Справа № 812/1546/15
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 грудня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1546/15

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Михальченко Д.С.,

та

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Євротрубпласт» до Луганської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2015 №702180003/2015/000002/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.06.2015 № 702180003/2015/00007,-

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Євротрубпласт» (далі - Позивач) до Луганської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2015 № 702180003/2015/000002/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.06.2015 № 702180003/2015/00007.

В обґрунтування позову зазначив, що на виконання контракту від 12 березня 2015 року укладеного між Позивачем та компанією постачальником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Група «ПОЛІПЛАСТИК» (Росія) № 1203-2015, на адресу Позивача 10 червня 2015 року було відвантажено партію товару у кількості 21 000,00 кг, на загальну суму 28 140,00 євро, відповідно до рахунку-фактури № ЭВ000607 від 10.06.2015.

З метою митного оформлення товару, передбаченого рахунком-фактурою, Позивачем була подана до підрозділу Відповідача декларацію від 15.06.2015 № 702180003/2015/000086, в якій товар задекларований у митний режим «імпорт», митна вартість товарів, визначена за ціною контракту - фактурна вартість товару визначена на рівні 28 140,00 євро, а митна вартість - 28478,58 євро.

Стверджував, що Відповідачем безпідставно не застосовано митну вартість товару за ціною договору за наявності всіх необхідних для цього документів. Наполягав на безпідставності вимог Відповідача стосовно витребування додаткових документів, відсутності чітко визначених критеріїв щодо витребуваних документів, порушені принципів забезпечення єдиного підходу митних органів до контролю правильності визначення митної вартості товарів.

В наслідок зазначених порушень митним органом 16 червня 2015 року прийнято рішення № 702180003/2015/000002/1 про коригування митної вартості товарів, яким збільшено митну вартість товару з 28 140,0 євро до 32 678,10 євро. На підставі зазначеного рішення, перший метод визначення вартості товару не застосовано у зв'язку з тим, що заявлені відомості про митну вартість не підтверджено документально у повному обсязі. Застосовано другорядний - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

16.06.2015 Відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 702180003/2015/00007.

Із зазначеними рішеннями не згоден просив їх скасувати.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав викладених в письмових запереченнях на позовну заяву (т.1 а.с. 102-109), наполягав на правомірності дій посадових осіб митниці при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, відсутності підстав для скасування оскаржуваного рішення та картки відмови в митному оформленні товарів.

З посиланням на вимоги статей 53-54, частини 10 статті 58 МК України наполягав на не включені Позивачем до митної вартості витрат на транспортування оцінюваних товарів, виявлені розбіжностей у поданих декларантом документах, відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Як підставу для витребування додаткових документів зазначив наявні сумніви, оскільки відбулось зменшення фактурної вартості у порівняння з попереднім митним оформленням з 1,54 євро/кг (додаткова угода від 27.05.2015 № 28 до контракту від 12.03.2015 № 1203-2015) до 1,34 євро/т (додаткова угода від 10.06.2015 № 31 до контракту від 12.03.2015 № 1203-2015) при фактичному збільшені рівня котирувань на поліетилен низького тиску.

З посиланням на вимоги і до частин третьої - четвертої статті 53 МК України у Позивача були витребувані документи, але останній їх своєчасно не надав, лише з листом від 08.09.2015 № 08/09-01, після збігу терміну визначеного частини 8 статті 55 МК України, декларантом надано комерційну пропозицію продавця на червень 2015 року, яка в свою чергу не спростовує сумніви щодо включення до митної вартості всіх її складових та не відображає причини зниження ціни товару.

Враховуючи неможливість застосування попереднього методу (основного), митну вартість оцінюваного товару визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (у відповідності до статті 59 МК України) на підставі рівня митної вартості ідентичного товару із розрахунку 1,54 євро/кг з додаванням витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України (МД від 02.06.2015 №702180001/2015/001270).

Правову позицію обґрунтував посиланням на вимоги статей 53, 54, 58 59 МК України, лист Міністерства доходів і зборів України, викладена у листі Міністерства доходів і зборів України від 05.11.2013 № 14693/6/99-99-24-02-04-15, щодо необхідності включення до митної вартості товарів витрат на оплату транспортно-експедиційних послуг, яка за його твердженням відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України (постанова Вищого адміністративного суду України від 01.07.2009).

У відповідності до частини 7 статті 55 МК України товар випущено у вільний обіг з наданням гарантії за МД від 16.06.2015 № 702180003/2015/000090, тобто, органом доходів і зборів надано можливість декларанту довести заявлений рівень митної вартості товару шляхом надання додаткових документів.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги, надавав неодноразово додаткові пояснення на спростування заперечень та додаткових пояснень Відповідача (т. 2 а.с. 126-132, 175-176).

Представники Відповідача в судовому засіданні неодноразово надавали додаткові пояснення на спростування позовних вимог та пояснень Позивача (т.1 а.с. 157-159, т.2 а.с. 64-73, 159-163).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов до наступного.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» (ідентифікаційний код 33090871), зареєстрований як юридична особа 29.07.2004 виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області, з місцем знаходження в м. Рубіжному Луганської області, є субєктом зовнішньоекономічної діяльності, платником податку на додану вартість (т.1 а.с. 55-76).

Відповідач - Луганська митниця є юридичною особою, спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у галузі митної справи, який має в своєму складі структурний підрозділ сектор митного оформлення митного поста «Сєвєродонецьк», на який відповідно до Митного кодексу України та тимчасового положення покладено безпосереднє здійснення митної справи (т.1 а.с. 229-260).

У преамбулі до Митного кодексу України (далі - МК України) вказано, що цей кодекс спрямований на забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно із статті 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, повязані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

12 березня 2015 року між Позивачем (за контрактом «Покупець») та товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Група «ПОЛІПЛАСТИК» (Росія, за контрактом «Продавець») було укладено Контракт № 1203-2015 (далі - контракт № 1203), за яким Продавець зобовязаний передати товар у власність «Покупця», а останній прийняти та оплатити товар поліетилен різних марок зазначених у специфікації (т.1 а.с. 20-24).

Таким чином, сторони за контрактом № 1203 визначені як «Продавець» та «Покупець», а не Постачальник, як зазначає Позивач у позовній заяві.

Визначення договору купівлі-продажу міститься в статті 655 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

ОСОБА_3 до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

ОСОБА_3 до Розділу 3 вищезазначеного контракту № 1203 ціна на товар є договірною та зазначається у Специфікаціях, валюта контракту - ЕВРО, ціни на товар, вказані у Специфікаціях, зміні не підлягають.

Згідно пункту 2.3 контракту № 1203, товар, зазначений у Специфікації, може поставлятися окремими партіями.

10.06.2015 Специфікацією № 31 до вищезазначеного контракту № 1203 (далі - Специфікація № 31), сторони узгодили поставку на протязі червня 2015 року поліетилену ПЭ2НТ11-9 у кількості 42 000,00 кг за ціною 1,34 євро за 1 кг, загальною вартістю 56 280,00 євро (т.1 а.с. 25).

ОСОБА_3 до пункту 2.1. контракту № 1203 торгівельні умови трактуються відповідно до Міжнародних правил «Інкотермс-2010» (т.1 а.с.20).

На виконання умов контракту № 1203, на адресу Позивача 10 червня 2015 року було відвантажено партію товару у кількості 21 000,00 кг, на загальну суму 28 140,00 євро, відповідно до рахунку-фактури від 10.06.2015 № ЭВ000607.

З метою митного оформлення товару, передбаченого рахунком-фактурою, Позивачем була заповнена та подана до підрозділу Відповідача - митного посту «Сєвєродонецьк» митна декларація від 15.06.2015 № 702180003/2015/000086 (далі - митна декларація 86 або МД 86), в якій Товар задекларований у митний режим «імпорт» (т.1 а.с. 111).

В митній декларації 86 Позивачем була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно за ціною контракту № 1203 в розмірі - 28478,58 євро.

Разом з митною декларацією Позивач надав митному органу: контракт від 12 березня 2015 року № 1203-2015 (т.1 а.с. 20-24), специфікацію від 10.06.2015 № 31 (т. 1 а.с. 25), рахунок-фактуру від 10.06.2015 № ЭВ000607 (т.1 а.с 26), товарну накладну від 10.06.2015 №ЭВ000607 (т.1 а.с. 27), договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 29.12.2014 № 25-МД (т.1 а.с. 28-31), рахунок від 11.06.2015 № 273 (т.1 а.с 32), довідку про транспортно-експедиційні послуги від 11.06.2015 (т.1 а.с 33, зазначену довідку з невідомих причин Позивач в позові називає довідкою про транспортні витрати т.1 а.с. 5). Надання зазначених документів визнається сторонами як обовязкове.

Додатково Позивачем було надано Відповідачу копії наступних документів: митну декларацію країни відправника № 10130220/110615/0021501, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 10.06.2015 № 0784518, лист продавця товару від 24.01.2013 б/н, бухгалтерську довідку від 10.06.2015 б/н, калькуляцію від 10.06.2015 б/н (т. 1 а.с 34-39).

Також в позовній заяві зазначається про надання Відповідачу сертифікату якості від 24.04.2015 № 111653/2 та сертифікату якості від 24.02.2015 № 111660/3, але до матеріалів справи зазначені документи не надані. Позивач пояснив суду, що зазначені документи не мають значення для вирішення справи по суті.

Статтею 55 МК України надано право митному органу коригувати митну вартість товарів.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

ОСОБА_3 до частини 3 статті 54 МК України за результатом контролю правильності визначення митної вартості товару посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2015 № 702180003/2015/000002/1 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.06.2015 №702180003/2015/00007 (т. 1 а.с. 13-16).

В пункті 1 Специфікації № 31 визначені умови постачання - FCA (т.1 а.с 25). Згідно із Міжнародними правилами «Інкотермс 2010» умови Постачання FCA передбачають обовязок Покупця, в даному випадку Позивача, нести витрати з транспортування товару від Продавця до місця призначення. Згідно із інформацією наявною в контракті № 1203, та супровідних документах товар постачався з м. Клімовськ РФ до м. Рубіжне Україна.

Законом України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування (далі - Закон № 1955).

Статті 1, 7 МК України передбачають можливість застосування Відповідачем в даному випадку Закону № 1955.

Суд погоджується з твердженням Відповідач про необхідність врахування під час перевірки фактичне зменшення фактурної вартості за одиницю товару у порівняння з попереднім митним оформленням з 1,54 євро/кг (додаткова угода від 27.05.2015 № 28 до контракту від 12.03.2015 № 1203-2015) до 1,34 євро/т (додаткова угода від 10.06.2015 № 31 до контракту від 12.03.2015 №1203-2015) при тому, що згідно з аналізом цінової інформації періодичного видання ICIS, рівень котирувань на поліетилен низького тиску поступово збільшувався наступним чином:

ICIS від 30.04.2015 - 1280 - 1450 дол. США/т на умовах DAF Росія, ICIS від 08.05.2015 - 1460 - 1550 дол. США/т на умовах DAF Росія, ICIS від 22.05.2015 - 1460 - 1550 дол. США/т на умовах DAF Росія, ICIS від 11.06.2015 - 1460 - 1580 дол. США/т на умовах DAF Росія.

Приймаючи до уваги посилання обох сторін на періодичне видання ICIS як на джерело інформації, та відсутність даних про спростування наведеної в ньому інформації, у суду відсутні підстави вважати неправомірним використання зазначеної інформації Відповідачем.

Згідно із статтею 53 МК України декларант для підтвердження заявленої митної вартості, у тому числі подає транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У відповідності до частини третьої статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язаний протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

Тому у відповідності до положень частини шостої статті 53 МК України, Позивачу було запропоновано подати додаткові наявні у декларанта документи. (т.1 а.с 143).

Таким чином, враховуючи умови поставки товару та вимоги статті 53 МК України Позивач зобовязаний був надати Відповідачу документи про вартість перевезення товару.

Листом від 16.06.2015 № 16/06-1 декларантом відмовлено у наданні додаткових документів (т.1 а.с. 40, 115).

У відповідності до частини 7 статті 55 МК України товар випущено у вільний обіг з наданням гарантії за МД від 16.06.2015 № 702180003/2015/000090. Таким чином Відповідачем надано можливість Позивачу довести заявлений рівень митної вартості товару шляхом надання додаткових документів.

Згідно із пунктом 9 статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

20.08.2015 листом № 6162/2015 Позивач звертався до Відповідача за наданням роз'яснення, які саме додаткові документи необхідно подати митниці для спростування сумнівів щодо правильності визначення митної вартості» (т.1 а.с. 41).

Листом від 08.09.2015 № 08/09-01 декларантом надано комерційну пропозицію продавця на червень 2015 року, у наданні інших документів декларантом відмовлено (т.1 а.с. 42-45).

Відповідач стверджував, що подана комерційна пропозиція не спростовує сумніви щодо включення до митної вартості всіх її складових та не відображає причини зниження ціни товару.

14.09.2015 Відповідачем повідомлено Позивача про прийняття рішення про відмову у коригуванні митної вартості з урахуванням додаткових документів (т.1 а.с. 46-49).

ОСОБА_3 від 24.09.2015 року № 2663 розглянутий лист Позивача від 08.09.2015 №08/09-01 та з залишені без змін раніше прийняті рішення (т.1 а.с. 50-53).

10 квітня 2008 року Верховна Рада України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифікувала Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим взяла на себе зобов'язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

ОСОБА_3 до статті VII п.2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

В статті VII п.2 «b» цієї угоди вказано, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов'язуватися або і) з порівнюваними кількостями, або іі) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що до виключної компетенції митних органів належить перевірка та контроль правильності обчислення декларантом митної вартості товару. Саме митний орган встановлює достатність наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості товару.

Таким чином повноваження Відповідача у зазначених міжнародних нормах кореспондуються з нормами Митного кодексу України.

З пояснень Відповідача, та наданих останнім документів, стосовно проведення консультацій, встановлено, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, було виявлено, що подані декларантом документи містять розбіжності та відсутні всі відомості на підтвердження числових значень складових митної вартості товару. Стверджував, що до митної вартості товарів не включено у повному обсязі витрати на транспортування, а саме витрати на експедиційні послуги.

Надаючи правову оцінку доводам Відповідача щодо необхідності надання додаткових документів та твердженню Позивача про відсутність підстав для такої вимоги, суд зазначає наступне.

ОСОБА_3 до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) визначені додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною четвертою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Перелік документів наведений повністю оскільки Позивач наполягав на відсутності права у Відповідача вимагати додаткові документи та стверджував про фактичне надання необхідних документів.

Позивачем самостійно у графі 9а митної декларації зазначено про повязаність між собою Продавця та Покупця (т.1 а.с. 111).

На офіційному сайті ТОВ «ТД Євротрубпласт» на час розгляду справи міститься інформація, що до складу Української частини ОСОБА_4 входить три підприємства: ТД Євротрубпласт, Рубіжанський трубний завод та Калушський трубний завод (витяг з сайту т.2 а.с. 165). Сторонами визнається та підтверджується даними інтернет - сайту наявність тотожної інформації на момент виникнення спірних правовідносин. Зазначена інформація не збігається з інформацією в наданих Позивачем під час розгляду справи засновницьких документах (т.2 а.с. 143-148), та оскільки Відповідачу засновницькі документи не надавались, відповідно він мав підстави вважати наявною повязаність між Продавцем та Покупцем.

З урахуванням викладеного при здійснені аналізу формування ціни товару та рівня котирувань на поліетилен низького тиску згідно з періодичним виданням ІСІS, посадова особа митниці мала обґрунтовані підстави вважати, що на заявлений декларантом рівень митної вартості вплинув взаємозв'язок між Продавцем та Покупцем. Таким чином в даному випадку Позивач зобовязаний був надати додаткові документи.

Суд не погоджується з твердженням Позивача про надання разом з митною декларацією усіх документів необхідних для визначення митної вартості товару з наступних підстав.

Наданий Позивачем разом із митною декларацією 86 договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 29.09.2014 № 25-МД (т.1 а.с. 28-31) не містить ідентифікаційних ознак за якими можливо його ототожнити з перевезенням товару за зазначеною декларацією.

Надані Позивачем разом із митною декларацією 86 рахунок № 273 від 11.06.2015 (т.1 а.с 32) та довідка про транспортно-експедиційні послуги від 11.06.2015, яку Позивач в позові називає довідкою про транспортні витрати (т.1 а.с 5, а.с 32, 33), не містить індивідуальних ознак за якими їх можливо достеменно повязати з договором від 29.09.2014 № 25-мд.

При цьому рахунок № 273 крім витрат на транспортні послуги містить інформацію про транспортно-експедиційні послуги по Україні (мовою оригіналу) в сумі 1916,67 грн, а довідка від 11.06.2015 містить інформацію про транспортно-експедиційні послуги, далі мовою оригіналу: «от п/п до г. Рубежное 2300,00 грн». Таким чином, зазначені документи співпадають за витратами на транспортні послуги та мають розбіжності в значеннях про транспортно-експедиційні послуги.

З урахуванням викладеного при опрацюванні наданих декларантом документів у посадової особи Відповідача були підстави вважати наявними розбіжності, відсутність числових значень складових митної вартості товарів та у відповідності до частин третьої та четвертої статті 53 МК України Відповідачем було витребувати у Позивача наступні документи:

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію) виробника.

В судовому засіданні Позивачем надані додаткові документи зокрема заявка № 366 на міжнародне вантажне перевезення, договір доручення від 10.01.2013 № 2, рахунок від 16.06.2015 № 016-06, акт приймання виконаних робіт від 16.06.2015 № 016/05, платіжне доручення від 21.07.2015 № 810, звіт про дебіторські та кредитові операції по рахунку, акт здачі-прийняття робіт від 16.06.2015 № ОУ-0000272, платіжне доручення від 21.07.2015 №810 щодо оплати за транспортно-експедиційні послуги (т. 2 а.с. 133-142).

Суд не приймає до уваги зазначені документи, оскільки на виконання вищезазначених обовязків декларанта вони не були надані Позивачем уповноваженій особі Відповідача. При цьому зазначені документи містять суттєві розбіжності, зокрема у рахунку на транспортно-експедиційні послуги від 11.06.2015 № 273 витрати складають 15300,00 грн, а згідно з платіжних дорученням оплата склала 61600,00 грн. Враховуючи зміст платіжного доручення суд позбавлений можливості самостійно визначити, яка сума сплачена саме за рахунком №273 (т.2 а.с. 273). При цьому обґрунтованість тверджень Відповідача стосовно експедиційних послуг опосередковано підтверджується розмежуванням в зазначених документах послуг з перевезення та експедиційних послуг.

У відповідності до частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частини другий - четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 58 МК України: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

В даному випадку Позивач не надав документальне підтвердження складових митної вартості зокрема договору с третіми особами стосовно перевезення товару та документів повязаних з його виконанням. До зазначених документів можливо відносяться додані Позивачем в судовому засіданні: заявка № 366 на міжнародне вантажне перевезення, договір доручення від 10.01.2013 № 2, рахунок від 16.06.2015 № 016-06, акт приймання виконаних робіт від 16.06.2015 № 016/05, звіт про дебіторські та кредитові операції по рахунку, акт здачі-приняття робіт від 16.06.2015 № ОУ-0000272, платіжне доручення від 21.07.2015 № 810 щодо оплати за транспортно-експедиційні послуги. Але у звязку з ненаданням Позивачем зазначених документів Відповідачу під час митного оформлення суд не може їх оцінити та перебрати на себе функції контролюючого органу.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та дослідженням рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2015 № 702180003/2015/000002/1 (т.1 а.с. 13-14) з'ясовано, що Відповідачем за результатами опрацювання наданих декларантом документів, враховуючи результати порівняння з рівнями митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких здійснено, на підставі виявлених розбіжностей у поданих документах, а саме: подані декларантом документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості за заявленою МД (за даними МД країни) експорту ціна товару становить 1,54 євро/кг з додаванням витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України на умовах поставки FCA, тоді, як декларантом не надані правомірно витребувані Відповідачем документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, що передбачено частиною другою статті 53 МК України, для підтвердження числового значення митної вартості заявленого до митного оформлення товару.

В питанні визначення Відповідачем митної вартості товару за другим методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів), суд вважає за необхідне також врахувати наступне.

ОСОБА_3 до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини 3 статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).

Наданими Відповідачем доказами підтверджено, що митним органом проведено консультацію з декларантом згідно з вимогами частини четвертої статті 57 МК України, в процесі якої декларанту надано роз'яснення щодо причин незастосування першого методу визначення митної вартості, повідомлено про рівень цін на подібні та ідентичні товари, запропоновано здійснити коригування митної вартості оцінюваного товару за другим методом визначення митної вартості товару (за ціною договору щодо ідентичних товарів) відповідно до статті 59 МК України на підставі рівня митної вартості ідентичного товару - на однакових умовах поставки із розрахунку 1,54 євро/кг (т. 1 а.с. 18).

Таким чином, судом достеменно встановлено дотримання Відповідачем процедури проведення консультацій та черговості застосування методів визначення митної вартості.

ОСОБА_3 до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина третя статті 58 МК України).

ОСОБА_3 до частини 2 статті 59 МК України, при визначені митної вартості за ціною ідентичних товарів за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник (частини 2 статті 59 МК України).

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (частини четвертої статті 59 МК України).

В даному випадку Відповідачем як ідентичний товар був прийнята партія товару між тими самими Продавцем та Покупцем оформлена на підставі МД від 02.06.2015 №702180001/2015/001270 із розрахунку 1,54 євро/кг з додаванням витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України (т 2 а.с. 149). Позивачем не спростовувалась можливість застосування зазначеної партії товару як ідентичної, оскільки останній взагалі наполягав на необхідності застосування першого методу. Таким чином у суду відсутні обєктивні дані на спростування ідентичності товару.

Суд критично оцінює твердження Позивача про порушення Відповідачем єдиного підходу до організації роботи та аналізу митної вартості оскільки за наявності інформації про зменшення вартості за одиницю товару з 1,54 євро/кг в попередній декларації до 1,34 євро/кг в контрольній партії, та наявній інформації про збільшення вартості товару в РФ на експорт, Відповідач, з урахуванням вищенаведених нормативних актів, мав право перевірити складові митної вартості.

ОСОБА_3 до частини першої 1 статті 59 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

З урахуванням вимог частини першої статті 59 МК України суд критично оцінює посилання Позивача на зменшення ціни на поліетилен в РФ, оскільки для визначення ціни ідентичного товару необхідно враховувати ціну на експорт з цієї країни, а не внутрішні ціни як пропонує Позивач. Згідно із наданою Позивачем інформацією фактично ціна на імпорт поліетилену із РФ зростала, зниження ціни мало місце на внутрішньому ринку РФ (т.2 а.с. 10, 14).

З огляду на вищевикладене, з урахуванням неподання декларантом всіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині другої та частині третій статті 53 МК України, що потягло за собою відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари, судом встановлено, що Луганською митницею правомірно відмовлено декларанту у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність дій Відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, при складанні та видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, а, відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У звязку із відмовою в задоволені позову судові витрати зі сплати судового збору позивачу не відшкодовуються.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 28 грудня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Євротрубпласт» до Луганської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2015 № 702180003/2015/000002/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.06.2015 № 702180003/2015/00007 відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 30 грудня 2015 року.

Суддя ОСОБА_5