Справа № 2а/1770/4011/12
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ К/800/18721/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула в письмовому провадженні касаційну скаргу Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26.11.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 по справі №2а/1770/4011/2012 за позовом Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» в особі Костопільського військового лісгоспу до Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.11.2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013, позовні вимоги Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» в особі Костопільського військового лісгоспу до Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.03.2012 № в частині основного платежу в сумі 18723,08грн. та штрафної санкції в сумі 1,00грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Костопільська міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області Державної податкової служби 05.04.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 09.04.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26.11.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог Костопільська міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області Державної податкової служби посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163, пункту 177.6 статті 177, пункту 167.1 статті 167, підпунктів 168.1.1 та 168.1.4 пункту 168.1, підпунктів 168.4.1 та 168.4.7 пункту 168.4 статті 168, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Костопільською міжрайонною державною податковою інспекцією позапланову виїзну документальну перевірку Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків за період з 01.01.2009 по 31.12.2011.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163, пункту 177.6 статті 177, пункту 167.1 статті 167, підпунктів 168.1.1 та 168.1.4 пункту 168.1, підпунктів 168.4.1 та 168.4.7 пункту 168.4 статті 168, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України.

Висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються, зокрема, на тому, що суб'єктом підприємницької діяльності платником єдиного податку ОСОБА_1 виконувалися для Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» послуги, які не передбачені у свідоцтві про сплату єдиного податку, а тому підприємство зобов'язане утримати та сплати до бюджету податок із доходів фізичних осіб в розмірі 18723,08грн.

За результатами перевірки Костопільською міжрайонною державною податковою інспекцією складено акт від 05.03.2012 №4/16-30/24298010 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.03.2012 №, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з доходів фізичних осіб на загальну суму 359739,32грн., в тому числі 352888,52грн. - за основним платежем та 6850,80грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 відповідно до договору від 03.01.2011 №16 виконувалися для позивача комплексні роботи по лісовому господарству: рубка, створення лісових насаджень, підготовка ґрунту та інше.

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 у 2011 році знаходився на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку за ставкою 200,00грн. за видами діяльності: 02.01.1 - лісівництво та лісозаготівлі, 51.53.1 - оптова торгівля деревиною.

Відповідно до підпункту 165.1.36 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 2 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкти малого підприємництва-фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

У разі коли фізична особа-суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Згідно із статтею 4 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» форма та порядок видачі Свідоцтва про право сплати єдиного податку встановлюються Державною податковою адміністрацією України і є єдиними на всій території України.

Для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації.

При цьому положеннями Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» не передбачено обов'язку суб'єкта малого підприємництва, який бажає перейти на спрощену систему оподаткування, обирати вичерпний перелік видів підприємницької діяльності, якими він планує займатись.

Преамбулою Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» в редакції Закону України від 25.03.2005 №2505-IV «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деякі інші законодавчі акти України» установлено, що з 01 липня 2005 року до прийняття Закону України «Про спрощену систему оподаткування» даний Указ застосовується з урахуванням того, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва не поширюється на: суб'єктів підприємницької діяльності, які провадять діяльність у сфері грального бізнесу (в тому числі діяльність, пов'язану із влаштуванням казино, інших гральних місць (домів), гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем, проведенням лотерей (у тому числі державних) та розіграшів з видачею грошових виграшів у готівковій або майновій формі), здійснюють обмін іноземної валюти; суб'єктів підприємницької діяльності, які є виробниками підакцизних товарів, здійснюють господарську діяльність, пов'язану з експортом, імпортом та оптовим продажем підакцизних товарів, оптовим та роздрібним продажем підакцизних пально-мастильних матеріалів; суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють: видобуток та виробництво дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення; оптову, роздрібну торгівлю промисловими виробами з дорогоцінних металів, що підлягають ліцензуванню відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

Інших обмежень щодо видів підприємницької діяльності, під час здійснення яких не може застосовуватись спрощена система оподаткування, обліку та звітності, чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено.

Таким чином, суб'єкт малого підприємництва має право займатись будь-якими видами підприємницької діяльності, за винятком тих, що не можуть здійснюватись з використанням спрощеної системи оподаткування в силу прямої законодавчої заборони. За таких обставин, спрощена система оподаткування поширюється на всі доходи суб'єкта малого підприємництва, що обрав таку систему, незалежно від видів підприємницької діяльності, від яких ці доходи одержані.

Тобто, висновки податкового органу, що позивачем як податковим агентом виплачувався суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 дохід, на який не поширюється спрощена система оподаткування, є необґрунтованим.

Враховуючи викладене та з огляду на положення частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України щодо перегляду судом касаційної інстанції судових рішень у межах касаційної скарги, колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про неправомірність податкового повідомлення-рішення від 23.03.2012 № в частині основного платежу в сумі 18723,08грн. та штрафної санкції в сумі 1,00грн. є правильними.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 222, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26.11.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 по справі №2а/1770/4011/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв