Справа № 164/1488/15-а
Суддя: Токарська І. С.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 164/1488/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року. ОСОБА_1.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

9.12.2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що з 15.09.1989 року по даний час працює на посадах, за класифікацією віднесених, згідно Закону України «Про державну службу», до посад державної служби на посаді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького РУЮ Волинської області. З 22.06.2004 року Управлінням Пенсійного фонду в Маневицькому районі Волинської області (далі - Управління) їй була призначена пенсія по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 20.08.2012 року за заявою позивача переведено пенсію за віком. З 1.04.2015 року виплата пенсії була припинена відповідно до ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03.2015 року. 30.11.2015 року ОСОБА_4 звернулася до відповідача з заявою про відновлення призначеної пенсії з 1.06.2015 року, проте отримала відмову. Вважає, що такі дії УПФ України в Маневицькому районі є протиправними, а тому просить зобовязати відповідача відновити виплату пенсії за віком, починаючи з 1.06.2015 року, та здійснювати її виплату надалі; зобовязати виплатити заборгованість в частині невиплаченої пенсії за останні шість місяців з дати подання позову до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не зявилася, проте подала до суду заву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, кожен зокрема, позов заперечили, просили відмовити за його безпідставністю. Зазначили, що згідно документів пенсійної справи з 22.06.2004 року ОСОБА_4 призначено пенсію по 3 групі інвалідності від захворювання, повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 20.08.2012 року згідно поданої позивачем заяви її переведено на пенсію за віком. За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_4 є працюючим пенсіонером та працює на посаді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького РУЮ. 27.11.2015 року ОСОБА_4 звернулася до Управління із заявою про відновлення пенсії по інвалідності з 1.06.2015 року, однак їй було відмовлено з тих підстав, що згідно Закону України від 2.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності 1.04.2015 року, змінено порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам: пенсія в певний період часу або не виплачується, або виплачується з обмеженням. Внесено зміни до ст. 37 Закону України «Про державну службу», а саме тимчасово, з 1.04.2015 року по 31.12.2015 року, в період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не виплачуються.

Заслухавши пояснення представників відповідача, кожного зокрема, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В судовому засіданні встановлено, що з 22.06.2004 року ОСОБА_4 призначено пенсію по 3 групі інвалідності від захворювання, повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 20.08.2012 року, згідно поданої позивачем заяви, її переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11, 12, 17-18).

Згідно трудової книжки позивача серії БТ-І № 7266273 від 17.01.1983 року встановлено, що ОСОБА_4 працює на посаді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького РУЮ з присвоєнням 11 рангу державного службовця (а.с. 6-8).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 2.03.2015 року внесено зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Класифікація посад державних службовців передбачена ст. 25 Закону України «Про державну службу» та постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби», які чинні і на даний час, та згідно яких позивач є державним службовцем.

Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 2.03.2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру","Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Із відмови Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі № 28/Т-01 від 30.11.2015 року вбачається, що в задоволенні заяви ОСОБА_4 від 27.11.2015 про відновлення пенсії виплати раніше призначеної пенсії відмовлено у звязку зі зміною порядку виплати пенсії працюючим пенсіонерам.

Суд вважає, що відповідач, з урахуванням вищевикладеного, діяв як орган державної влади в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, оскільки відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 2.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Оскільки позивачем, всупереч вимог ст. 71 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, не доведено порушення її прав відповідачем, суд приходить висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 9-11, 99, 159-161, 163, 167 КАС України, ст. 47 Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 2.03.2015 року, ст. 25 Закону України «Про державну службу», -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя

Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_5