Справа № 826/5206/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 грудня 2015 року № 826/5206/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу автостоянки «Дружба» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся Обслуговуючий кооператив автостоянка «Дружба» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві (надалі також - відповідач), в якому просило:

- визнати відмову Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ Державної фіскальної служби у м. Києві у внесенні до Реєстру неприбуткових організацій Обслуговуючого кооперативу автостоянки «Дружба» протиправною;

- рішення № 11 від 22.01.2015 Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ Державної фіскальної служби у м. Києві скасувати;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі ГУ Державної фіскальної служби у м. Києві внести Обслуговуючий кооператив автостоянки «Дружба» (ідентифікаційний код 38730579) до Реєстру неприбуткових організацій.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що Обслуговуючий кооператив автостоянка «Дружба» створено для обслуговування членів кооперативу та не має на меті одержання прибутку. Позивач, як неприбуткова організація, що відповідно до приписів податного законодавства звільняється від сплати податку на прибуток, та має бути включений до Реєстру неприбуткових організацій.

Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначав, що рішення про відмову у внесенні до Реєстру неприбуткових організацій Обслуговуючого кооперативу автостоянки «Дружба» є правомірним, позаяк установчі документи ОКА «Дружба» встановлюють можливість для останнього здійснювати діяльність, спрямовану на отримання прибутку, що не узгоджується з чинним законодавством.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Як свідчать матеріали справи, Обслуговуючий кооператив автостоянка «Дружба» звернувся до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ у Дніпровському районі ДФС у м. Києві) із реєстраційною заявою Форми № 1-РН з метою внесення його до Реєстру неприбуткових організацій.

За результатами розгляду заяви позивача, відповідач 17.09.2014 прийняв рішення від 23.09.2014 №87 про відмову у внесенні установи до Реєстру неприбуткових установ та організацій з огляду на недотримання приписів ст. 157 Податкового кодексу України.

В подальшому, 30.12.2014 позивач повторно звернувся до відповідача реєстраційною заявою Форми № 1-РН щодо несення його до Реєстру неприбуткових організацій.

Рішенням № 11 від 22.01.2015 ДПІ у Дніпровському районі ДФС у м. Києві (вих. №1670/10/26-53-15-03-08 від 26.01.2015) Обслуговуючому кооперативу автостоянки «Дружба» відмовлено у внесенні до Реєстру неприбуткових організацій.

Підставою для прийняття оспорюваного рішення слугувало недотримання положень чинного законодавства, зокрема, діяльність кооперативу згідно зі статутними документами передбачала одержання прибутку.

Не погоджуючись із такими доводами відповідача, вважаючи, що спірним рішенням завдано шкоди охоронюваним законом правам та інтересам позивача, останній звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні регламентовані приписами Закону України від 10 липня 2003 року №1087-ІV «Про кооперацію» зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1087).

Відповідно до ст.2 Закон №1087 обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Згідно ст. 6 Закону №1087 кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи - виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням (ст.6 Закону №1087).

Дохід кооперативу розділяється, у тому числі, на сплату податків і зборів (обов'язкових платежів) до відповідних бюджетів ст.25 Закону №1087.

Кооператив відповідно до свого статуту самостійно визначає основні напрями діяльності, здійснює її планування.

Кооперативи мають право провадити будь-яку господарську діяльність, передбачену статутом і не заборонену законом.

Виробничі кооперативи провадять господарську діяльність з метою одержання прибутку. Інші кооперативи надають послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (ст.23 Закону №1087).

З наведеного обумовлюється висновок проте, що кооператив, який надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку, відноситься до типу обслуговуючий або споживчий. При цьому, в залежності від напряму діяльності кооператив може бути сільськогосподарським, житловим, житлово-будівельним, садово-городнім, гаражним, торговельно-закупівельним, транспортним, освітнім, туристичним, медичним тощо.

Отже, статутні документи неприбуткових організацій повинні містити вичерпний перелік видів їх діяльності, які не передбачають одержання прибутку згідно з нормами законів, що регулюють їх діяльність.

Так, підпункт 14.1.121 статті 14 Податкового кодексу України визначає неприбуткові підприємства, установи та організації як підприємства, установи та організації, основною метою діяльності яких є не одержання прибутку, а провадження благодійної діяльності та меценатства і іншої діяльності, передбаченої законодавством.

При цьому, відповідно до пункту 133.1 Податкового кодексу України (в редакції на сьогоднішній день), неприбуткові організації, а саме: громадські об'єднання, політичні партії, релігійні, благодійні організацій, пенсійні фонди, метою яких не може бути одержання і розподіл прибутку серед засновників, членів органів управління, інших пов'язаних з ними осіб, а також серед працівників таких організацій, не є платниками податку на прибуток за умови внесення таких установ та організацій до Реєстру неприбуткових організацій та установ контролюючими органами в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 5 «Положення про Реєстр неприбуткових установ та організацій», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2013 № 267/22799, присвоєння установам та організаціям ознаки неприбутковості здійснюють державні податкові інспекції у районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, міжрайонні, об'єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції відповідно до такої структури ознаки.

Разом з тим, пунктами 2, 3 розділу II Положення про Реєстр неприбуткових установ та організацій встановлено, що для внесення до Реєстру неприбуткова установа або організація повинна подати до органу державної податкової служби за її місцезнаходженням реєстраційну заяву за формою 1-РН згідно з додатком 1 до цього Положення, а також копії установчих документів. Органи державної податкової служби можуть проводити перевірку відомостей, що містяться в поданих документах.

Так, за наслідком дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що у п.3.2 Статуту ОКА «Дружба» зазначено, завданнями Кооперативу, зокрема, є забезпечення ремонтно-механічного виробництва, ремонту технологічного обладнання, ремонту технологічного обладнання, ремонту автомобілів, торгівлі автозапчастинами, тощо.

Згідно з п.4.1 Кооператив має право надавати послуги за цінами і тарифами, що встановлюються на договірних засадах окремо для членів кооперативу та інших осіб.

Таким чином, положення Статуту позивача передбачають надання послуг особам, іншим, ніж члени кооперативу, крім того до видів діяльності віднесено торгівлю автозапчастинами, що не може бути неприбутковою діяльністю, також, законодавством чітко передбачено, що у статуті неприбуткової організації міститься вичерпний перелік видів діяльності, які не передбачають отримання прибутку, натомість в Статуті позивача передбачено «інше», що на переконання суду не узгоджується з імперативними приписами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур