Справа № П/811/1307/15
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Справа №П/811/1307/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку письмового провадження в м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Світловодської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградської області

про визнання протиправними дій, скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Світловодської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним дій та скасування:

- податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2015 р., яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 510,00 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 6 451,39 грн., у тому числі 5 161,11 грн. основного платежу та 1 290,28 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 21 447,80 грн., у тому числі 17 158,24 грн. основного платежу та 4 289,56 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф- від 06.03.2015 р. на суму 9 959,30 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахуванням територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 10.03.2015 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 518,21 грн.

У судовому засіданні представником позивача уточнено, що позивачем оскаржуються дії щодо винесення податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем порушено граничні строки для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Також позивач зазначає, що акт перевірки складено з порушенням ОСОБА_2 оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 р. №984, а саме: складено на невідповідному бланку (використано бланк неіснуючого органу податкової служби); не містить систематизованого викладу виявлених під час перевірки фактів порушення норм податкового, валютного та іншого законодавства, інформації щодо суттєвих обставин фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень, посилань на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів, які б свідчили про завищення ФОП ОСОБА_1 валових витрат і відповідно заниження оподатковуваного (чистого) доходу.

Водночас позивач наголошує на тому, що перевірку проведено з порушенням обмежень встановлених п.3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін у Податковий кодекс України та деякі законодавчі акти України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VIII.

Представником відповідача подано до суду заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені за наслідками перевірки позивача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

На підставі усної ухвали, прийнятої в судовому засіданні 08.09.2015 р. та занесеної до журналу судового засідання (а.с.206, Т.2), подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 17.02.2015 р. по 02.03.2015 р. посадовими особами Онуфріївського відділення Світловодської ОДПІ відповідно до наказу №69 від 06.02.2015 р. (а.с.31, Т.1) проведено документальну планову перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2014 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт №18/1701/НОМЕР_1 від 06.03.2015 р. висновками якого є порушення ФОП ОСОБА_1, на думку відповідача:

- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, в частині не ведення (не реєстрації) книги обліку доходів і витрат, що ведуть фізичні особи-підприємці, крім тих, що обрали спрощену систему оподаткування;

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, у звязку з чим визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 5 161,11 грн.;

- абз.2 п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України, у звязку з чим платником неправомірно включено до складу податкового кредиту суми податку, що не підтвердженні документально: травень 2013 року в сумі 133,26 грн. (ПП «Енергосвіт»), лютий 2014 року в сумі 723,30 грн. (ТОВ «Кременчукнафтопродукт Груп», вересень 2014 року в сумі 4 858,49 грн. (ТОВ «Сварог-УТН»), жовтень 2014 року в сумі 16,64 грн. (ПАТ «Укрнафта»), листопад 2014 року в сумі 101,57 грн. (ТОВ «Сварог-УТН»), грудень 2014 року в сумі 725,00 грн. (ТОВ «Сварог-УТН»);

- п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, у звязку з чим платником включено до складу податкового кредиту за листопад 2014 року суму в сумі 10 599,98 грн. за податковою накладною не зареєстрованою у Єдиному реєстрі податкових накладних;

- ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове страхування», у звязку з чим визначено суму зобовязань з єдиного внеску на суму 9 966,30 грн., у тому числі за травень 2013 року 398,01 грн., за лютий 2014 року 1 254,92 грн., за вересень 2014 року 6 456,28 грн., за жовтень 2014 року 422,65 грн., за листопад 2014 р. 176,22 грн., грудень 2014 р. 1 258,22 грн. (а.с.171-184, Т.2).

На підставі акта перевірки Світловодською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області винесено:

- податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2015 р., яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 510,00 грн. (а.с.7, Т.1);

- податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 6 451,39 грн., у тому числі 5 161,11 грн. основного платежу та 1 290,28 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.8, Т.1);

- податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 21 447,80 грн., у тому числі 17 158,24 грн. основного платежу та 4 289,56 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.9, Т.1);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф- від 06.03.2015 р. на суму 9 959,30 грн. (а.с.10, Т.1);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахуванням територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 10.03.2015 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 518,21 грн. (а.с.11, Т.1).

Відповідно до п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як встановлено судом, акт перевірки вручено позивачу 14.03.2015 р. (субота), таким чином перебіг строку встановленого п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України розпочався з 16.03.2015 р. та сплинув 27.03.2015 р.

З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій Світловодської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградської області стосовно прийняття податкових повідомлень-рішень №, №, № від 30.03.2015 р. після спливу строку встановленого п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України.

Разом з тим, суд зауважує, що ні Податковим кодексом України, ні ОСОБА_2 направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 р. №1236 не передбачено, що у випадку не дотримання зазначеного десятиденного строку встановленого для винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення, останній втрачає відповідне право.

Стосовно посилання позивача на недотримання відповідачем ОСОБА_2 оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 р. №984 (далі за текстом ОСОБА_2) суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 Розділу І ОСОБА_2, чинного на час проведення перевірки, акт службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

При цьому ОСОБА_2 встановлено вимоги до акта як носія доказової інформації.

Суд враховує, що невідповідність акта вимогам ОСОБА_2 підлягає врахуванню під час оцінки його як носія доказової інформації щодо фактів виявлених порушень та в контексті доказів наданих платником податку, проте не є самостійною підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Також позивач стверджує про порушення відповідачем обмежень встановлених п.3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін у Податковий кодекс України та деякі законодавчі акти України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VIII.

Пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VIII установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Так, підставою для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 став наказ Світловодської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області №69 від 06.02.2015 р. (а.с.31, Т.1), який вручено позивачу 06.02.2015 р. (а.с.171, зі зворотного боку, Т.2). Однак, зазначений наказ позивачем у судовому порядку не оскаржено.

Суд враховує, що п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України платник податків наділений правом не допуску перевіряючих до проведення перевірки, зокрема, за відсутності підстав для її проведення.

Водночас, позивачем допущено посадових осіб Онуфріївського відділення Світловодської ОДПІ до проведення перевірки.

За таких умов суд дійшов висновку, що недотримання відповідачем вимог п.3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін у Податковий кодекс України та деякі законодавчі акти України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VIII, не може бути підставою для визнання протиправними рішень субєкта владних повноважень прийнятих за результатами фактично проведеної перевірки платника податку.

Як встановлено судом, податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2015 р. винесене Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України у звязку з не наданням ФОП ОСОБА_3 на перевірку книги обліку доходів і витрат, що ведуть фізичні особи-підприємці (а.с.171, Т.2).

У відповідності до п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або повязані з предметом перевірки. Такий обовязок виникає у платника податків після початку перевірки.

Суд враховує, що позивачем не надано доказів надання на перевірку книги обліку доходів і витрат, що ведуть фізичні особи-підприємці. Окрім того, копії книги обліку доходів і витрат не було також надано до суду.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2015 р. задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями №, № від 30.03.2015 р. відповідачем визначено позивачу грошові зобовязання у звязку з включенням позивачем до валових витрат та податкового кредиту сум за господарськими операціями з ПП «Енергосвіт», ТОВ «Кременчукнафтопродукт Груп», ТОВ «Сварог-УТН», ПАТ «Укрнафта», які на думку податкового органу, не підтвердженні документально, а також у звязку з віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ за податковою накладною, що не зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно з п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

На підставі п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

При цьому відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що витрати та податковий кредит формуються платником податків виключно на підставі належним чином оформлених первинних документів видаткових та податкових накладних.

Суд зауважує, що доведення правомірності прийнятих рішень відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві та згідно з ч.2 ст.71 КАС України покладається на субєкта владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності та в силу ч.1 ст.71 КАС України платник податків, заперечуючи рішення контролюючого органу, повинен надати належні докази в обґрунтування заявлених позовних вимог.

В акті перевірки №18/1701/НОМЕР_1 від 06.03.2015 р. контролюючий орган зазначає, що позивачем сформовано витрати та податковий кредит без наявності належним чином оформлених первинних документів, а саме: у травні 2013 року за господарськими операціями з ПП «Енергосвіт» 666,30 грн. до складу витрат та 133,26 грн. до складу податкового кредиту з ПДВ; у лютому 2014 року за господарськими операціями з ТОВ «Кременчукнафтопродукт Груп» 3 616,50 грн. до складу витрат та 723,30 грн. до складу податкового кредиту з ПДВ; у вересні 2014 року за господарськими операціями з ТОВ «Сварог-УТН» 24 292,45 грн. до складу витрат та 4 858,49 грн. до складу податкового кредиту з ПДВ; у жовтні 2014 року за господарськими операціями з ПАТ «Укрнафта» 83,20 грн. до складу витрат та 16,64 грн. до складу податкового кредиту з ПДВ; у листопаді 2014 року за господарськими операціями з ТОВ «Сварог-УТН» 507,80 грн. до складу витрат та 101,57 грн. до складу податкового кредиту з ПДВ; у грудні 2014 року за господарськими операціями з ТОВ «Сварог-УТН» 3 626,00 грн. до складу витрат та 725,00 грн. до складу податкового кредиту з ПДВ (а.с.176, зі зворотного боку, 182, Т.2).

Суд враховує, що позивачем на надано жодних доказів на підтвердження правомірності задекларованих ним витрат, у тому числі видаткових накладних за господарськими операціями з ПП «Енергосвіт», ТОВ «Кременчукнафтопродукт Груп», ТОВ «Сварог-УТН», ПАТ «Укрнафта», а відтак не спростовано висновки акта перевірки №18/1701/НОМЕР_1 від 06.03.2015 р. стосовно заниження чистого оподатковуваного доходу за 2013 та 2014 роки в сумі 32 792,30 грн. (а.с.176-177, Т.2).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2015 р. задоволенню не підлягає.

Під час розгляду справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за господарськими операціями з ПП «Енергосвіт» у травні 2013 року сформовано податковий кредит у загальному розмірі 3 575,00 грн. на підставі належним чином оформлених податкових накладних (а.с.242, 244, Т.1, а.с.1-13, Т.2), а тому матеріалами справи не підтверджено висновок щодо безпідставного віднесення позивачем до складу податкового кредиту за травень 2013 року у розмірі 133,26 грн. за взаємовідносинами з ПП «Енергосвіт».

У лютому 2014 року ФОП ОСОБА_1 за господарськими операціями з ТОВ «Кременчукнафтопродукт Груп» сформовано податковий кредит у загальному розмірі 1 044,56 грн. на підставі належним чином оформлених податкових накладних (а.с.123-134, Т.1), тож матеріалами справи не підтверджено висновок щодо безпідставного віднесення позивачем до складу податкового кредиту за лютий 2014 року у розмірі 723,30 грн. за взаємовідносинами з ТОВ «Кременчукнафтопродукт Груп».

За господарськими операціями з ТОВ «Сварог-УТН» ФОП ОСОБА_1 задекларовано податковий кредит, зокрема, у вересні 2014 року в сумі 10 679,20 грн., у листопаді 2014 року 6 421,97 грн., у грудні 2014 року 13 918,25 грн. на підставі належним чином оформлених податкових накладних (а.с.59-122, 142-230, 235-240, Т.1). Таким чином, матеріалами справи не підтверджено висновок щодо безпідставного віднесення позивачем до складу податкового кредиту за вересень 2014 року в сумі 4 858,49 грн., за листопад 2014 року 101,57 грн., за грудень 2014 року 725,00 грн. стосовно взаємовідносин з ТОВ «Сварог-УТН».

Також судом встановлено, що у жовтні 2014 року ФОП ОСОБА_1 не декларувався податковий кредит за господарськими операціями з ПАТ «Укрнафта» (а.с.137-141, 231-234, Т.1), а тому висновок щодо безпідставного віднесення позивачем до складу податкового кредиту за жовтень 2014 року у розмірі 16,64 грн. за взаємовідносинами з ПАТ «Укрнафта» є необґрунтованим та безпідставним.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2015 р. в частині 6 558,26 грн. основного платежу та 1 639,57 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) підлягає задоволенню.

Також податковим органом встановлено та відображено в акті перевірки №18/1701/НОМЕР_1 від 06.03.2015 р., що позивачем віднесено до складу податкового кредиту за листопад 2014 року суму 10 599,98 грн. на підставі податкової накладної №47 від 23.10.2014 р., виданої ДП «Семенівське лісове господарство», яка не зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.182, Т.2).

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обовязку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобовязань за відповідний звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у звязку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 у листопаді 2014 року задекларовано податковий кредит за податковою накладною в сумі 10 599,98 грн. на підставі податкової накладної №47 від 23.10.2014 р., виданої ДП «Семенівське лісове господарство» (а.с.227-229, 236-240, Т.1). Однак, позивачем не надано суду доказів реєстрації такої накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або доказів додання до податкової декларацією з податку на додану вартість за листопад 2014 року скарги на ДП «Семенівське лісове господарство», а тому не доведено правомірності формування податкового кредиту за листопад 2014 року в сумі 10 599,98 грн.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2015 р. в частині 10 599,98 грн. основного платежу та 2 649,99 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) задоволенню не підлягає.

Окрім того, судом встановлено, що з огляду на висновки податкового органу про заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу за 2013 та 2014 роки в розмірі 32 792,30 грн. відповідачем донараховано ФОП ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок в сумі 9 959,30 грн., у звязку з чим винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 10.03.2015 р., яким застосовано штрафні санкції в розмірі 518,21 грн.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI (далі за текстом Закон) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

З огляду на зміст п.2 ч.1 ст.7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сімї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а процедура нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. №455, чинною на час винесення оскаржуваної вимоги та рішення (далі за текстом Інструкція).

Відповідно до п.4.9 Інструкції обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Згідно з п.6.2 Інструкції сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

На підставі абз.1 ч.4 ст.25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до п.6.3 Інструкції органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб-підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті.

Згідно з абз.4 ч.4 ст.25 Закону у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З огляду на зміст п.3 ч.11 ст.25 Закону орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до ч.14 ст.25 Закону про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, то відповідачем правомірно донараховано ФОП ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок у розмірі 9 959,30 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 518,21 грн.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф- від 06.03.2015 р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахуванням територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 10.03.2015 р., задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем заявлено позовні вимоги немайнового характеру, які задоволено судом та майнового характеру на суму 38 886,70 грн., з яких судом задоволено вимоги в частині суми 8 197,83 грн., що становить 21,08% від суми заявлених позовних вимог (8 197,83 грн. х 100 : 38 886,70 грн.), натомість щодо 78,92% позовних вимог у задоволенні відмовлено.

Таким чином, судовий збір, який підлягає сплаті позивачем за вимоги майнового характеру пропорційно до задоволених позовних вимог становить 385,13 грн. (1 827,00 грн. х 21,08%), а тому, з огляду на сплачений позивачем під час подачі позовної заяви судовий збір у загальному розмірі 255,78 грн., підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 129,35 грн. (385,13 грн. 255,78 грн.).

Керуючись ст.ст.86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дій Світловодської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградської області стосовно прийняття податкових повідомлень-рішень №, №, № від 30 березня 2015 року після спливу строку встановленого пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30 березня 2015 року, винесене Світловодською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 21 447,80 грн., у тому числі 17 158,24 грн. основного платежу та 4 289,56 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), в частині 6 558,26 грн. основного платежу та 1 639,57 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ід номер НОМЕР_1 (28110, смт. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, вул. Поштова, 45) до спеціального рахунку Державного бюджету України (рахунок 4002, отримувач коштів УК у м. Кіровограді, код отримувача 38037409, банк отримувача ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО 823016, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 129,35 грн. (сто двадцять девять грн. 35 коп.).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_4