Справа № 2а/115/96/13 (115/2869/13-а)
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2015 р. м. Київ К/800/61613/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддів Тракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, третя особа військовий комісаріат Автономної Республіки Крим про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, третя особа військовий комісаріат Автономної Республіки Крим про визнання протиправними дій щодо нарахування пенсії, виходячи з середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, відмови включити до грошового забезпечення, з якого йому нараховується пенсія, щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 жовтня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі постанова № 889); зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям льотного складу, премії в розмірах, встановлених законодавством відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити недоплачену різницю пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 5 серпня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим щодо включення до грошового забезпечення, з якого нараховується пенсія ОСОБА_1 , щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до № 889 та зобов`язано відповідача включити до грошового забезпечення, з якого нараховується пенсія позивачу, щомісячну додаткову грошову винагороду відповідно до постанови № 889, починаючи з 21 березня 2013 року. В решті позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судового рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира авіаційного загону авіаційної ескадрильї та отримував щомісячну додаткову грошову винагороду за посадою льотного складу у розмірі від 20 до 100 % місячного грошового забезпечення. 27 серпня 2011 року майора ОСОБА_1 , командира авіаційного загону авіаційної ексадрильї військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас за пп. «д», п. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З 1 вересня 2011 року позивачу призначено довічно пенсію в розмірі 2770 грн. 60 коп. виходячи із грошового забезпечення в розмірі 3338 грн. 07 коп. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію позивачу було підвищено, але при цьому щомісячну додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 не враховано.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим із заявою про перерахунок пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям льотного складу, передбаченої постановою № 889. Листом від 28 березня 2013 року № 704/М-11 відповідач відмовив у проведенні вказаного перерахунку.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що до грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, має бути включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою № 889, оскільки під час проходження військової служби ОСОБА_1 систематично отримував вказану винагороду у розмірі від 20% до 100% місячного грошового забезпечення.

При цьому, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про перерахунок пенсії з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, посилаючись на те, що Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року (далі Порядок), не суперечить положенням ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а лише роз`яснює як саме обраховується середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за останньою штатною посадою перед звільненням.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що щомісячна додаткова грошова винагорода має тимчасовий характер, її розмір не є фіксованим, для її виплати необхідне настання спеціальних обставин, тому вона не може бути включена до складу грошового забезпечення позивача.

Повністю погодитися як з висновками суду першої, так і з висновками суду апеляційної інстанцій не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою № 889 Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 20 жовтня 2015 року (справа № 21-2942а15).

Проте, ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції зазначеного не врахували та всупереч вимог ст. 159 КАС України не з`ясували, у якому конкретно розмірі була встановлена та виплачувалась позивачу щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, та чи була вона врахована при призначенні пенсії, що має істотне значення для вирішення спору.

Не можна погодитися і з висновками судів про безпідставність вимог позивача щодо перерахунку пенсії виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та деяких інших осіб» (у редакції Закону України від 4 квітня 2006 року) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Законом України від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в ч. 3 слова «за останньою штатною посадою перед звільненням» виключено та доповнено словами «та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року зміну ч. 3 ст. 43 зазначеного Закону визнано неконституційною.

Згідно з п.п. 5. 6. 7 вказаного Рішення Конституційного Суду України положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Отже, після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 29 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяла ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та деяких інших осіб» у редакції Закону України № 3591-IV від 4 квітня 2006 року, відповідно до якої пенсійне забезпечення військовослужбовців має здійснюватися виходячи з розміру грошового забезпечення, враховуючи, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, за останньою штатною посадою перед звільненням.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 січня та 12 лютого 2013 року, 14 січня та 20 травня 2014 року, 24 лютого 2015 року (справи №№ 21-421а12, 21-445а12, 21-463а13, 21-147а14, 21-552а14).

Проте суди першої та апеляційної інстанцій вищенаведених вимог не врахували.

За правилами ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясували обставини справи, тобто порушили норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу положень ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року та постанову Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 5 серпня 2013 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк