Справа № 806/5067/15
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Житомир справа № 806/5067/15

категорія 9.5

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Чернова Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Коростишівської міської ради до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання дій неправомірними, визнання нечинними вимоги та акт,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить:

- визнати неправомірними дії відповідача при складанні акту ревізії № 06-06-09/09 від 19.08.2015 та неприйнятті обгрунтованих та правомірних заперечень від 21.08.2015;

- визнати нечинними вимоги про усунення порушень, виявлених позаплановою ревізією фінансово-господарської діяльності Коростишівської міської ради, згідно листа Державної фінансової інспекції в Житомирській області від 23.09.2015 № 06-06-17/520;

- визнати нечинним акт, складений Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області № 06-06-09/09 від 19.08.2015 позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Коростишівської міської ради на 2013-2015 роки.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що Державна фінансова інспекція в Житомирській області не мало повноважень проводити перевірку фінансово-господарської діяльності, оскільки це не передбачено жодним нормативним актом. Крім того, фінінспектор вніс неправдиві дані до акту ревізії, не в повній мірі врахував наявні первинні документи, що призвело до безпідставного звинувачення міського голови у виявлених правопорушеннях в частині завищення вартості будівельних робіт на суму 7385,62 грн, 35281 грн, 32915,99 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Від представників відповідача надійшли клопотання з проханням проводити розгляд справи у порядку письмового провадження. Згідно наданого письмового заперечення просять відмовити у задоволенні позову (а.с.74-79).

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 08.06.2015року, на підставі направлення на проведення ревізії від 17.06.2015 по 12.08.2015 № 430 проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності в Коростишівській міській раді за 2013-2015роки.

Ревізію проведено з 17.06.2015 по 12.08.2015 у відповідності до питань програми ревізії, погодженої з слідчим СВ Коростишівського РВ КМВС України в Житомирській області з відома міського голови ОСОБА_1 та в присутності начальника фінансово-економічного відділу виконавчого комітету Коростишівської міської ради ОСОБА_2.

За результатами вказаної ревізії Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області складено акт від 19.08.2015 № 06-06-09/09 в якому зафіксовано певні порушення, що призвели до нанесення матеріальної шкоди міському бюджету.

23.09.2015 року позивачу виставлено вимогу про усунення порушень, виявлених позаплановою ревізією фінансово-господарської діяльності Коростишівської міської ради.

Як вбачається із позовних вимог, позивач, зокрема, просить визнати нечинним акт ревізії та неправомірними дії при його складанні.

З приводу вказаного необхідно зазначити, що акт ревізії не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 в справі № 21-237а13.

Що стосується безпосередньо оскарження вимоги про усунення порушень згідно листа № 06-06-17/520, то як вбачається із її змісту, вона стосується усунення порушень законодавства в частині завищеної вартості будівельних витрат в сумі 81,76 тис.грн, а отже пов'язана із встановленням розміру завданих збитків та правильністю їх обчислення.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальность винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; проводить аналіз стану додержання фінансової дисципліни та про його результати повідомляє органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування; готує і подає до відповідних державних органів пропозиції щодо усунення та запобігання причинам і умовам, які призвели до допущення недоліків і порушень; здійснює контроль за виконанням вимог і пропозицій, поданих Держфінінспекцією України та її територіальними органами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування за результатами державного фінансового контролю, та інформує про це Кабінет Міністрів України і Мінфін України; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає стягнення, санкції до осіб, винних у порушенні законодавства; передає правоохоронним органам матеріали ревізій у разі встановлення порушень законодавства, що передбачають кримінальну відповідальність або містять ознаки корупційних діянь; інформує правоохоронні органи про факти інших виявлених порушень законодавства (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного можна зробити висновок про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 15 вересня 2015 року у справі N 21-812а15.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що аналіз правильності обчислення та нарахування збитків повинен перевіряти суд, який розглядає позов органу державного фінансового контролю до підконтрольної установи про відшкодування збитків.

Зважаючи на викладене та те, що Коростишівська міська рада звернулась з позовом про визнання вимоги протиправною, а не Інспекція про стягнення збитків, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 158-163,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

постановив:

У задоволення позовної заяви Коростишівської міської ради до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання дій неправомірними, визнання нечинними вимоги та акт - відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Г.В. Чернова