Справа № 826/4802/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 грудня 2015 року № 826/4802/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів: Іщука І.О., Шулежка В.П. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Кабінету Міністрів України, Міністерства молоді та спорту України
провизнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Кабінету Міністрів України (далі по тексту - відповідач 1) та Міністерства молоді та спорту України (далі по тексту - відповідач 2) з урахуванням збільшених позовних вимог про:

- визнання протиправним та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України №192-р від 12.03.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Міністра молоді та спорту України - керівника апарату;

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства молоді та спорту України від 14.03.2014 року № 69-к/тр «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 березня 2014 р. № 192» про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Міністра молоді та спорту України - керівника апарату;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Міністра молоді та спорту України - керівника апарату шляхом видання Кабінетом Міністрів України відповідного розпорядження;

- стягнення з Міністерства молоді та спорту України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 202 179 (двісті дві тисячі сто сімдесят дев'ять) грн. 28 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення прийнятті неправомірно у зв'язку з тим, що позивачем не подавалась заява про звільнення за власним бажанням.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представники відповідачів 1 та 2 проти позовних вимог заперечили з тих підстав, що позивачем було подано заяву про звільнення за власним бажанням.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України суд дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 Указом Президента України №208/2013 від 15.04.2013р. та наказом Міністерства молоді та спорту України від 18.04.2013р. №4-к/тр призначений на посаду заступника Міністра молоді та спорту України - керівником апарату.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №192-р від 12.03.2014р. позивача звільнено з посади заступника Міністра молоді та спорту України - керівника апарату за власним бажанням.

Наказом Міністерства молоді та спорту України №69-к/тр від 14.03.2014р. «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України №192-р від 12.03.2014р.» позивача звільнено з вказаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України на підставі поданої ним 14.03.2014р. заяви.

Незгода позивача з вказаними рішеннями обумовила звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст.10 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 № 3166-VI заступник міністра - керівник апарату призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України відповідно до пропозиції відповідного міністра.

Заступник міністра - керівник апарату є державним службовцем.

Статтею 30 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII встановлено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, є додаткові підстави припинення державної служби, визначені Законом для державних службовців.

З системного аналізу чинного законодавства вбачається, що на державних службовців поширюються загальні вимоги законодавства про працю, в тому числі що стосуються звільнення за ініціативою власника або за ініціативою працівника.

Відповідно до статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

У той же час, відповідно до частини першої статті 117 Конституції України та статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції та на виконання Конституції та законів України видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Статтею 49 Закону України «Про Кабінету Міністрів України» встановлено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Право ініціативи у прийнятті актів Кабінету Міністрів України, зокрема, мають члени Кабінету Міністрів України. Проекти актів Кабінету Міністрів України готуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Проекти актів Кабінету Міністрів України вносяться на розгляд Кабінету Міністрів України міністерствами, центральними органами виконавчої влади (крім тих, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через відповідного члена Кабінету Міністрів України), державними колегіальними органами, місцевими державними адміністраціями (стаття 50 Закону).

Відповідно до абзацу 7 частини 2 параграфу 30 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.07 № 950, акти Кабінету Міністрів з кадрових питань видаються у формі розпоряджень.

Відповідно до пункту 1 Порядку розгляду питань, пов'язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 298 встановлено, що цей Порядок, зокрема, визначає процедуру розгляду подання щодо призначення на посаду перших заступників та заступників міністрів, заступників міністрів - керівників апарату, керівників інших центральних органів виконавчої влади, їх перших заступників та заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, його першого заступника та заступників, керівника Апарату Прем'єр-міністра України.

Пунктом 10 вказаного Порядку встановлено, що посадова особа, яка вносить подання про призначення на посаду осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку, може звертатися з пропозицією щодо звільнення з посади таких осіб. У пропозиції щодо звільнення з посади обґрунтовуються причини неможливості перебування особи на займаній посаді. До подання додаються завізований керівником відповідного органу проект рішення про звільнення з посади із зазначенням причини, біографічна довідка з фотокарткою, що засвідчується підписом керівника кадрової служби і скріплюється печаткою, заява особи про звільнення, пояснення особи, що звільняється за порушення трудової дисципліни, у разі потреби - матеріали службового розслідування, медична довідка, інші документи, що безпосередньо стосуються справи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство молоді та спорту України, затвердженого Указом Президента України від 24.07.2013 № 390/2013 Міністерство молоді та спорту України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Як підтверджено матеріалами справи 03.03.2014р. Міністром молоді та спорту Булатовим Д.С. подано пропозицію Прем'єр-міністру України щодо звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Міністра-керівника апарату згідно з поданою ним заявою та відповідний проект розпорядження Уряду. Разом з пропозицією

Так, на засіданні Кабінету Міністрів України 12.03.2014 за пропозицією Прем'єр-міністр України №7739/01-14 від 12.03.2014 року, прийнято розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.03.2014 № 192-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Міністра молоді та спорту України - керівника апарату за власним бажанням».

В подальшому, Наказом Міністерства молоді та спорту України №69-к/тр від 14.03.2014р. «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України №192-р від 12.03.2014р.» позивача звільнено з вказаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України на підставі поданої ним 14.03.2014р. заяви.

Отже, при прийнятті оскаржуваних рішень, відповідачами були дотримано процедуру, визначену вищевказаними нормами чинного законодавства.

У той же час надаючи оцінку доводам позивача, відповідно до яких він заперечував факт написання та подачі відповідної заяви про його звільнення за власним бажанням суд зазначає наступне.

Як вбачається з вказаної заяви її складено від імені позивача 03.03.2014 року та адресовано Кабінету Міністрів України.

Як вбачається з Експертного висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.02.2015р. №103/104/15-32, який складений за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи зразків підпису та почерку ОСОБА_1 на підставі ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2014 року, рукописний текст та підпис у заяві ОСОБА_1, яка датована 03.03.2014 року, виконано не ОСОБА_1

У той же, час відповідно до приписів ч. 5 ст. 82 КАС України висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

З урахуванням вказаних приписів процесуального Закону, суд зазначає, що висновок експерта, не може бути прийнятий до уваги при вирішенні даної адміністративної справи, оскільки встановленні обставини у справі, свідчать про вчинення позивачем відповідних дій спрямованих на його звільнення за власним бажанням.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_5, яка працює на посаді головного спеціаліста відділу забезпечення роботи керівництва вбачається, що 28.02.2014р. вона надала за дорученням ОСОБА_1 його заяву про звільнення з займаної посади до управління роботи персоналом, про що 22.04.2014р. було складено відповідний акт, який підписаний начальником управління роботи з персоналом І.М. Шелковніковим, заступником начальника управління роботи з персоналом - начальником відділу кадрового забезпечення О.В. Болонніковим, головним спеціалістом відділу кадрового забезпечення управління роботи з персоналом О.В. Постарнак та головним спеціалістом відділу кадрового забезпечення управління роботи з персоналом О.В. Зарицькою.

Вказана обставина підтверджується відповідною копією акту, що наявний в матеріалах справи.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає, що характер вчинених позивачем дій свідчив про його наміри розірвати трудовий договір за власним бажанням, а відтак, прийняті відповідачами рішення про припинення його державної служби повністю відповідають підставам з приводу яких їх видано.

Таким чином, розпорядження Кабінету Міністрів України №192-р від 12.03.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Міністра молоді та спорту України - керівника апарату та наказ Міністерства молоді та спорту України від 14.03.2014 року № 69-к/тр «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 березня 2014 р. № 192» прийняті відповідачами 1 та 2 в межах компетенції на підставі, в порядку та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України №192-р від 12.03.2014 року та наказу Міністерства молоді та спорту України від 14.03.2014 року № 69-к/тр, задоволенню не підлягають.

Не підлягають також до задоволення і позовні вимоги щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Міністра молоді та спорту України - керівника апарату шляхом видання Кабінетом Міністрів України відповідного розпорядження та стягнення з Міністерства молоді та спорту України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 202 179 (двісті дві тисячі сто сімдесят дев'ять) грн. 28 коп., оскільки є похідними вимогами від попередніх.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України , шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко