Справа № 819/3343/15
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3343/15

22 грудня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

за участю представників позивача - ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Чернелево-Руської сільської ради до Управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Чернелево-Руська сільська рада звернулася у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі про скасування рішення №7 від 21.05.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що Чернелево-Руська сільська рада отримала оскаржуване рішення №7 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих стахувальниками або органом Пенсійного фонду від 21.05.2015р., яким застосовано фінансові санкції на загальну суму 71772,68 грн., за період з 16.10.2010 року по 19.05.2015 року. Оскаржуване рішення прийняте на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Прийняте відповідачем оскаржуване рішення Позивач вважає протиправними та такими, що підлягає скасуванню, оскільки норма закону на підставі якої було застосовано до позивача фінансові санкції втратила чинність 01.01.2011 року у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», тобто не діяла на день винесення вищевказаного рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, подав заперечення та пояснив суду, що оскаржуване рішення № 7 від 21.05.2015 року прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України.

Відмітив, що відповідно до п.7 розділу VIII «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. Окрім того, посилався на порушення позивачем втсановленого Кодексом адміністративного судочинства України піврічного строку звернення із даним позовом до суду.

При вирішенні питання щодо визнання поважними причин пропуску звернення позивача до суду за захистом його порушеного права, суд, проаналізувавши обставини справи, підтверджені відповідними письмовими доказами та зміст норм процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ч. 3 ст. 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Судом встановлено, та підтверджується матералами адміністративної справи, що

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв»язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, те, що позивачем вживались заходи до звернення із даним позовом до суду з метою захисту свого порушеного права, а саме, позивачем оскаржено рішення № 7 від 21.05.2015 р. у адміністративному порядку до Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, за результатами розгляду якого скаргу залишено без розгляду, після того звертався до Прокурора Тернопільської області щодо представництва інтересів в суді з метою оскарження вищезазначеної відповіді, відповіддю на яке 21.09.2015 р. роз"яснено про відсутність передбачених законом підстав для такого пердставництва. Крім того 05.10.2015 р. позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області із оскарженням рішення № 7 від 21.05.2015 р.

Зважаючи на вищезазанчене, враховуючи вищенаведенуправову позицію Європейського суду з прав людини, та з огляду на вищенаведені норми КАС України, суд приходить до висновку про наявність поважних причин для пропуску позивачем передбаченого ч. 5 ст. 99 КАС України строку звернення із даним адміністративним позовом.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Чернелево-Руська сільська рада знаходиться на обліку в органах Пенсійного фонду України та є платником внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільському районі було винесено рішення №7 про застосування до Чернелево-Руської сільської ради фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих стахувальниками або органом Пенсійного фонду від 21.05.2015 р., яким застосовано фінансові санкції на загальну суму 71772,68 грн., за період з 16.10.2010 р. по 19.05.2015 р.

Вказані фінансові санкції були застосовані на підставі п.2 ч.9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла до 01.01.2011р.), якою передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» втратила чинність з 01.01.2011р. відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваного рішення управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільському районі до позивача було застосовано фінансові санкції на підставі норми закону, яка втратила чинність з 01.01.2011р. та станом на момент застосування фінансових санкцій не діяла.

Посилання відповідача на абзац шостий пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до яких на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки вказані повноваження, в тому числі і щодо застосування фінансових санкцій зберігається за органами Пенсійного фонду України лише в частині контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків за умови існування заборгованості зі сплати внесків або нарахованих сум штрафних санкцій у період до 01.01.2011року.

Доказів існування заборгованості зі сплати страхових внесків чи нарахованих сум штрафних санкцій до 01.01.2011р. та непогашення такої заборгованості на момент прийняття оскаржуваних рішень відповідачем не надано, а судом не здобуто, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка втратила чинність з 01.01.2011р. та про порушення прав та охоронюваних законом інтересів Чернелево-Руської сільської ради.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що при прийнятті оскаржуваного рішення №7 від 21.05.2015р. управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі керувалось нормою закону, яка втратила чинність тобто не з підстав передбачених Конституцією та законами України. Крім того відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваного рішення, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі № 7 від 21.05.2015р. про нарахування пені в розмірі 71 772, 67 грн. (сімдесят одна тисяча сімсот сімдесят дві грн. 67 коп.).

3. Повернути з Державного бюджету України сплачений позивачем судовий збір у сумі 1218 грн. згідно квитанції №0.0.454651163.1 від 29.10.2015р.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 25 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.