Справа № 2-а-306/11
Суддя: Самсін І.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

4 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Самсіна І.Л.,

суддів: Панталієнка П.В.,

Терлецького О.О., -

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 9 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Одеського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

До Верховного Суду України надійшла зазначена заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 9 липня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС). Зазначеним судовим рішенням суд касаційної інстанції залишив без задоволення касаційну скаргу позивача, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

На обґрунтування заяви ОСОБА_3 посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 та 26 березня 2015 року (справи №№ К/800/66809/14, К/800/45583/14 відповідно), яка, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції статі 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Постанови КМУ від 21 лютого 2007 року № 284.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Аналіз правозастосування у наведених рішеннях суду касаційної інстанції від 26 березня та 9 липня 2015 року дозволяє дійти висновку, що йдеться про застосування одних і тих самих норм матеріального права, але різне вирішення справ зумовлене відмінними між собою фактичними обставинами, правильність встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України. Зазначене не дає можливості дійти висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Ухвала Вищого адміністративного суду України від 18 березня 2015 року, на яку заявник посилається як на підставу для перегляду ухвали касаційного суду від 9 липня 2015 року, не можна вважати такою, що дає підстави для допуску справи до провадження та перегляду її Верховним Судом України, у зв'язку з тим, що цим рішенням не розв'язано спір по суті, а скасовано рішення судів попередніх інстанцій та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції, з огляду на наявність неповноти встановлення обставин справи, а відтак, ухвала не містить висновків щодо правомірності застосування норм матеріального права.

За таких обставин та з урахуванням наведеного, враховуючи, що заява є необґрунтованою, колегія суддів дійшла висновку про відмову в допуску даної справи до провадження.

Керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_3 до Одеського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України про зобов'язання вчинити певні дії до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 9 липня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачІ.Л. Самсін
Судді: П.В. Панталієнко
О.О. Терлецький