Справа № 825/3740/15-а
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Чернігів Справа № 825/3740/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Антипця С.В.,

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Українська Експортно-імпортна компанія" до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Північно-Українська Експортно-імпортна компанія" (далі-ТОВ "Північно-Українська Експортно-імпортна компанія", позивач) до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі- ДПІ у м. Чернігові, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.11.2015 форми "Р" № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що акт перевірки від 26.11.2015 № 1934/22/34832003, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, містить неправомірні висновки, які суперечать нормам Податкового кодексу України, оскільки реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом підтверджується первинними документами. Зазначає, що невиконання своїх податкових обовязків контрагентом платника податків, не можуть бути безумовним свідченням недостовірності даних податкового обліку платника податків, який ці дані задекларував, а у разі порушення контрагентами платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цих осіб, у звязку з чим право платника податків, тобто позивача, на кредит та витрати не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, що підтверджується практикою Європейського суду.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначили, що висновки відповідача відносно того, що у ТОВ "Північно-Українська Експортно-імпортна компанія" відсутні документи, що підтверджують транспортування товару (товарно - транспортні накладні), що в свою чергу може свідчити про безтоварність операцій, на думку позивача, є передчасними, з точки зору здійснення та документального оформлення всієї операції. Крім того, всі документи, які стосуються безпосереднього функціонування системи нагрітого повітря на зерносушарку знаходяться за місцем її фактичного розміщення та функціонування.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити, оскільки у ході перевірки позивачем не було надано в повному обсязі первинних документів щодо взаємовідносин останнього з ТОВ "Арєс Інжирінг", а саме відсутні товаро-транспортні накладні, сертифікати якості та документи, що підтверджують походження товару, а відтак податковий орган донараховуючи позивачу грошові зобовязання з ПДВ діяв на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ТОВ "Північно-Українська Експортно-імпортна компанія" зареєстровано як юридична особа 05.10.2007, видами діяльності якого за КВЕД 46.19 є: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.10 складське господарство; 68.10 купівля та продаж власного нерухомого майна; 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 01.12.2015 (а.с. 111-112).

ДПІ у м. Чернігові проводилась документальна виїзна планова перевірка ТОВ "Півнично - Українська Експортно - Імпортна Компанія" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 08.10.2015 №1709/22/34832003 (т.1, а.с.118-156).

Не погоджуючись з висновками податкового органу, які було оформлено вищезазначеним актом перевірки від 08.10.2015 №1709/22/34832003, позивач скористався своїм правом визначеним п.86.7 ст.86 ПКУ та надав письмові заперечення з приводу безпідставності та необґрунтованості доводів перевіряючих відносно виявлених порушень вимог чинного законодавства.

За результатами розгляду поданих заперечень, на підставі направлення від 16.11.2015 року № 2465, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Позивача, за результатами якої було складено акт від 26.11.2015 року № 1934/22/34832003 (т.1, а.с. 163-179).

Серед іншого, в ході здійснення перевірки, відповідач дійшов висновку щодо порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198, п.200.1,200.2 ст.200 ПКУ, у звязку з чим занижено податок на додану вартість за період, що перевірявся, на загальну суму на суму 193 424,00 грн.

30.11. 2015 ДПІ у м. Чернігові прийнято податкове повідомлення - рішення форми "Р" № 7961, яким визначено грошове зобовязання у розмірі 193 424,00 (сто девяносто три тисячі чотириста двадцять чотири) грн., основного зобовязання та 96 712 (девяносто шість тисяч сімсот дванадцять),00 грн. штрафних санкцій(т.1, а.с.180).

Донараховуючи грошові зобовязання з ПДВ податковий орган виходив із безтоварності господарських операцій з ТОВ "Арєс Інжиніринг".

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі Закон № 996-XIV)

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України (далі-ПК).

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі № 21-1539а15 від 27.10.2015.

Як встановлено судом, між ТОВ "Арєс Інжирінг" (постачальник) та ТОВ "Північно - Українська Експортно - Імпортна Компанія" (покупець) укладено договори купівлі-продажу:

- №02П/08-14 від 13.08.2014 з придбання комплекту складу "рухоме дно" (рухома секція 4 шт., опорна секція 2 шт., гідроциліндр 4 шт., гідростанція 2 шт., комплект систем гідростанції та гідроциліндрів 8 шт.);

-№03П/09-14 від 15.09.2014 з придбання (щит керування «живе дно», розподільчий щит, щит вводно-обліковий);

-№06П/09-14 від 29.09.2014 з придбання повітропроводу, що включає опорні металоконструкцій під повітропроводи та площадка обслуговування (заводське виготовлення)- горизонтальна ферма, колони під ферму: доставка опорних металоконструкцій під повітропроводи та площадки обслуговування; монтаж опорних металоконструкцій під повітропроводи, додаткові матеріали; повітропроводи (заводське виготовлення)-відвід 2 шт., перехід 2 шт., прямий 4 шт., компенсатор 3 шт., заслонка 1 шт., фланець 1 шт., опора 8 шт.; доставка повітропроводів; монтаж повітропроводів, додаткові матеріали; вироби та матеріали утеплення повітропроводів-мати, матеріали кріплення матів; вироби та матеріали зовнішнього шару ізоляції з оцинкованого тонколистового металу-зовнішня поверхня, роботи жестянщика; доставка виробів та матеріалів утеплення; монтажні роботи по утепленню та зовнішньої поверхні повітропроводів, додаткові матеріали ;опорні металоконструкцій під транспортер та площадка обслуговування; доставка матеріалів; монтажні роботи по опорним металоконструкціям під транспортер та площадка обслуговування (т.1, а.с.11-12,18-19,28-29).

Відповідно до умов вказаних договорів постачальник зобовязується поставити у зумовлені строки покупцю товар, а покупець зобовязується прийняти вказаний в специфікаціях (Додаток №1) товар і сплатити за нього певну грошову суму (т.1 а.с. 13,20-22,30).

Факт виконання умов вказаних договорів підтверджується первинними документами, а саме: актами прийому - передачі товару (т.1,а.с.14,23,31), видатковими накладними від 26.12.2014, від 23.10.2014, від 25.11.2014 (т.1,а.с.15,24,33) та податковими накладними від 14.08.2014, від 26.12.2014, від 09.09.2014, від 23.10.2014, від 01.10.2014, від 25.11.2014 (т.1,а.с.16,17,25,26,34,35), платіжними дорученнями від 01.10.2014, від 25.11.2014, від 14.08.2014, від 26.12.2014 (а.с.208,214,218,224).

У податковому обліку податкова накладна є тим документом, який складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця і визначається як розрахунковий документ, що підтверджує вчинення певної господарської операції, за якою виникають податкові зобовязання, породжує у платника податку обовязки та права щодо нарахування та сплати податку на додану вартість та підтверджує право покупця на нарахування податкового кредиту.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач має належним чином оформлені податкові накладні, які повністю відповідають вимогам Податкового кодексу України та відображають зміст господарських операцій, а суми за цими накладними було включено позивачем до податкового кредиту в тому звітному періоді, в якому їх і отримано.

Отже, позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по вищевказаним податковим накладним.

Також, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Факт використання позивачем в господарській діяльності придбаних товарів підтверджується Декларацією про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованою в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області від 17.03.2015 (т.2 а.с.14).

Також на підтвердження господарської операції суд бере до уваги договір про надання послуг з технічного нагляду від 02.09.2014, укладений між ТОВ "Північно - Українська Експортно - Імпортна Компанія" та ФОП ОСОБА_5, відповідно до умов якого останній приймає на себе зобовязання по наданню послуг на здійснення технічного нагляду за виконанням робіт з будівництва обєкту "Система подачі нагрітого повітря на зерносушку" "SKANTEK" за адресою: с.м.т. Парафіївка Ічнянського району, Чернігівської області, по вул. Шевченка,139, в порядку, та на умовах, визначених Договором від 02.09.2014 (т.1, а.с. 240). Факт виконання вказаних робіт підтверджується актом від 30.09.2014 (а.с.244-246), а оплата за її виконання платіжним дорученням № 634 від 13.10.2015 (т. 1, а.с. 247).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про існування підстав для податкового кредиту, а саме наявність у позивача належно оформлених первинних документів, а відтак оскаржуване податкове повідомлення- рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Посилання відповідача на інформацію, яка міститься в системі "Податковий блок" стосовно діяльності ТОВ "Арєс Інжирінг", а саме: за 2013-2014 рр. не встановлено по ланцюгам постачання придбання обладнання, що було реалізовано у періоді, що перевірявся на ТОВ "ПУЕІК"; згідно фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва за 2013 рік встановлено, що ТОВ "Арєс Інжиніринг" не мало виробничих запасів; зазначені залишки є меншими від суми реалізації обладнання на ТОВ "ПУЕІК"; згідно службової записки №1873/07 від 21.09.2015 року, ТОВ "Арєс Інжиніринг" не імпортувало з-за кордону обладнання на зерносушарку "Skantek". У підприємства відсутні власні виробничі потужності. Транспортні послуги в придбанні не значаться, що унеможливлює доставку обладнання за рахунок ТОВ "Арєс Інжиніринг", суд до уваги не бере, з огляду на таке.

Такі обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентами податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цих осіб. Позивач не може нести відповідальності за дії своїх контрагентів.

Крім того, чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосередніх контрагентів на предмет виконання ними вимог податкового законодавства та їх безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Слід зауважити, що висновки про порушення законодавства контрагентами позивача не можуть автоматично підтверджувати порушення законодавства самим позивачем, а позивач не повинен відповідати за наслідками невиконання своїми контрагентами вимог закону, що підтверджується практикою Європейського суду.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування фактики Європейського суду з прав людини" практика європейського суду є самостійним джерелом права і підлягає застосуванню національними судами.

Зокрема, в рішенні від 09.01.2007 року (справа "Інтерсплав проти України") констатовано, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, повязаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобовязання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків.

В силу положень ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відтак, позивач не може нести відповідальність за діяльність контрагента ТОВ "Арєс Інжиніринг".

Щодо тверджень представника відповідача про відсутність у позивача документів, що підтверджують транспортування товару та сертифікати якості на придбаний товар, суд зазначає таке.

За вищеперерахованими договорами, транспортування товару не є предметом договору, а є лише суміжною операцією, направленою на забезпечення виконання його умов, а відтак, якщо товар мав подальше використання в господарській діяльності платника податків, наявність ТТН не є основною складовою, для зарахування такої операції.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у м. Чернігові 04.11.2015 на адресу позивача було направлено лист за № 11334/10/25-26-07-03/21 з проханням надати завірені належним чином копії документів щодо фінансово-господарських операцій проведених між позивачем та ТОВ "Арєс Інжиніринг", а також копії технічної документації щодо проведення монтажних та пусконалагоджувальних робіт по встановленню обладнання на зерносушарку "Skantek" у с. Парафії Ічнянського району Чернігівської області в 2014 році, а саме технічні паспорти на обладнання, протоколи іспитів та замірів, складських документів щодо обліку та оформлення зазначених операцій (т. 2 а.с. 18).

На даний запит позивачем надані копії документів на 96 арк. про проведення фінансово-господарських операцій між позивачем та ТОВ "Арєс Інжиніринг" щодо будівництва "Системи подачі нагрітого повітря на зерносушку" Skantek-М 1210 за адресою: Ічнянський район, с. Парафіївка, вул. Шевченка,139, що підтверджується копією листа від 12.11.2015 з вих. № 137, до яких зауваження з боку податкового органу відсутні (т.2, а.с.17).

Щодо посилань відповідача на відсутність у позивача інформації стосовно походження товару, то вказаний документ не є обовязковим в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа

Враховуючи викладене та керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Українська Експортно-імпортна компанія" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.11.2015 форми "Р" № НОМЕР_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області 4352 грн. 04 коп. судових витрат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Українська експортно-імпортна компанія" ().

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко