Справа № 2а-3131/10/0970
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2015 р. м. Київ К/800/42167/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

за участю секретаря судового засідання: Міщенко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу 417 управління начальника робіт Міністерства оборони України

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2013 року

у справі № 2а-3131/10/0970

за позовом Заступника прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську

до 417 управління начальника робіт Міністерства оборони України

про стягнення податкового боргу за рахунок активів платника податків, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську звернувся до суду з позовом до 417 управління начальника робіт Міністерства оборони України (далі - Управління; відповідач) про стягнення податкового боргу за рахунок активів платника податків у розмірі 1 030 373,85 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2013 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Управління податковий борг за рахунок активів платника податків на користь держави в розмірі 872 190,85 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі Управління, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2013 року та направити справу на новий судовий розгляд.

В запереченні на касаційну скаргу орган державної податкової служби просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за відповідачем, зокрема, обліковується податковий борг у загальному розмірі 872 190,85 грн., в тому числі з податку на додану вартість у розмірі 621 434,47 грн., із земельного податку в розмірі 36 998,16 грн., з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності в розмірі 38 643,85 грн., зі штрафу за самостійне відчуження активів, які перебувають у податковій заставі та потребують обов'язкової попередньої згоди податкового органу на таке відчуження, в розмірі 172 212,70 грн., а також з пені в розмірі 2 901,67 грн.

Стягуючи з відповідача зазначену суму податкового боргу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вона виникла внаслідок несплати Управлінням узгоджених сум податкових зобов'язань, самостійно визначених ним у поданих податкових деклараціях, збільшених податковими повідомленнями-рішеннями, які не скасовано в адміністративному або судовому порядку, а також пені, що виникла внаслідок несплати узгоджених податкових зобов'язань, та дійшли висновку, що такий борг підлягає стягненню в судовому порядку.

Проте, колегія суддів вважає зазначені доводи судів передчасними, зважаючи на таке.

Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2181-III) платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах «а» - «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

За правилами підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону № 2181-III у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону № 2181-III передбачено, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Згідно з підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181-III у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до підпункту 6.2.3 пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181-III податкові вимоги надсилаються: а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк; б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Закону № 2181-III передбачено, що стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

Однак, у розглядуваній ситуації судовими інстанціями не перевірено вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення з Управління податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, зокрема, щодо направлення (вручення) відповідачу податкових вимог у порядку, встановленому Законом № 2181-III.

А відтак, враховуючи те, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, постановлені у справі судові рішення з метою об'єктивності, всебічності та повноти розгляду справи підлягають скасуванню в частині задоволення позову з направленням справи в цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

При новому розгляді справи суду слід врахувати, що згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

При цьому слід мати на увазі, що надіслані платнику податків податкові вимоги на податковий борг, що не погашений, не втрачають своєї правової дії, а чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податкових вимог у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу 417 управління начальника робіт Міністерства оборони України задовольнити частково.

Скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2013 року в частині задоволення позову з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.