Справа № 826/18468/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Аскоп-Україна”

до

1. Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві

2. Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про

стягнення коштів

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Аскоп-Україна” (далі по тексту – позивач, ТОВ “Аскоп-Україна”) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві (далі по тексту – відповідач 1, ДПІ у Дніпровському районі) та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі по тексту – відповідач 2, ГУ ДКСУ у м. Києві), в якому просить стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у м. Києві на користь ТОВ “Аскоп-Україна” пеню в розмірі 217 321,09 грн., нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 01 липня 2014 року по 08 липня 2015 року.

В судовому засіданні 19 жовтня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач 1 проти задоволення позову заперечив; відповідач 2 свого представника у судове засідання не направив.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача 2 та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 19 жовтня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Матеріали справи підтверджують, що 18 квітня 2014 року ТОВ “Аскоп-Україна” подано до ДПІ у Дніпровському районі податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2014 року, відповідно до якої сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню з податку на додану вартість на рахунок платника у банку становить 1 865 439,00 грн. (рядок 23.1), до якої додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що ДПІ у Дніпровському районі на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України в період з 03 червня 2014 року по 17 червня 2014 року проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ “Аскоп-Україна”, за результатами якої складено акт від 18 червня 2014 року №3567/26-53-15-01/30579869 “Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ “Аскоп-Україна” (код ЄДРПОУ 30579869) правомірності бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2014 року (далі по тексту – акт перевірки).

Зі змісту акта перевірки вбачається, що податковим органом при перевірці достовірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість не виявлено невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації.

Позивач вважає, що у зв’язку з порушенням відповідачами строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість, має право на виплату пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав відповідності своїх дій нормам Податкового кодексу України, посилаючись на висновки акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Враховуючи, що датою закінчення перевірки є 17 червня 2014 року, тобто відповідач зобов’язаний у п’ятиденний строк із вказаної дати подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Разом з тим, матеріали справи підтверджують, що фактично суму податку на додану вартість позивачу відшкодовано з бюджету 09 липня 2015 року, що підтверджується відповідною випискою з банку.

Враховуючи, що відповідачем суму податку на додану вартість не відшкодовано ТОВ “Аскоп-Україна” у строки встановлені статтею 200 Податковим кодексом України, то позивач має право на нарахування пені в порядку, встановленому пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

З аналізу вказаних правових норм та доказів наявних у матеріалах справи вбачаються підстави для нарахування та стягнення на користь ТОВ “Аскоп-Україна” пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України з Державного бюджету України на суму невідшкодованої бюджетної заборгованості податку на додану вартість, яка становить 1 865 439,00 грн.

Розраховуючи суму пені, що підлягає стягненню з бюджету на користь ТОВ “Аскоп-Україна”, суд звертає увагу на наступне.

Позивач просить стягнути пеню за період з 01 липня 2015 року (дата виникнення пені) по 09 липня 2015 року (день погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість).

При цьому, Постановою Національного банку України від 14 квітня 2014 року №212 “Про регулювання грошово-кредитного ринку” установлено з 15 травня 2014 року облікову ставку в розмірі 9,5% річних (втратила чинність з 17 липня 2014 року).

Постановою Національного банку України від 15 липня 2014 року №417 “Про регулювання грошово-кредитного ринку” установлено з 17 липня 2014 року облікову ставку в розмірі 12,5% річних (втратила чинність з 15 липня 2014 року).

Постановою Національного банку України від 12 листопада 2014 року №719 “Про регулювання грошово-кредитного ринку” установлено з 13 листопада 2014 року облікову ставку в розмірі 14,0% річних (втратила чинність з 06 лютого 2015 року).

Постановою Національного банку України від 04 лютого 2015 року №81 “Про регулювання грошово-кредитного ринку” установлено з 06 лютого 2015 року облікову ставку в розмірі 19,5 % річних (втратила чинність з 04 березня 2015 року).

Постановою Національного банку України від 02 березня 2015 року №154 “Про регулювання грошово-кредитного ринку” установлено з 04 березня 2015 року облікову ставку в розмірі 30 % річних (чинна станом на день розгляду справи).

Таким чином, розрахунок розміру пені на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, розраховується наступним чином:

9,5% (облікова ставка НБУ в період з 01 липня 2014 по 16 липня 2014 року) х 120%=11,4% ч 365 днів = 0,0312 (розмір пені за 1 день) х 16 днів (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 01 липня 2014 по 16 липня 2014 року) х 1 865 439,00 грн. (сума заборгованості) ч 100 = 9 322,08 грн.

12,5% (облікова ставка НБУ в період з 17 липня 2014 по 12 листопада 2014 року) х 120%=15% ч 365 днів = 0,0410 (розмір пені за 1 день) х 119 днів (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 17 липня 2014 по 12 листопада 2014 року) х 1 865 439,00 грн. (сума заборгованості) ч 100 = 91 227,63 грн.

14% (облікова ставка НБУ в період з 13 листопада 2014 по 05 лютого 2015 року) х 120%=16,80% ч 365 днів = 0,0460 (розмір пені за 1 день) х 85 днів (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року) х 1 865 439,00 грн. (сума заборгованості) ч 100 = 72 982,11 грн.

19,5% (облікова ставка НБУ в період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року) х 120%=23,4% ч 365 днів = 0,0641 (розмір пені за 1 день) х 26 днів (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року) х 1 865 439,00 грн. (сума заборгованості) ч 100 = 31 094,06 грн.

30% (облікова ставка НБУ з 04 березня 2015 року по 09 липня 2015 року) х 120%=36% ч 365 днів = 0,0986 (розмір пені за 1 день) х 42 дня (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 04 березня 2015 року по 09 липня 2015 року) х 1 865 439,00 грн. (сума заборгованості) ч 100 = 235 505,28 грн.

Таким чином, сума пені, що підлягає нарахуванню на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ “Аскоп-Україна”, становить 440 131,16 грн.

Разом з тим, як встановлено судом, позивач просить стягнути пеню у розмірі 217 321,09 грн., нараховану на суму заборгованості на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, визначеної постановою Національного банку України від 14 квітня 2014 року №212 “Про регулювання грошово-кредитного ринку” в розмірі 9,5% річних.

Частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України зокрема передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь ТОВ “Аскоп-Україна” пені в розмірі 217 321,09 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Дніпровському районі не доведено правомірність своєї бездіяльності щодо неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на користь позивача відповідно до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з формулювання позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “Аскоп-Україна” підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Аскоп-Україна” задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аскоп-Україна” суму пені в розмірі 217 321,09 грн.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аскоп-Україна” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 434,64 грн. (чотириста тридцять чотири гривні шістдесят чотири копійки).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко