки нормативно-правового акту.

Відповідно до п.13 Положення рішення НКРЕКП приймаються на засіданнях, які проводяться у формі відкритих або закритих слухань. У разі розгляду питань, що мають важливе суспільне значення, засідання проводяться у формі відкритих слухань, в яких беруть участь представники суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, об'єднань споживачів і громадськості.

Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями.

Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов'язкові до виконання суб'єктами природних монополій.

Рішення НКРЕКП можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Рішення НКРЕКП, які є нормативно-правовими актами, підлягають обов'язковій державній реєстрації в установленому законодавством порядку, за винятком рішень з питань установлення цін та тарифів (крім установлення цін та тарифів для населення) та рішень з питань функціонування оптового ринку електричної енергії.

Рішення НКРЕКП, які є нормативно-правовими актами, не потребують узгодження з іншими органами державної влади, крім випадків, передбачених законом.

Рішення НКРЕКП, які відповідно до закону є регуляторними актами (крім рішень щодо встановлення тарифів), розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог ОСОБА_1 України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

НКРЕКП має право видавати в установленому порядку разом з органами виконавчої влади спільні акти.

У той же час в контексті приписів ст.3 ОСОБА_1 України від 11.09.03 № 1160-ІV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (далі - Закон України від 11.09.03 № 1160-ІV) дія цього ОСОБА_1 не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов'язаної з прийняттям актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги.

З урахуванням того, що вказаний Закон має вищу юридичну силу у порівнянні з Положенням, виключення щодо тарифів, викладене в абз.7 п.13, стосується лише тих актів відповідача, якими встановлюються тарифи на житлово-комунальні послуги.

У відповідності до ст.1 ОСОБА_1 України від 11.09.03 № 1160-ІV регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що Постанова №1836 є регуляторним нормативно-правовим актом, який не встановлює тарифи на житлово-комунальні послуги, її розроблення, розгляд, прийняття та оприлюднення має відбуватися з урахуванням вимог ОСОБА_1 України від 11.09.03 № 1160-ІV.

Відповідно до ст. 25 ОСОБА_1 України від 11.09.03 № 1160-ІV регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом виконавчої влади або його посадовою особою, якщо наявна хоча б одна з таких обставин:

відсутній аналіз регуляторного впливу;

проект регуляторного акта не був оприлюднений;

проект регуляторного акта не був поданий на погодження із уповноваженим органом;

щодо проекту регуляторного акта уповноваженим органом було прийнято рішення про відмову в його погодженні.

У той же час, як встановлено під час розгляду справи та не заперечувалося сторонами, до Постанови №1836 вимоги ОСОБА_1 України від 11.09.03 № 1160-ІV відповідачем не застосовувалися, оскільки відповідач не вважав її регуляторним нормативно-правовим актом.

Також судом встановлено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної Постанови №1836 не дотримано принципів здійснення регуляторної політики, визначених ч. 1 ст. 4 ОСОБА_1 України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», адже приймаючи рішення про підвищення, майже в сім разів, тарифів на транспортування нафти магістральними нафтопроводами, НКРЕКП порушила принцип доцільності та адекватності, що виявилось у значному підвищенні без обґрунтованої необхідності тарифів на транспортування нафти магістральними нафтопроводами в порушення вимог п. 3.6 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування нафти магістральними трубопроводами, затверджених наказом Держкомпідприємництва від 30.09.05 №88, постановою НКРЕ від 30.09.05 № 857, згідно яких «тариф установлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності»; принципу передбачуваності про що свідчить раптове, без обґрунтованої необхідності збільшення тарифу на транспортування нафти з 1 липня 2015 року, незважаючи на встановлену законодавством дату встановлення тарифу - 1 січня (згідно п. 1.5 та п. 6.2 Методики розрахунку тарифів за надані послуги з транспортування нафти територією України магістральними нафтопроводами, перевалки та наливу нафти, затвердженої постановою НКРЕКП від 30.07.1999 р. № 993: тарифи на транспортування, перевалку і налив нафти встановлюються НКРЕ щорічно станом на 1 січня; довгострокові тарифи встановлюються на термін не менше трьох років).

Разом з цим, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 12 ОСОБА_1 України «Про природні монополії» від 20.04.2000 року № 1682-III одним з основних завдань комісій є сприяння ефективному функціонуванню товарних ринків на основі збалансування інтересів суспільства, суб'єктів природних монополій та споживачів товарів, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 13 цього ж ОСОБА_1 заборонено зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких цін на придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Суд зазначає, що оскаржувана Постанова №1836, якою збільшено тарифи на транспортування нафти прийнята виключно з урахуванням інтересів ПАТ «Укртранснафта», яке є субєктом природних монополій.

При цьому, інтереси інших учасників ринку транспортування нафти при прийнятті оскаржуваного рішення враховані не були через недотримання відповідачем ОСОБА_1 України від 11.09.03 № 1160-ІV, відповідні доводи, наведені позивачами в адміністративних позовах при її прийнятті не досліджувалися.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що збільшення тарифу на транспортування нафтової сировини, який є складовою частиною собівартості товарної продукції нафтопереробки, призведе до різкого зростання рівня цін на бензини, скраплений газ, дизельне та авіаційне паливо, що призведе до різкого збільшення рівня цін на всі групи товарів в Україні через підвищення вартості транспортних витрат; збільшення рівня соціальної напруги в умовах фінансової кризи; додаткових бюджетних витрат при закупівлі паливно - мазутних матеріалів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.06.2015р. №1836 «Про встановлення тарифу на транспортування нафти магістральними трубопроводами ПАТ «Укртранснафта» для споживачів України» прийнята не обґрунтовано, тобто не з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та не розсудливо, а тому виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» та Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» мають бути задоволені у повному обсязі, а відповідна постанова, яка є нормативно-правовим актом, підлягає визнанню незаконною та нечинною.

Згідно підпункту 10.2. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" № 7 від 20.05.2013, ухваливши рішення про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його з цих підстав нечинним, суд у порядку, визначеному частиною одинадцятою статті 171 КАС України, повинен зобов'язати орган, який видав оскаржуваний акт, невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому такий акт було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене суд присуджує з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» та Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» понесені ними витрати по сплаті судового збору у розмірі 146,16 грн. (сто сорок шість гривень 16 копійок) порівно.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» та Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» задовольнити повністю.

Визнати незаконною та нечинною постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.06.2015р. №1836 «Про встановлення тарифу на транспортування нафти магістральними трубопроводами ПАТ «Укртранснафта» для споживачів України».

Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до частини 11 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання постановою суду законної сили невідкладно опублікувати резолютивну частину даної постанови суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднено постанову від 25.06.2015р. №1836 «Про встановлення тарифу на транспортування нафти магістральними трубопроводами ПАТ «Укртранснафта» для споживачів України».

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» та Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» понесені ними витрати по сплаті судового збору у розмірі 146,16 грн. (сто сорок шість гривень 16 копійок) порівно.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко