Справа № 22-а-12606/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Воробйової Н.С.

суддів Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутицької міської ради, ОСОБА_1 на постанову Славутицького міського суду Київської області від 16 липня 2009 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м. Славутич про визнання протиправними дій посадових осіб щодо відмови в перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в призначенні та виплати одноразової допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і зобов'язання сплатити суми боргу, -

в с т а н о в и л а:

В червні 2009 р. позивач звернулася до суду із адміністративним позовом, який мотивувала тим, що вона є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років і відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до 3-х років в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Всупереч закону відповідач протягом 2007 - 2009 р. виплачує їй державну допомогу в меншому розмірі, а її звернення до відповідача про перерахунок допомоги за цей період залишене без задоволення.

Просила визнати противоправною відмову відповідача в проведенні перерахунку призначеної їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй різницю між встановленою положенням ст.. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та фактично сплаченою за період з 27.10.2007 року по 31.12.2007 року та з 01.06.2008 року по 31.05.2009 року сумами цього забезпечення, з урахуванням абз. З п.10.ст..30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі - 16000, 67 грн. та стягнути зазначену суму 16000,67 грн. з відповідача на її користь; визнати противоправною бездіяльність відповідача в проведенні відшкодування матеріальної шкоди, завданої зміною з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року механізму правового регулювання відносин з приводу надання позивачеві матеріального забезпечення нормами закону, які пізніше були визнані неконституційними, та зобов'язати відповідача нарахувати їй суму такого відшкодування у розмірі - 5665, 50 грн. та стягнути зазначену суму - 5665,50 грн. з відповідача на її користь; визнати противоправною відмову відповідача в призначенні їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому ст.. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" на підставі рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року та з урахуванням абз. 3 п.10.ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у подвійному розмірі. Визнати противоправним дії відповідача щодо призначення і виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27 жовтня 2007 року по 29.08.1010 року у розмірі, що не відповідає розміру, встановленого ст.. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та з урахуванням абз. 3 п.10.ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у подвійному розмірі, та зобов'язати відповідача прийняти рішення про призначення їй зазначеної допомоги за вказаний період у визначеному законодавством подвійному розмірі. Визнати противоправними призначення та виплату їй допомоги при народженні дитини та зобов'язати відповідача нарахувати різницю між встановленою положенням ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та і фактично сплаченою сумою в розмірі 1963,80 грн. та стягнути зазначену суму з відповідача. Зобов'язати відповідача нарахувати компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати на допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку за період з 02.06.2008 року по 31.05.2009 року в сумі 3329,92 грн. та стягнути зазначену суму з відповідача.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 16.07.2009 р. позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачеві в виплаті державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з січня по грудень 2007 року в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з січня 2009 року по травень 2009 року включно у розмірі не менше 50 відсотків встановленого законом на момент виплати прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Зобовязано відповідача провести перерахунок розміру державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з січня по грудень 2007 року та з січня 2009 року по травень 2009 року включно та виплатити не донараховану та недосплачену допомогу, виходячи з різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років та фактично виплаченою сумою допомоги. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач має сина ОСОБА_2, 11.09.2007 р. н., перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, у звязку з чим знаходиться на обліку в УПСЗН та отримує щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. У 2007 р. позивач отримувала таку допомогу у розмірі, встановленому ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Починаючи з 01.01.2008 р. допомога виплачується позивачу в розмірі 130 грн., встановленому ст.15 та п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин щодо виплати позивачці обох видів допомоги слід застосовувати приписи Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням», а не Закон України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми».

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Застосування судом при вирішенні даного спору положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням» необґрунтоване і суперечить його змісту. Даний Закон регулює правовідносини щодо соціальних виплат, які здійснюються виключно Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і виключно за рахунок страхових внесків роботодавців, що прямо вказано в преамбулі цього Закону, згідно якої - матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Виплата допомог за цим законом здійснюється за рахунок страхових внесків роботодавців, що прямо передбачено статтями 1, 19 цього Закону.

В даному випадку виплата позивачу допомоги по догляду за дитиною здійснюється органом соціального захисту і за рахунок коштів держбюджету, що врегульовано Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми», а тому саме цей закон підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову з таких міркувань

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» (в редакції п.23 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» чинній з 01.01.2008 р.) державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 грн.

Згідно п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. вказані положення п.23 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» не визнавалися неконституційними, вони є чинними і мають виконуватися, а відтак, виплачуючи позивачці допомогу у 2008 р. на підставі цієї норми закону, відповідач діяв правомірно і у відповідності із законом.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення постанови про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205 КАС України, колегія судів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутицької міської ради задоволити, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 16 липня 2009 року скасувати і ухвалити нову постанову.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м. Славутич про визнання протиправними дій посадових осіб щодо відмови в перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в призначенні та виплати одноразової допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і зобов'язання сплатити суми боргу.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді