Справа № 815/6907/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6907/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Токмілової Л.М.,

за участю: секретаря Мороз А.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Зионг ОСОБА_3 до Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Зионг ОСОБА_3 (Надалі - позивач) до Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області (Надалі ГУ ДМС України в Одеській обл. або відповідач), в якому позивач просить суд зобовязати Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області провести заміну громадянці ОСОБА_4 Зионг ОСОБА_3 наявної у неї посвідки на постійне проживання в Україні, у звязку із досягненням нею 45-ти річного віку.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила наступне. В 1988 році Зионг ОСОБА_3 прибула до України, згідно угоди між урядами Соціалістичної республіки ОСОБА_4 і СРСР від 02.04.1981 року та з того часу 27 років постійно проживає в Україні, де в неї народилось двоє дітей громадян України Нгуєн ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та Нгуєн ОСОБА_5 Зунг (ІНФОРМАЦІЯ_2). 25.06.2003р. позивач звернулась до ВПР та МР УМВС України Одеської області із відповідною заявою щодо надання їй можливості постійно проживати на території України. Підстав для відмови позивачці у дозволі на імміграції не виявлено у звязку з чим Зионг ОСОБА_3 надано статус постійного мешканця, що оформлено посвідкою на постійне проживання в Україні. 25.05.2007р. позивачці замінено, оформлено та видано посвідку на постійне проживання в Україні серії ОД №0899 із відповідною відміткою про безстроковий термін дії. У вересні 2015 року позивач звернулась із заявою до відповідача у встановленому законодавством України порядку з проханням обміняти бланк посвідки на постійне проживання в Україні у звязку з досягненням нею 45-річчя.

Однак, листом ГУ ДМС України в Одеській області від 15.10.2015 року позивачці повідомлено, що питання обміну посвідки на постійне проживання в Україні буде вирішено лише після проведення необхідних перевірок. Позивач вважає, що дана відповідь прийнята суто з формальних підстав, якою порушено її права та інтереси.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши при цьому, що питання обміну Посвідки на постійне проживання в Україні буде вирішено лише після проведення необхідних перевірок.

Заслухавши думки представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, громадянці ОСОБА_4 Зионг ОСОБА_3 25.05.2007р. ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області видано Посвідку на постійне проживання № 286065. В посвідці відображене місце реєстрації позивача (а.с. 12).

22.09.2015р. позивач звернулась із заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, щодо обміну Посвідки на постійне проживання у звязку з досягненням Зионг ОСОБА_3 45-річчя.

15.10.2015р. листом-відповіддю за вих. № 5/3-15699 Зионг ОСОБА_3 повідомлено, що питання обміну посвідки на постійне проживання в Україні буде вирішено лише після проведення необхідних перевірок по справі (а.с.13).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Положення «Про Державну міграційну службу України» затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 від 20 серпня 2014р. № 360 (Надалі - Положення) Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом ОСОБА_6 України через ОСОБА_6 внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до п.п. 2,3 Положення ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_6 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету ОСОБА_6 України, іншими актами законодавства. Основними завданнями ДМС є: реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; внесення на розгляд ОСОБА_6 внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

ДМС відповідно до покладених на неї завдань: узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до її компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України та Кабінету ОСОБА_6 України, нормативно-правових актів міністерств та в установленому порядку подає їх Міністрові внутрішніх справ; проводить аналіз міграційної ситуації в Україні, проблем біженців та інших категорій мігрантів, розробляє поточні та довгострокові прогнози із зазначених питань; здійснює у межах компетенції провадження з питань прийняття (припинення) громадянства України та подає відповідні документи на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства, а також забезпечує виконання рішень Президента України з питань громадянства; приймає відповідно до законодавства рішення про встановлення належності до громадянства України, оформлення набуття громадянства України та їх скасування; готує пропозиції щодо визначення квоти імміграції на календарний рік; приймає рішення про видачу дозволу на імміграцію, відмову в його видачі та скасування такого дозволу; бере участь у межах, визначених законодавством, у вирішенні питань трудової міграції та питань, пов'язаних із навчанням в Україні іноземців та осіб без громадянства; здійснює оформлення і видачу запрошень іноземцям та особам без громадянства на отримання візи для в'їзду в Україну, документів для тимчасового або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, вилучає такі документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в'їзду в Україну в передбачених законодавством випадках; приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов'язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України; здійснює оформлення і видачу громадянам України, які постійно проживають в Україні, документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, тимчасово затримує та вилучає такі документи у передбачених законодавством випадках; здійснює ідентифікацію громадян України, які втратили документи, що посвідчують особу, та осіб, які звернулися із заявами про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, а також іноземців та осіб без громадянства, які втратили документи, що посвідчують особу, та підлягають видворенню або реадмісії; виконує функції замовника з виготовлення та постачання бланків паспортних та інших документів, що посвідчують особу; здійснює розроблення зразків заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та довідки про звернення за захистом в Україні; приймає рішення про визнання іноземців та осіб без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про втрату, позбавлення статусу біженця або додаткового захисту і про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; збирає та аналізує інформацію про наявність у країнах походження біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту в Україні, умов, за яких такий захист надається; надсилає компетентним органам влади інших держав запити щодо наявності в таких державах членів сім'ї осіб, які подали заяви про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, чи яких було визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, і правових підстав для возз'єднання сімей; розглядає скарги на рішення про відмову у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і скасування зазначених рішень, якщо вони були прийняті з порушенням законодавства; вживає у межах компетенції заходів для сприяння реалізації прав біженців та інших категорій мігрантів; здійснює оформлення і видачу посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист в Україні, а також інших документів, передбачених законодавством для даних категорій осіб; видає проїзні документи іноземцям та особам без громадянства, яких було визнано біженцями іншими країнами - учасниками Конвенції про статус біженців 1951 року та/або Протоколу щодо статусу біженців 1967 року; забезпечує функціонування пунктів тимчасового розміщення біженців та пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні; бере участь у реалізації державної політики у сфері волонтерської діяльності щодо надання допомоги біженцям; подає МВС для подальшого внесення Кабінетові ОСОБА_6 України пропозиції щодо необхідності прийняття рішення про тимчасовий захист (припинення тимчасового захисту), веде реєстрацію осіб, яким надано такий захист; здійснює реєстрацію (зняття з реєстрації) місця проживання (перебування) фізичних осіб, веде відповідний реєстраційний облік; веде облік осіб, які отримали або які претендували на отримання статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, осіб, які набули (припинили) громадянство України, та осіб, яким надано (скасовано) дозвіл на імміграцію в Україну, на всіх етапах проведення відповідних процедур; здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю ДМС, її територіальних органів та територіальних підрозділів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління; надає в установленому законодавством порядку органам ведення Державного реєстру виборців та іншим органам виконавчої влади передбачені законодавством відомості; забезпечує створення, удосконалення, розвиток, супроводження та підтримку функціонування Єдиного державного демографічного реєстру, Національної системи біометричної верифікації та ідентифікації громадян України, іноземців та осіб без громадянства, розпорядником яких є ДМС, а також здійснює заходи із захисту інформації в них; забезпечує підтримку функціонування Державної інформаційної системи реєстраційного обліку фізичних осіб та їх документування для створення Єдиного державного демографічного реєстру; забезпечує у межах повноважень, передбачених законом, формування інформаційних ресурсів (баз, банків даних) щодо персональних даних фізичних осіб (у тому числі їх біометричних даних, параметрів), інших інформаційних ресурсів, необхідних для виконання покладених на ДМС завдань; здійснює відповідно до закону заходи щодо запобігання та протидії нелегальній (незаконній) міграції, іншим порушенням міграційного законодавства; здійснює міжнародне співробітництво, бере участь у розробленні проектів та укладенні міжнародних договорів України з питань громадянства, міграції, біженців, осіб, які потребують інших форм захисту, реєстрації фізичних осіб та реадмісії, забезпечує в межах своїх повноважень виконання укладених міжнародних договорів України; здійснює відповідно до закону державний контроль за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, притягає порушників до адміністративної відповідальності; оформлює, видає, обмінює, пересилає, вилучає, повертає державі, знищує документи з безконтактним електронним носієм; здійснює управління об'єктами державної власності, що належать до сфери управління ДМС; надає адміністративні послуги відповідно до закону; формує державне замовлення на підготовку фахівців у відповідній сфері; виконує у межах повноважень, передбачених законом, правозастосовні і правоохоронні функції; здійснює інші повноваження, визначені законом.

З урахуванням наведених норм, Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області як орган державної влади повинно діяти у спосіб визначений законом та в межах наданих повноважень.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання, врегульований Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМ України №251 від 28.03.2012 року (далі Порядок №251).

Згідно п. 9 Порядку №251 строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Пунктом 16 Порядку № 251 встановлено, що для обміну посвідки на постійне проживання в разі досягнення іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку подаються документи, зазначені у підпунктах 1 - 4 і 6 пункту 15 цього Порядку.

Згідно Пункту 15 Порядку № 251 для обміну посвідки подаються: заява, зразок якої встановлюється МВС; паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та його копія; посвідка, що підлягає обміну; квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері).

Проте, листом № 5/3-15699 від 15.10.2015р. ГУ ДМС України в Одеській області повідомлено позивача про неможливість вирішення питання по суті, мотивувавши це пропуском строку подачі заяви про залишення на постійне проживання в України ще 25.06.2003р., та про перевірку достовірності інформації, що свідчить про дійсність працевлаштування позивача на території України (а.с.13).

Однак суд не погоджується з відповіддю Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та зазначає наступне.

Пунктом 11 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання встановлено, що за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником. У заяві робиться відмітка про прийняте рішення або зазначаються причини відмови у видачі посвідки.

При цьому, ГУ ДМС України в Одеській області не прийнято рішення по даній заяві про обмін посвідки або про відмову в обміні посвідки, що є порушенням вимог п.11 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 28 березня 2012 р. № 251, відповідно до якого саме на відділи у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб управлінь ДМС в областях, як на територіальний орган, покладено повноваження щодо прийняття рішень, пов'язаних з оформленням посвідки на постійне проживання.

Суд вважає, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області безпідставно не була розглянута заява позивача про обмін посвідки та не прийнято рішення в межах своєї компетенції як територіального органу щодо обміну посвідки на постійне проживання у звязку з досягненням 45-річчя заявника.

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повинно відповідно до вимог п.11 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 28 березня 2012 р. № 251 за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів прийняти рішення про оформлення (заміну) посвідки на постійне проживання або відмову у заміні посвідки.

При цьому позивачем не заявляється вимога щодо визнання дій Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області протиправними, а лише вимога щодо зобовязання відповідача провести заміну позивачу наявної у неї посвідки на постійне проживання в Україні, у звязку із досягненням нею 45-ти річного віку.

Як вбачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність субєкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, без порушень принципу розподілу влади.

Отже, позовні вимоги щодо зобовязання відповідача здійснити заміну посвідки передбачають втручання в діяльність субєкта владних повноважень, який уповноважений приймати відповідні рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також суд вважає за необхідне застосувати положення ч.2 ст.11 КАС України у відповідності з яким суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача прийняти рішення за заявою Зионг ОСОБА_3 про обмін посвідки на постійне проживання в Україні від 25.05.2007р. № 286065, у звязку із досягненням нею 45-ти річного віку відповідно до Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України №251 від 28.03.2012р.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням викладеного, за результатами зясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку, що адміністративний позов із заявлених підстав підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Відповідно до положень ст. 160 КАС України в судовому засіданні 21 грудня 2015 року проголошено вступна та резолютивну частини постанови суду.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 69-71, 86, 158-163, 167, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Зионг ОСОБА_3 до Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти рішення за заявою Зионг ОСОБА_3 про обмін посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку з досягненням нею 45-ти річчя, відповідно до Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України №251 від 28.03.2012р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня тримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суд апеляційної інстанції.

Повний тест постанови виготовлено та підписано судом 28 грудня 2015 року.

Суддя Л.М. Токмілова