Справа № 525/1229/13-а (2а/525/22/13)
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Київ К/800/2367/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом Державної судової адміністрації України до Державної виконавчої служби України, третя особа - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Кушнір Л.В. про визнання дій протиправними, скасування постанови за касаційною скаргою Державної виконавчої служби України на постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

Державна судова адміністрація України звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України, третя особа - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Кушнір Л.В. в якому просила визнати протиправними дії Державної виконавчої служби України щодо прийняття постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір JI.B. у виконавчому провадженні ВП №6631404 про стягнення з Державної судової адміністрації України виконавчого збору у розмірі 1360,00 грн. та скасувати її.

Постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року скасовано постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року з підстав неповноважного складу суду та прийнято нову про задоволення позову.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

17 жовтня 2007 року Великобагачанським районним судом Полтавської області ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов судді ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», Державної судової адміністрації України та Державного казначейства України про встановлення страхового випадку та виплату страхової суми.

Зобов'язано Державну судову адміністрацію України з рахунку Державного бюджету України виплатити страховий платіж судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 в сумі 27146 гривень 53 копійки.

На виконання вказаного судового рішення 08.11.2007 року Великобагачанським районним судом Полтавської області виданий виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.03.2008 року відкрито провадження з виконання вищевказаного виконавчого документу.

Державною судовою адміністрацією України добровільно рішення Великобагачанського районного суду від 17 жовтня 2007 року не виконано.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що тільки 16.07.2012 року до Державної судової адміністрації України була направлена вимога в строк до 20.07.2012 року виконати рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області згідно виконавчого листа, виданого 08.11.2007 року.

Жодних дій (заходів) з примусового виконання судового рішення державною виконавчою службою проведено не було.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Кушнір Л.B. від 23.08.2013 року стягнуто з боржника -Державної судової адміністрації України на користь Держави виконавчий збір у розмірі 1360 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний адміністративний суд зазначив, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було порушено строк виконання виконавчого провадження. З дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 6631404 від 17.03.2008 року до направлення 16.07.2012 року вимоги про виконання рішення, державним виконавцем не здійснювалось жодної дій щодо примусового виконання судового рішення в строки визначені Законом.

Разом з тим, апеляційний суд при постановленні рішення дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а саме справу розглянуто неповноважним складом суду.

З таким висновком апеляційного суду погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КАС України справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Державної виконавчої служби України, у суді першої інстанції підлягають розгляду та вирішенню колегією суддів у складі трьох суддів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Наведена норма зобов'язує боржника добровільно виконати рішення у строк, вставлений державним виконавцем та повідомити про таке виконання у цей же термін.

В свою чергу, дана норма, у разі не виконання боржником рішення добровільно у встановлений державним виконавцем строк, зобов'язує державного виконавця на наступний день після закінчення відповідних строків, розпочати примусове виконання рішення, тобто вчиняти певні дії, спрямовані на примусове виконання рішення, передбачене статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» - строк виконання рішення державним виконавцем не може перевищувати 6 (шість) місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 5 років після відкриття провадження з виконання виконавчого документу (з 7.03.2008 року) державними виконавцями Жилінським В.О. та Кушнір Л.В. ніяких заходів з примусового виконання судового рішення здійснено не було.

За вказаних обставин суди дійши обґрунтованого висновку щодо неправомірності винесення відповідачем спірної постанови у виконавчому провадженні ВП №6631404 про стягнення з Державної судової адміністрації України виконавчого збору у розмірі 1360,00 грн., оскільки відповідачем порушено всановлений Законом порядок провадження виконавчих дії з виконання рішення.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив обставини справи, повно дослідив докази по справі та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року без змін, оскільки суд апеляційної інстанцій не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 КАС України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державної виконавчої служби України залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець