Справа № 805/4933/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 р. Справа №805/4933/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12 год. 15 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаш Г.П.,

при секретарі Кочетові В.К.,

за участю

позивача ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.05.2015 року по 05.11.2015 року, стягнення середнього заробітку за весь час затримки належних виплат з 06.11.2015р. по день фактичного розрахунку, стягнення компенсації за невикористані дні відпустки за 2015 рік, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.05.2015 року по 05.11.2015 року, стягнення середнього заробітку за весь час затримки належних виплат з 06.11.2015р. по день фактичного розрахунку, стягнення компенсації за невикористані дні відпустки за 2015 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказами МВС України від 07.08.2014 року №865 та від 27.08.2014 року №1680о/с у відповідності до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ його звільнено з органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року по справі №808/8359/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задоволені у повному обсязі.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області №331о/с від 03.11.2015 року на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року з затримкою майже в півроку (168 діб) позивача поновлено на посаді заступника начальника штабу Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Проте, наказом ГУМВС України в Донецькій області №354о/с від 06.11.2015 року позивача звільнено із займаної посади у звязку із скороченням штатів при реформуванні міліції у поліцію згідно Закону України «Про національну поліцію».

Позивач посилаючись на приписи ст.ст. 235, 236 КЗпП України вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 22.05.2015 року по 05.11.2015 року із розрахунку, зробленого Запорізьким окружним адміністративним судом в частині визначення середньоденного заробітку у розмірі 179,66 грн.

При цьому, позивач зазначає, що у звязку з перебуванням його на обліку в центрі зайнятості як безробітного в період з 09.12.2014 року по 05.11.2015 року з відповідача на його користь підлягає стягненню грошове забезпечення у розмірі 14622,25 грн.

Крім того, позивач вказує на те, що за приписами ст. 116 КЗпП України розрахунок при звільненні повинен бути проведений в день звільнення працівника. Таким чином, враховуючи затримку відповідачем виплати заборгованості при звільненні позивача з органів внутрішніх справ, та наявність заборгованості з виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2015 рік, вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Просив стягнути з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.05.2015 року по 05.11.2015 року, стягнути середній заробіток за весь час затримки належних виплат з 06.11.2015р. по день фактичного розрахунку, стягнути компенсацію за невикористані дні відпустки за 2015 рік.

Відповідач позовні вимоги визнав частково.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача, в яких останній зазначає, що Краматорський МВ є бюджетною установою, та фінансується за рахунок коштів державного бюджету України. Таким чином, сплата ОСОБА_1 зазначеної компенсації була здійснена відповідачем одразу після надходження грошових асигнувань на ці цілі з державного бюджету України. Стосовно поновлення позивача на посаді у відповідності до постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року відповідач зазначає, що згідно наказу МВС України від 30.06.2011 року №378 він не наділений повноваженнями щодо призначення позивача на відповідну посаду, поновлення ОСОБА_1 відбулось лише після надходження 05.11.2015 року до Краматорського міського відділу наказу ГУМВС України відповідного наказу від 03.11.2015 року №331о/с.

Стосовно компенсації грошового забезпечення ОСОБА_1 за час поновлення його на службі з 22.05.2015 року по час звільнення останнього з посади згідно наказу від 06.11.2015 року №354о/с відповідач зазначив, що розрахунок з відповідачем був проведений відповідно до норм чинного законодавства. Так, за вказаний період позивачу сплачено 10715 грн.

Також, відповідач в своїх запереченнях вказує на помилковість посилань позивача на норми КЗпП України, оскільки порядок та умови проходження служби регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 в частині невиплати йому компенсації за невикористану у 2015 році відпустку відповідач визнав зазначену заборгованість у сумі 2013,22 грн., та зазначив, що при надходженні грошових асигнувань на ці цілі дана компенсація позивачеві буде сплачена.

Таким чином, просив позов задовольнити частково на суму 2013,22 грн. В іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав пояснення, аналогічні викладеному у запереченнях проти позову, просив позов задовольнити частково. .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ у Краматорському МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Наказами МВС України від 07.08.2014 року №865 та від 27.08.2014 року №1680о/с у відповідності до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позиваач звільнено з органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року по справі №808/8359/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задоволені у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано пункт 13 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 865 від 07.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» щодо звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника штабу Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1680 о/с від 27.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас (із постановленням на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, майора міліції ОСОБА_1 (М-080295), заступника начальника штабу Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника штабу Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 28.08.2014.

Стягнуто з Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014 по 21.05.2015 у розмірі 35166 (тридцять пять тисяч сто шістдесят шість) грн. 80 коп.

Наказом від 03.11.2015 року ГУМВС України в Донецькій області №331о/с на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року майора міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника штабу Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області з 28.08.2014 року.

Відповідно до наказу ГУМВС України в Донецькій області №354о/с від 06.11.2015 року позивача звільнено із займаної посади за п. 64 «г» Положення (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року.

Предметом доказування в цій справі правомірність виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану в році звільнення відпустку.

Правовідносини, повязані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

З матеріалів справи вбачається, що позивача постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року поновлено на посаді з 28.08.2014 року. Рішення суду в зазначеній частині звернуто до негайного виконання.

Проте, зазначене судове рішення фактично було виконано лише наказом ГУМВС України в Донецькій області від 03.11.2015 року.

У звязку з несвоєчасним винесенням наказу ГУМВС України від 03.11.2015 року в частині поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ України, Краматорським МВ здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації грошового забезпечення за період з 22.05.2015 року по 06.11.2015 року. Тобто факт наявності у позивача права на виплату йому грошового забезпечення за вказаний період не є спірним між сторонами.

Втім, спірною між сторонами є сума зазначеної компенсації грошового забезпечення, яка підлягає сплаті за вказаний період.

Щодо розміру грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 цього Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Так, з наданої до суду довідки Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області №212/89 від 11.04.2015 року вбачається, що в червні 2014 року ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення у розмірі 5914,65 грн., у липні 2014 року 5044,65 грн.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» кількість робочих днів у червні 2014 року становить 19 днів, у липні 2014 року 23 дні,

Так, середньоденна заробітна плата складає: 5914,65 грн. (червень 2014 року ) + 5044,65 грн. (липень 2014 року) : 42 робочих дні за два місяці (19 робочих днів у червні 2014 року та 23 робочих днів у липні 2014 року) = 260 грн. 93 коп.

Період вимушеного прогулу позивача з 22 травня 2015 року по 05 листопада 2015 року з врахуванням ОСОБА_3 України від 9 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», складає 117 робочих днів.

Таким чином, за час вимушеного прогулу за період з 22 травня 2015 року по 05 листопада 2015 року (включно) з Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 підлягає виплаті 30528,81 грн. (260,93грн * 117 робочих днів).

Разом з тим, судом встановлено, що позивач в період з 09.12.2014 року по 05.11.2015 року перебував на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості, та відповідно до довідки останнього від 14.12.2015 року в період з 22.05.2015 року по 29.10.2015 року отримав допомогу по безробіттю у розмірі 13652,52 грн.

Крім того, відповідно до довідки Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 09.12.2015 року №212/363 позивачу за вказаний період нараховано та сплачено компенсацію грошового забезпечення за час поновлення на службі у розмірі 10275,87 грн., що не є спірним між сторонами.

З урахуванням зазначеного, на користь ОСОБА_1 підлягає виплаті 6600,42 грн. (30528,81 грн. - 13652,52 грн. - 10275,87 грн.).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 стосовно стягнення на його користь компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2015 рік суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (Положення №114).

Пунктом 52 даного Положення встановлено, що чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року.

Згідно абз. 2 п. 56 Положення №114 особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

У відповідності до абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В матеріалах справи наявна довідка Краматорського МВ від 09.12.2015 року №212/364, відповідно до якої кількість невикористаних позивачем днів відпустки у 2015 році становить 33 дні.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем визнано позовні вимоги в зазначеній частині, проте спірною між сторонами є сума зазначеної компенсації, задля повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне зобов'язати Краматорський МВ ГУМВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію не невикористану відпустку за 2015 рік у кількості 33 дні виходячи із заробітку за дванадцять календарних місяців роботи, що передували місяцю виплати відповідної компенсації, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 1 Кодексу законів про працю України вказаний Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 2-1 Кодексу законів про працю України визначено, що Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Відповідно до частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день Фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Щодо розміру коштів, що підлягають стягненню на користь позивача за час затримки розрахунків при звільненні, з 06.11.2015 року по день фактичного розрахунку, суд зазначає наступне.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 09 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» кількість робочих днів в період з 06.11.2015 року по день ухвалення судового рішення (24.12.2015 року) становить 35 днів.

Таким чином, сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день винесення судового рішення, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, становить 260,93 грн. * 35 днів = 9132,55 грн.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.05.2015 року по 05.11.2015 року, стягнення середнього заробітку за весь час затримки належних виплат з 06.11.2015р. по день фактичного розрахунку, стягнення компенсації за невикористані дні відпустки за 2015 рік задовольнити.

Стягнути з Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.05.2015 року по 05.11.2015 року виходячи із розрахованого судом розміру грошового забезпечення за цей період в сумі 6600 (шість тисяч шістсот) грн. 42 коп.

Стягнути з Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за весь час затримки належних виплат з 06.11.2015р. по день винесення судового рішення у розмірі 9132 (девять тисяч сто тридцять дві) грн. 55 коп.

Зобов'язати Краматорський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік у кількості 33 дні виходячи із заробітку за дванадцять календарних місяців роботи, що передували місяцю виплати відповідної компенсації, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 24 грудня 2015 року.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.