Справа № 813/6051/15
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Справа № 813/6051/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача не прибув,

представник третьої особи ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державний виконавець Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання постанови незаконною, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою у якій міститься вимога визнати постанову про закінчення виконавчого провадження №27554958 Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 26.08.2011 року незаконною.

Позовні вимоги мотивовано тим, що виконавцем безпідставно винесено оскаржувану постанову, оскільки рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 грудня 2010 року яким зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести ОСОБА_5 перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії з 19 лютого 2010 року у відповідності до ст.ст. 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.52 Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік» з урахуванням виплачених сум не виконано в частині виплати не отриманої пенсії в сумі 78837,73 грн.

Про наявність оскаржуваної постанови позивач дізнався із заперечення Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі міста Львова у судовому засіданні 09 вересня 2015 року при розгляді справи судом про заміну сторони виконавчого провадження, до якого було додано копію постанови про закінчення виконавчого провадження №27554958 від 26 серпня 2011 року за виконавчим листом №2-1382.

Позивач зазначає, що є спадкоємцем ОСОБА_5, а відтак оскаржуваною постановою про закінчення виконавчого провадження позбавлений права на отримання не отриманих ОСОБА_5 коштів.

Відповідач проти позову заперечив повністю з підстав викладених у запереченні, суть яких зводиться до того, що державним виконавцем 26.08.2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яка стягувачем отримана та не оскаржена у встановлений строк. Зазначає, що матеріали виконавчого провадження знищені, оскільки минув трирічний строк для їх зберігання.

Представник третьої особи, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмовому запереченні суть яких зводиться до того, що позивач не є стягувачем у виконавчому провадженні, позовну заяву подано з порушенням предметної підсудності, відсутні докази включення коштів до складу спадщини, пропущено строк звернення до суду.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив наступні фактичні обставини.

Сихівським районним судом м. Львова 16 грудня 2010 року прийнято постанову, якою зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести ОСОБА_5 перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії з 19 лютого 2010 року у відповідності до ст.ст. 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.52 Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік» з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2011 року постанову Сихівського районного суду м. Львова від 16 грудня 2010 року залишено без змін.

Постановою відповідача від 13.07.2011 року відкрито виконавче провадження ВП №27554958 по виконанню виконавчого листа №2-1382 від 16.06.2011р. про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести ОСОБА_5 перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії з 19 лютого 2010 року у відповідності до ст.ст. 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.52 Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік» з урахуванням виплачених сум.

Постановою від 26.08.2011 року виконавче провадження закінчено, оскільки як зазначено у постанові, встановлено, що згідно розпорядження №192442 від 10.08.2011 року управління пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова нарахували та виплатили пенсію згідно рішення суду.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_5 помер 11.10.2011 року, а спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна (квартири) є ОСОБА_3.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 серпня 2013 року постанову Сихівського районного суду м. Львова від 16 грудня 2010 року та Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2011 року залишено без змін.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

До адміністративних судів згідно з ч.2 ст.2 КАС України можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає ОСОБА_4 України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. N 606-XIV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби врегульовано ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч.1 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку (ч.2 ст.82 ОСОБА_4 України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.4 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Сторонами у виконавчому провадженні є згідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач і боржник, а згідно ч.2 цієї ж статті, боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Учасниками виконавчого провадження є відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про виконавче провадження" сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (ч.2 ст.6 КАС України).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби визначаються відповідно до ст.181 КАС України, частиною першої якої встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства суд констатує, що позивач не є ні учасником виконавчого провадження ні особою, яка залучається до проведення виконавчих дій, що б давало позивачеві право звертатися до адміністративного суду у порядку передбаченому ст. 181 КАС України.

Відповідно до ст. 55 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Проте у матеріалах справи відсутні, і позивачем не надані докази того, що судом який розглядав спір позивача визнано правонаступником, зокрема Вищим адміністративним судом, який приймав 08.08.2013 року ухвалу про залишення судових рішень без змін.

Згідно ч.1. ст. 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Докази того, що позивач став правонаступником у виконавчому провадженні у матеріалах справи відсутні.

При цьому суд не бере до уваги покликання позивача на свідоцтво про спадщину, оскільки згідно такого, позивач успадкував квартиру, від 2/3 якої відмовилися інші спадкоємці.

Докази того, що нарахована але не отримана пенсія має належати саме позивачеві, а не іншим спадкоємцям, у матеріалах справи відсутні. Встановлення таких обставин не є компетенцією адміністративного суду, оскільки такі відносини не є публічно-правовими.

Окремо суд звертає увагу на ту обставину, що виконавче провадження через сплив встановленого строку для зберігання знищено, а відтак його дослідження як і поновлення є неможливим.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач не є особою, чиї права порушені відповідачем у сфері публічно-правових відносин при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження.

При цьому позивач жодним чином не позбавлений права на судовий захист шляхом подання позову у порядку цивільного судочинства про стягнення з органу Пенсійного Фонду нарахованих але не отриманих спадкодавцем сум, оскільки згідно статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За таких обставин суд дійшов висновку, що права позивача відповідачем не порушено, вимоги є необґрунтованими, позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного, на його думку, права, а тому у позові слід відмовити повністю.

Судові витрати згідно ст. 94 КАС України позивачеві не повертаються

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1.У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2.Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 25.12.2015 року.