Справа № 819/2371/13-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

819/2371/13-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з’явився

відповідача у справі: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Державного підприємства “Тернопільське лісове господарство”

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.11.2013р. у справі №819/2371/13-а

за позовом Державного підприємства “Тернопільське лісове господарство”

до Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції

про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2013р. позивач: Державне підприємство “Тернопільське лісове господарство” звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції про скасування постанови про накладення штрафу від 23.09.2013р. ВП №38497815 за невиконання рішення суду у розмірі 1360,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем неправомірно було накладено штраф на позивача, оскільки, він рішення суду виконав 20.06.2013р. в добровільному порядку та повідомляв про це стягувача та державного виконавця. Як наслідок, підстав для накладення штрафу за не виконання рішення суду у відповідача не було.

За результатами розгляду справи, Тернопільський окружний адміністративний суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки, державним виконавцем правомірно було накладено штраф за невиконання рішення суду та відповідачем було дотримано всіх норм чинного законодавства України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач у справі): ДП “Тернопільське лісове господарство” оскаржило її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що в постанові зазначено стягувача Стегнівську сільську раду, а не Тернопільську районну державну адміністрацію. Крім того, апелянт вказує на те, що у постанові про накладення штрафу не зазначено ідентифікаційних кодів стягувача та боржника. Також апелянт стверджує, що 30.07.2013р. повідомляв виконавчу службу про те, що добровільно звільнив зайняту земельну ділянку і зняв розмежовувальні знаки. Апелянт звертає увагу на те, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.11.2013р. по справі №819/1911/13а скасовано постанову державного виконавця від 12.07.2013р. ВП №38497815 про накладення штрафу, яка передувала оскаржуваній постанові та встановлює її повторність.

В судове засідання сторони не з’явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що рішенням господарського суду Тернопільської області від 13.09.2012р. в справі №6/43/5022-467/2012 позов прокурора Тернопільського району в інтересах держави в особі Тернопільської районної державної адміністрації задоволено та зобов'язано державне підприємство “Тернопільське лісове господарство” звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 1,1га із земель сільськогосподарського призначення (землі запасу – пасовище), яка розташована на території Стегниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

22.10.2012р. на виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 13.09.2012р., яке набрало законної сили 08.10.2012р. на підставі статті 116 Господарського процесуального кодексу України видано наказ про примусове виконання рішення.

18.04.2013р. ухвалою господарського суду Тернопільської області роз'яснено, що за рішенням господарського суду Тернопільської області від 13.09.2012р. №6/43/5022-467/2012 державне підприємство “Тернопільське лісове господарство” зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 1,1га із земель сільськогосподарського призначення (землі запасу - пасовище), яка розташована на території Стегниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції від 18.06.2013р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу №6/43/5022-467/2012 виданого 22.10.2012р. господарським судом Тернопільської області.

23.09.2013р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції складено акт про невиконання рішення суду, в якому зазначено, що державним підприємством “Тернопільське лісове господарство” не звільнено самовільно зайняту земельну ділянку площею 1,1га із земель сільськогосподарського призначення (землі запасу – пасовище), яка розташована на території Стегниківської сільської ради. На даній землі посаджено дерева.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції від 23.09.2013p. на боржника: Державне підприємство “Тернопільське лісове господарство” за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 1360,00грн.

Зі змісту листів Стегниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, адресовані в прокуратуру Тернопільського району від 24.09.2013p. за №187 видно, що спірна земельна ділянка не використовується, роботи на ній не ведуться і є заліснена.

30.09.2013р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції ВП №38497815 виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Тернопільської області №6/43/5022-467/2012 виданого 22.10.2012р. закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України “Про виконавче провадження” і зроблено подання в ТР УМВС України для вирішення питання щодо порушення кримінальної справи у відношенні директора ДП “Тернопільське лісове господарство” згідно ст.382 Кримінального кодексу України за умисне невиконання рішення суду.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно із вимогами ч.3 ст.6 Закону України “Про виконавче провадження”, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з нормами ст.11 Закону України “Про виконавче провадження”, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до цього Закону, підлягають виконанню державною виконавчою службою ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.89 Закону України “Про виконавче провадження”, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Проте, судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що 01.11.2013р. по справі №819/1911/13а постановою Тернопільського окружного адміністративного суду скасовано постанову державного виконавця від 12.07.2013р. ВП №38497815 про накладення штрафу у розмірі 680,00грн. за невиконання рішення господарського суду Тернопільської області від 13.09.2012р. Дана постанова не скасована та набрала законної сили.

Відповідно до ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, така обставина, як повторність невиконання рішення суду, перестала існувати і накладати штраф в порядку ч.2 ст.89 Закону України “Про виконавче провадження” не було підстав.

Як наслідок, постанова державного виконавця відділу ДВС Тернопільського РУЮ від 23.09.2013р. про накладення штрафу в розмірі 1360,00грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, судом першої інстанції не було взято до уваги та не з’ясовано ту обставину, що 01.11.2013р. по справі №819/1911/13а постановою Тернопільського окружного адміністративного суду скасовано постанову державного виконавця від 12.07.2013р. ВП №38497815 про накладення штрафу у розмірі 680,00грн. за невиконання рішення господарського суду Тернопільської області від 13.09.2012р.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги вказують на помилковість висновків суду першої інстанції.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства “Тернопільське лісове господарство” на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.11.2013р. у справі №819/2371/13-а за позовом Державного підприємства “Тернопільське лісове господарство” до Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції про оскарження постанови, - задоволити.

2. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.11.2013р. у справі №819/2371/13-а, - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги позивача задоволити.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції від 23.09.2013р. ВП №38497815 про накладення штрафу в розмірі 1360,00грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.12.2015р.