Справа № 356/707/15-а
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 356/707/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Дудар Т.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1А
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Василенка Я.М., Парінова А.Б., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на Постанову Березанського міського суду Київської області від 17 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Березані Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Главою 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження окремих категорій адміністративних справ. Зокрема, частиною першою ст.1832, Кодексу адміністративного судочинства України, яка є імперативною нормою встановлюється перелік адміністративних справ щодо яких обовязково застосовується скорочене провадження. Проте, частиною другою цієї статті, передбачається можливість розгляду в скороченому провадженні за умови, що вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обовязків третіх осіб. Тобто, лише у випадку залучення до участі у справі третіх осіб адміністративна справа не може бути розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи щодо яких застосовується скорочене провадження, можуть бути розглянуті не у скороченому провадженні у випадку, передбаченому частиною четвертою ст. 1832 цього Кодексу з обовязковим постановленням відповідної ухвали.

При відкритті провадження в адміністративних справах за позовними вимогами, зазначеними у частині першій ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суди першої інстанції мають зазначати, що саме скорочене провадження відкривається в адміністративній справі, а постанови суду першої інстанції за результатом розгляду таких справ мають містити виключно відомості, зазначені у частині шостій цієї статті.

Проте, порушення судом першої інстанції особливості провадження справи, а саме розгляд її не у скороченому провадженні, не є перешкодою для апеляційного її розгляду в порядку письмового провадження, в звязку з чим і оскарження постанови суду першої інстанції здійснюється в порядку, передбаченому частинами восьмою-десятою ст.1832 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 17 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, Постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову Постанову, якою задовольнити адміністративний позов частково з наступних підстав.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 2), що підтверджується відповідним Посвідченням серії А №511001, виданим 23.05.2006 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.6).

07 квітня 2015 року Позивач звернувся до Відповідача із Заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку, копія якої також наявна в матеріалах справи (а.с.3).

Рішеннями Відповідача «Про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_2» від 25.05.2015 року та 06.07.2015 року, копії яких також наявні в матеріалах справи (а.с.11,34), у звязку з відсутністю документів про роботу в зоні відчуження Позивачу відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28.02.1991 року № 796-XII (далі Закон №796-XII), учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до п.1 частини першої ст. 55 Закону №796-XII, учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на 10 років.

На день звернення до Відповідача Позивачу виповнилось 50 років, загальний трудовий стаж складав більше 15 років.

До апеляційної скарги Позивачем додано ОСОБА_3 лист Головного управління внутрішніх справ Київської області Державної служби охорони МВС України від 22 січня 1999 року № 13/4-34к та в якій зазначено, що він помилково знайшов його за місцем свого колишнього проживання після прийняття судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення.

Згідно з частиною другою ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для визнання обґрунтованим ненадання Позивачем ОСОБА_3 листа Головного управління внутрішніх справ Київської області Державної служби охорони МВС України від 22 січня 1999 року № 13/4-34к до суду першої інстанції.

Як вбачається з зазначеного вище ОСОБА_3 листа, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.64), Позивач брав участь у заходах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: з 08.05.1986 року по 10.05.1986 року с. Лубянка (Наказ №164-91), з 11.05.1986 року по 12.05.1986 року с. Ковшилівка (Наказ №164-91).

А відповідно до п. 1 частини другої ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 року №791а-XII, зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році.

Згідно з частиною пятою цієї ж статті, межі цих зон установлюються та переглядаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з Національною академією наук, центральними органами виконавчої влади, сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, безпеки використання ядерної енергії, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обовязкового) відселення, на основі експертних висновків.

Як вбачається з Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106, с. Ковшилівка та с. Лубянка Поліського району Київської області відносяться до зони відчуження.

Крім того, згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

А відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, у звязку з чим адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання дій Відповідача протиправними задоволенню не підлягають.

Проте, частиною першою ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_3 лист Головного управління внутрішніх справ Київської області Державної служби охорони МВС України від 22 січня 1999 року № 13/4-34к є належним та допустимим доказом в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

У звязку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку про наявність у Позивача права на призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку, як особі, яка працювала у зоні відчуження. у звязку з чим адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 частини другої ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання дій Відповідача неправомірними.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом першої інстанції неповно зясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим Постанова Березанського міського суду Київської області від 17 листопада 2015 року скасовується та ухвалюється нова Постанова, якою адміністративний позов задовольняється частково.

Згідно з частиною десятою ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, Постанову Березанського міського суду Київської області від 17 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нову Постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Березані Київської області призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію із зменшенням пенсійного віку з 07 квітня 2015 року.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Василенко Я.М.

ОСОБА_4

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Парінов А.Б.

ОСОБА_5