Справа № 824/1656/15-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/1656/15-а

10 год. 26 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Якимець Х.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника третьої особи ВАТ "Державний ощадний банк України" - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-ВАТ "Державний ощадний банк України" про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просив суд винести рішення, яким визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції щодо арешту, вилучення та передачу на зберігання ВАТ Державний ощадний банк України автомобіля НОМЕР_1, скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену 08.05.2015 р. державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2, при примусовому виконані виконавчого листа №2-3727/2010, виданого 29.12.2010 р. в частині арешту автомобіля НОМЕР_1, скасування постанови державного виконавця про вилучення автомобіля НОМЕР_1 та передачу його на зберігання ВАТ Державний ощадний банк України від 09.07.2015 р., зобовязати відповідача розглянути питання про передачу ОСОБА_1 автомобіля НОМЕР_1 на зберігання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв'язку з порушенням відповідачем його конституційних прав та законних інтересів, а саме - права володіння та користування рухомим майном автомобілем НОМЕР_2. Предметом позовних вимог є визнання протиправними дій державного виконавця щодо арешту, вилучення та передачу співробітникам ВАТ «Державний ощадний банк України» транспортного засобу, а саме - легкового автомобіля НОМЕР_3, скасування постанов про арешт даного автомобіля, його вилучення та передачу на зберігання ВАТ «Державний ощадний банк Україна», а також поновлення порушеного права шляхом зобов'язання відповідача передати вказаний автомобіль йому на зберігання. Позивач зазначає, що з 10.02.2011 р. правомірно та безперервно володіє автомобілем НОМЕР_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, згідно якої ОСОБА_3, як власник вказаного автомобіля, уповноважив його розпоряджатись, володіти та керувати зазначеним автомобілем.

ОСОБА_1 зазначає, що 09.07.2015 р. їхав на відпочинок з родиною на зазначеному автомобілі, на посту ДАІ співробітниками інспекції йому повідомлено, що на даний автомобіль державною виконавчою службою накладено арешт, а тому він підлягає затриманню та передачі працівниками державної виконавчої служби. Після прибуття працівників державної виконавчої служби, позивача повідомили про арешт та вилучення автомобіля у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про стягнення коштів з власника транспортного засобу. Позивач звертає увагу, що працівники державної виконавчої служби всупереч вимог законодавства не виносили на місці вилучення автомобіля жодного процесуального документу та його з ним не ознайомлювали і відмовились надавати будь-які пояснення чи копії документів, які стосуються питання арешту, затримання, вилучення та передачі працівникам ВАТ «Державний ощадний банк України» автомобіля НОМЕР_3. Підставою для повного ігнорування прав та законних інтересів працівник ВДВС зазначив те, що позивач не є власником даного автомобіля. Проте, як зазначає позивач, працівники відповідача не звернули увагу на те, що ОСОБА_1 є належним користувачем та володільцем вказаного автомобіля, оскільки має нотаріально посвідчену довіреність від ОСОБА_3, підписану 10.02.2011 року, у якій передбачено його право користування, володіння, розпорядження даним автомобілем, а також представляти власника автомобіля в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, незалежно від форм власності. Позивач підкреслює, що згідно норм чинного законодавства права законного володільця майна теж підлягають судовому захисту.

ОСОБА_1 зазначив, що не є учасником виконавчого провадження ВП №24158222, в межах якого звертається стягнення на майно ОСОБА_3, у тому числі на автомобіль НОМЕР_3, проте, вважає, що діями та рішеннями державного виконавця відповідача порушено його законні права та інтереси і подання даного позову є єдиним можливим способом захисту його прав та поновлення його законних прав та інтересів. Крім того, позивач зазначив, що оскільки він не є стороною виконавчого провадження, то його не повідомляли про винесення оскаржуваних постанов.

Також позивач стверджує, що відповідач в порушення вимог законодавства, не вніс відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про накладений арешт на автомобіль НОМЕР_3, що призвело до грубого порушення його законних прав та інтересів, зокрема, права на володіння та подальше користування вказаним автомобілем. Всупереч вимог чинного законодавства, вилучаючи автомобіль, технічний паспорт та ключі від автомобіля та передаючи його банку працівники відповідача не оформили жодного процесуального документу, не склали опису автомобіля та фактично не допустили ні е, ні боржника до участі у цій дії. Позивач вбачає певну упередженість з боку відповідача, оскільки відповідач не врахував тієї обставини, що необхідності вилучати автомобіль фактично не було, оскільки він пояснював, що надасть автомобіль на вимогу уповноважених органів і що він має надзвичайно важливе значення для позивача в тих умовах, що склалися. В даному випадку державний виконавець вилучаючи автомобіль НОМЕР_3 та передаючи його банку на зберігання не врахував властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин, у зв'язку з чим грубо порушив права ОСОБА_1.

В додаткових обґрунтуваннях позивач зазначив, що у ОСОБА_3 згідно договору іпотеки наявна квартира, вартість якої перевищує суму заборгованості, а тому позивач вважає незрозумілою позицію відповідача щодо звернення стягнення на автомобіль, який знаходиться у власності ОСОБА_6 та перебував на законних підставах у володінні позивача.

З урахуванням наведених обставин, позивач просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач вважає адміністративний позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Державний виконавець зазначає, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_3, якому належить на праві власності автомобіль НОМЕР_3, заборгованості по кредитним зобовязанням, а тому дії щодо не повідомлення позивача про винесення оскаржуваних постанов є правомірними. Крім того, відповідач зазначає, що арешт накладено на майно боржника ОСОБА_3, що відповідає вимогам чинного законодавства. Державний виконавець також зазначив, що посилання позивача на існування у ОСОБА_3 іншого нерухомого майна, а саме квартири, є безпідставним, оскільки стягнення заборгованості за рахунок зазначеного житла не може бути здійснено на тій підставі, що в квартирі, на яку посилається ОСОБА_1 проживає неповнолітня особа. Дозволу на вчинення правочину щодо нерухомого майна, право користування на яке має дитина, органом опіки та піклування не було надано, а тому державний виконавець з дотриманням вимог законодавства правомірно наклав арешт на транспортний засіб.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що в дорученні відповідача (постанова від 09.07.2015 р. зведене виконавче провадження №41655659) Відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції на виконання постанови №36285939 від 09.07.2015 р. про складення акту опису й арешту транспортного засобу ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_5 та в Акті опису та арешту майна зазначено різні номери виконавчих проваджень. Крім того, представник третьої особи зазначив про відсутність постанови про обєднання державним виконавцем виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження. Також зазначає, що по виконавчому листі №2-3727 від 29.12.2010 р. було винесено заочне рішення, яке оскаржувалось в апеляційному порядку, а тому відповідач повинен був повернути виконавчий документ стягувачу. В додаток, представник третьої особи зазначив, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження прийнята до того, як було створено зведене виконавче провадження, що є порушенням державним виконавцем норм чинного законодавця.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ПАТ "Український інноваційний банк" заперечував проти задоволення адміністративного позову. Третя особа повністю підтримала позицію відповідача та додатково зазначила, що твердження позивача щодо не винесення на місці вилучення автомобіля жодних процесуальних документів спростовується актом про опис та накладення арешту, складеним відділом ДВС Рахівського районного управління юстиції. Державним виконавцем було звернуто стягнення на майно, яке належить боржнику на праві власності, в тому числі і автомобіль. Крім того, третя особа звертає увагу, що позивач не заперечує, що власником автомобіля є інша особа. ПАТ "Український інноваційний банк" як і відповідач вважає, що позивач не є стороною виконавчого провадження, а тому його посилання на неповідомлення про вчинення виконавчих дій є безпідставними.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі виконавчого листа від 29.12.2010 р. №2-3727/210 Шевченківського районного суду м. Чернівці державним виконавцем 04.02.2011 р. відкрито виконавче провадження №24158222 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» борг в сумі 286584,64 грн. та судові витрати в розмірі 910 гривень. (а.с. 32).

На підставі виконавчого листа від 25.12.2012 р. №2-2066/210 Шевченківського районного суду м. Чернівці державним виконавцем 31.01.2013 р. відкрито виконавче провадження №36285939 про стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ Державний ощадний банк в особі філії Чернівецького облуправління Ощадбанку м.Чернівці заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії №850 від 08.10.2007 р. в сумі 105435,04 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1054,35 гривень. (а.с. 33).

Зазначені виконавчі провадження 22.01.2014 р. увійшли до створеного зведеного виконавчого провадження №41655659, про що винесено відповідну постанову. (а.с. 127).

08.05.2015 р. Шевченківським відділом державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме накладено арешт на ВАЗ 21011 д.н. 0218ЧВГ, ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_6, що належить боржнику ОСОБА_3. Того ж дня прийнято постанову про розшук майна боржника, а саме ВАЗ 21011 д.н. 0218ЧВГ, ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_6. (а.с.14, 15).

ОСОБА_8 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна накладено обтяження на ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_6. (а.с. 13).

Судом встановлено, що працівниками Державної автомобільної інспекції України 09.07.2015 р. здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_6, власником якого є ОСОБА_3, водієм зазначено ОСОБА_1, що підтверджується Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, який знаходиться в матеріалах справи. (а.с. 12).

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ від 09.07.2015 р. ВП№36285939 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №41655659 доручено державному виконавцю відділу державної служби Рахівського районного управління юстиції скласти акт опису й арешту транспортного засобу ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_6 та передати на відповідальне зберігання представнику стягувача Філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». (а.с. 43, 44).

На виконання постанови від 09.07.2015 р. ВП№36285939 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №41655659 відділ державної служби Рахівського районного управління юстиції склав та направив на адресу відповідача ОСОБА_9 опису та арешту майна боржника ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_6 від 09.07.2015 р., який знаходиться в матеріалах справи. (а.с. 39-41).

В матеріалах справи знаходиться Довіреність від 10.02.2011 р. відповідно до якої ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_1 або ОСОБА_10 розпоряджатися автомобілем НОМЕР_7. (а.с. 11).

Чернівецьким окружним адміністративним судом ухвалою від 31.08.2015 року було зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 727/5989/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним та визнання права власності на автомобіль до набрання рішенням законної сили. 20 листопада 2015 року ОСОБА_1 надав суду рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.08.2015 р. по справі № 727/5989/15-ц та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 11.11.2015 р., яким рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.08.2015 р. по справі № 727/5989/15-ц залишено без змін, позивачу відмовлено у задоволенні позову. (а.с. 63, 64)

Судом також встановлено, що відповідач вживав заходів щодо реалізації іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 та в якій зареєстрована неповнолітня особа згідно Довідки ЖРЕП-6 від 10.10.2013 року. (а.с. 67-70, 120-129).

В матеріалах справи знаходиться Інформація з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про виконавче провадження 24158222 та 36285939. 22.01.2014 року винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного №41655659 виконавчих проваджень за №№ 24158222, 36285939 (а.с.145-156).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_8 з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобовязаний перевірити дотримання субєктом владних повноважень вказаних критеріїв при вчиненні оскаржуваних дій.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Статтею 1 Закону № 606-XIV визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

ОСОБА_8 ч. 2 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 52 Закону № 606-XIV стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону № 606-XIV заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

У разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (ч. 1 ст. 33 Закону № 606-XIV).

Суд звертає увагу позивача, що черговість стягнення майна, передбачена Законом № 606-XIV, має задовольняти основним принципам виконавчого провадження - найшвидшому та повному виконанню. На це й спрямований встановлений законодавством порядок стягнення за виконавчим документом, а саме: кошти боржника, у випадку недостатності коштів або їх відсутності, в наступну чергу стягнення звертається на інше майна боржника.

Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 57 Закону № 606-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2015 р, яке набрало законної сили за результатами апеляційного оскарження 11.11.2015 року., у визнанні права власності на автомобіль НОМЕР_8 за ОСОБА_1 відмовлено, а тому суд не бере до уваги посилання позивача відносно того, що арештований автомобіль був його власністю.

Суд вважає безпідставним посилання на те, що державний виконавець повинен був накласти арешт на предмет іпотеки-квартири №3, буд.13, вул.Університетська, м.Чернівці, яка належить ОСОБА_3, оскільки в ній зареєстрована неповнолітня особа згідно Довідки ЖРЕП-6 від 10.10.2013 року.

Таким чином суд зазначає, що державним виконавцем законно накладено арешт та заборонену відчуження на автомобіль НОМЕР_8, який належить на праві власності ОСОБА_3 Крім того, враховуючи досліджені матеріали справи, суд робить висновок, що державними виконавцем вживались усі необхідні заходи щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3, що свідчить про правомірність та законність вчинених дій та прийнятих рішень.

Суд вважає за необхідне зазначити також те, що доводи представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3, зазначені під час судового розгляду справи не знайшли свого доказового підтвердження, з огляду на наступне.

Так, третя особа зазначає, що в дорученні відповідача (постанова від 09.07.2015 р. зведене виконавче провадження №41655659) Відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції на виконання постанови №36285939 від 09.07.2015 р. про складення акту опису й арешту транспортного засобу ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_5 та в Акті опису та арешту майна зазначено різні номери виконавчих проваджень, однак суд звертає увагу на те, що державним виконавцем зазначався номер постанови №36285939, яка прийнята 09.07.2015 р. по зведеному виконавчому провадженні №41655659, а не номер зведеного виконавчого провадження. Таким чином, суд вважає безпідставними доводи представника третьої особи щодо невідповідності зазначених документів.

Представник третьої особи також зазначив, що відсутня постанова про обєднання державним виконавцем виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження, що спростовується постановою від 22.01.2014 р. про приєднання виконавчого провадження до зведеного (а.с. 152).

Матеріалами справи також спростовується посилання представника третьої особи ОСОБА_3 на те, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження прийнята до того, як було створено зведене виконавче провадження, що є порушенням державним виконавцем норм чинного законодавця. Відповідно до Інфомація з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про виконавче провадження 24158222 та 36285939, яка знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що постанови про приєднання виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження датується 22.01.2014 р., а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 08.05.2015 роком.

Суд погоджується із доводами відповідача з приводу того, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, що не заперечував сам позивач, і, відповідно, державний виконавець не був зобовязаний залучати його та повідомляти про проведені виконавчі дії.

Таким чином, в судовому засіданні було перевірено правомірність дій державного виконавця щодо накладення арешту на майно та заборону на його відчуження, надання доручення державному виконавцю Рахівського районного управління юстиції на складення акта опису й арешту майна. Зважаючи на все зазначене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, є безпідставними та не знайшли свого підтвердження зібраними доказами в ході судового розгляду.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

ОСОБА_8 з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідачем доведено правомірність вчинених дій та прийнятих рішень. У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку із тим, що відповідач не поніс судових витрат таке питання судом не вирішувалось.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

ОСОБА_8 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 28 грудня 2015 р.