Справа № 553/3106/15-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 грудня 2015 року м. Київ К/800/50651/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Сорока М.О., розглянувши матеріали касаційної скарги управління Пенсійного фонду України Ленінського району в місті Полтаві на постанову Ленінського районного суду міста Полтави від 28 серпня 2015 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Ленінського району в місті Полтаві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати дії управління Пенсійного фонду України Ленінського району в місті Полтаві щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги протиправними, зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій та стягнути на його користь судові витрати у розмірі 182 грн. 70 коп.
Постановою Ленінського районного суду міста Полтави від 28 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України Ленінського району в місті Полтаві призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 . Зобов`язано управління Пенсійного фонду України Ленінського району в місті Полтаві призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій на підставі п. 7-1 розділу XV «Перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Судові витрати, понесені позивачем в сумі 182,70 грн. присуджено відшкодувати за рахунок Державного бюджету України.
Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, управління Пенсійного фонду України Ленінського району в місті Полтаві звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до положень пункту п`ятого частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).
Судом встановлено, що після досягнення 60-річного віку позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України Ленінського району в місті Полтаві із заявою про призначення пенсії за віком. Стаж роботи позивача складає 36 років 2 місяці 28 днів.
В травні 2015 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком.
У червні 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України Ленінського району в місті Полтаві із заявою про призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на яку отримав відмову.
Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.
Згідно з пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Положеннями статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. № 1191 «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати"» (далі - Порядок - 1191).
У відповідності до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Виходячи зі змісту пункту 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909, робота на посаді лікаря та середнього медичного персоналу (незалежно від найменувань посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрів дає право на пенсію за вислугу років.
Відповідно до вказаної постанови та Указу Президента України від 06.04.2011 року № 406 «Про Положення про Міністерство оборони України та Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України» затверджено перелік закладів охорони здоров`я Збройних Сил України.
Так, до лікарняних закладів віднесено: військово-медичний центр (усіх найменувань, у тому числі клінічний); військовий госпіталь, філія госпіталю (усіх найменувань); окремий медичний батальйон, медико-санітарний батальйон; військовий лазарет (усіх найменувань); окрема медична рота (медична рота); медичний взвод. До амбулаторно-поліклінічні закладів: поліклініка, поліклінічне відділення (усіх найменувань); центральна стоматологічна поліклініка; стоматологічна поліклініка; пересувний стоматологічний кабінет; пересувний рентгенівський кабінет; медична служба (військової частини, корабля, підводного човна, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею); медичний пункт (військової частини, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею, державного підприємства, організації та установи Міністерства оборони України).
Згідно з Переліком вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю, який є додатком № 1 до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1992 року № 195, до посад середнього медичного персоналу віднесено серед іншого посади фельдшера, медичних сестер всіх найменувань.
Судами встановлено, що відповідачем підтверджено стаж роботи ОСОБА_1 в закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності, що враховується для призначення грошової допомоги - 32 роки 09 місяців 01 день без урахування служби в Збройних силах - 1 рік 11 місяців 12 днів. При цьому зазначено, що право на грошову допомогу може бути встановлено лише при підтвердженні проходження військової служби на посаді фельдшера в закладі охорони здоров`я Збройних Сил України, який передбачено вищенаведеним Переліком.
Спірним періодом є час проходження позивачем військової служби у лавах Збройних сил при військовій частині № 62409 на посаді фельдшера з 12 травня 1974 року по 12 травня 1976 року, оскільки в наданій довідці відсутні відомості про заклад охорони здоров`я Збройних Сил України, в якому позивач проходив військову службу на посаді фельдшера.
Відповідно до Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 вересня 1996 року № 291, спеціалізація (інтернатура) є обов`язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, Зарахування молодих спеціалістів в інтернатуру проводиться на посади лікарів (провізорів)-інтернів.
Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеній нормі відвідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Таким чином, довідки мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період, що визначає його право на пенсію за вислугу років.
Відомостями, що містяться в трудовій книжці позивача підтверджено час проходження ним військової служби у лавах Збройних сил Радянської Армії при військовій частині № 62409 на посаді фельдшера з 12 травня 1974 року по 12 травня 1976 року.
Крім того, у довідках Полтавського об`єднаного міського військового комісаріату від 22 травня 2015 року № 5/2648 та від 23 червня 2015 року № 5/3291 вказано, що позивач проходив військову службу у лавах Збройних сил при військовій частині № НОМЕР_1 на посаді фельдшера з 12 травня 1974 року по 12 травня 1976 року. Також такі відомості підтверджено військовим квитком позивача.
Приміткою 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Постановою Ради міністрів СРСР від 17.12.1959 року № 1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров`я та сільського господарства», яка діяла на час проходження військової служби у лавах Збройних сил на посаді фельдшера з 12.05.1974 року по 01.05.1976 року передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікувально-профілактичні установи, установи охорони материнства та дитинства, санітарно-профілактичні установи, в тому числі медсанчастини.
Підпунктом «г» пункту 1 Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам просвіти і охорони здоров`я встановлено, що лікарям та іншим працівникам охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях і посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років зараховується служба в складі Збройних Сил СРСР.
Згідно Переліку закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 18 грудня 2013 року № 871, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 14 січня 2014 року за № 47/24824, медичний пункт військової частини віднесений до амбулаторно-поліклінічних закладів охорони здоров`я Збройних Сил України.
Аналізуючи вказані норми, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що період проходження військової служби позивачем у лавах Збройних сил на посаді фельдшера з 12.05.1974 року по 01.05.1976 року підлягає зарахуванню до стажу роботи в закладах охорони здоров`я на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Враховуючи, що записами трудової книжки позивача та наданими довідками підтверджено необхідний страховий стаж (для чоловіків - 35 років) на посадах в закладах та установах державної або комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, суди прийшли до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Оскільки доводи скаржника не спростовують висновку судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв`язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосував норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.
За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 211, 213, пунктом п`ятим частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити управлінню Пенсійного фонду України Ленінського району в місті Полтаві у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Ленінського районного суду міста Полтави від 28 серпня 2015 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направити управлінню Пенсійного фонду України Ленінського району в місті Полтаві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Сорока