Справа № 815/6669/15
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6669/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року 09 год.46 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря Слободянюка К.С.,

За участю сторін:

представників Позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника Відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Ассорти класс» до ГУ ДФС в Одеській області, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.11.2015 року № НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Ассорти класс» до ГУ ДФС в Одеській області, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.11.2015 року № НОМЕР_1.

Ухвалою від 07.12.2015 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження по даній справі.

Представники позивача адміністративний позов підтримали, на заявлених вимогах наполягали з підстав, викладених в позовній заяві, зазначили, що висновки податкового органу в акті перевірки не відповідають дійсності, податкове повідомлення-рішення винесене неправомірно, відтак, представники позивача просили суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.11.2015 року № НОМЕР_1.

Представник відповідача - ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області в судове засідання з'явився, зазначив, що перевірку було проведено з дотриманням вимог чинного законодавства України, перевіркою було встановлено, що позивачем було порушено приписи податкового законодавства, а тому оскаржуване рішення винесено правомірно.

Представник відповідача ГУ ДФС в Одеській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, надані докази по справі під час розгляду справи, судом встановлені наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що на підставі ст. 20, п.п. 80.2.5, 80.2.6. п.80.2. ст. 80 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, у період провести фактичну перевірку мінімаркету «Ассорти», за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 2 та крамниці за адресою: м. Одеса, пр-т. Адміральський, 34-а, що належить Приватному підприємству «АССОРТИ КЛАСС», код за .

За результатами перевірки складено, в тому числі акт (довідка) № 277/15-32-21- 02/35640158.

Перевіркою встановлено, що 24.03.2015 року видача готівкових коштів (під звіт) з каси підприємства ОСОБА_1А згідно Видаткового касового ордеру № 57 від 24.03.2015 року на суму 44 060 грн. не підтверджено підписом одержувача готівкових коштів в день їх видачі. Залишок готівки на кінець дня 24.03.2015 року склав 20, 17 грн. Відтак, на думку відповідача, позивачем допущено перевищення ліміту залишку готівки в касі 24.03.2015 року у сумі - 44060,17 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.11.2015 року № НОМЕР_1, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 88120, 34 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням рішенням звернувся до суду для визнання його протиправним та скасування.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюється Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/1032 (далі Положення).

Пунктом 1.2. Положення визначено, що касова книга - документ установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі; касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси; касові документи - документи (касові ордери..., інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку; оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пунктом 3.1 Положення про ведення касових операцій передбачено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Відповідно до пунктів 3.3, 3.4 вказаного Положення приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства, а видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями... Якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках тощо є дозвільний напис керівника підприємства, то його підпис на видаткових касових ордерах не обов'язковий.

Висновки ГУ ДФС в Одеській області про порушення Позивачем вимог п.2.8 гл.2 та п.3.5 гл.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 є необгрунтованими та такими, що спростовуються наступними обставинами.

Наказом № 6 від 31.08.2014 року позивачем встановлено ліміт каси у розмірі 560 грн. з 01.09.2014 року.

Сторонами не заперечувалось, що під час проведення перевірки, відповідачем було оглянуто касові документи за 24 березня 2015 року та сторінки Касової книги на 2015 рік, окрім того, 24 березня 2015 року директор ОСОБА_1 згідно Видаткового касового ордеру № 57 отримав готівкою з каси 44 600 гривень на товар по рахунку 37. Вказаний Ордер містить підпис Керівника, який і є особою, яка отримала кошти та підпис головного бухгалтера (а.с. 30). Операція з готівкою відображена на сторінці 33 касової книги (а.с. 28).

На підтвердження отримання коштів, позивачем сформовано Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 82 від 24.03.2015 року, в якому відображено одержання директором ОСОБА_1 44 600,00 грн. на товар (а.с. 31).

Як зазначив представник позивача, отримуючи гроші, директор ПП «АССОРТИ КЛАСС» ОСОБА_1 механічно поставив підпис у видатковому касовому ордері № 57 лише напроти «Керівник», та пропустив рядок «Підпис одержувача». Наступного дня, 25 березня 2015 року, за касовим ордером № 329 директор ПП ОСОБА_1 вніс в касу 44 600 грн.

Факт внесення до каси грошових коштів відображений на сторінці 34 Касової книги (а.с. 29) та у Звіті про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 83 від 25.03.2015 року (а.с. 32).

Відтак, суд дійшов висновку про наявність документального підтвердження факту отримання Директором ОСОБА_1 44 600 грн. на товар та повернення ним цієї суми наступного дня до каси Позивача.

З урахуванням наведеного, Позивач здійснював оприбуткування готівки у касі на підставі прибуткових касових ордерів та Звітів про використання коштів, а видачу готівки на підставі видаткових касових ордерів, усі готівкові операції були відображені у касовій книзі, які були надані перевіряючим.

Висновки податкового органу про перевищення залишку ліміту каси ґрунтуються на відсутності підпису у рядку - підпис одержувача.

Суд погоджується з твердженням позивача, що відсутність перевищення ліміту доводиться тим, що «Отримувач» власне не заперечує факту отримання коштів, особа отримувача співпадає з особою Керівника, і її підпис наявний у видатковому касовому ордері. Факт отримання коштів підтверджений відповідним звітом, а повернення коштів до каси - Звітом, касовим ордером та касовою книгою.

Відтак, зважаючи на встановлені судом обставини, з урахуванням положень діючого законодавства, суд дійшов висновку, що доводи відповідача щодо встановлених порушень позивачем податкового законодавства є необґрунтованими.

Отже, факти, відображені в акті № 277/15-32-21- 02/35640158 не відповідають дійсності, а отже податкове повідомлення- рішення від 05.11.2015 року № НОМЕР_1, прийняте на підставі вказаного вище акту, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що застосовані до позивача фінансові санкції згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не відповідають діючому законодавству України, є безпідставними і суперечать фактичним обставинам справи, відтак таке рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 21.1. ст. 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Види перевірок, порядок їх проведення, умови та порядок допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок, строки проведення виїзних перевірок, перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, порядок оформлення результатів перевірок тощо визначені в главі 8 Податкового кодексу України (статті від 75 до 86 включно).

Так, згідно ст. 75 цього Кодексу встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства зазначає, що факти виявлених порушень викладаються з посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Встановлення невідповідності діяльності субєкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд не може визнати акт перевірки позивача як достатній, належний та незаперечний доказ допущених позивачем порушень вимог податкового законодавства, оскільки в даних спірних правовідносинах, у тому числі, доказуванню підлягають правомірність та обґрунтованість висновків за даним актом перевірки, які покладені в основу оскаржуваного податкового повідомленнярішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені представником відповідача у запереченнях до позову, не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію представника позивача, а останнім доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відтак, такі позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 16.12.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Ассорти класс» до ГУ ДФС в Одеській області, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.11.2015 року № - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.11.2015 року № НОМЕР_1 ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Ассорти класс» () витрати (судовий збір) у розмірі 1321, 82 грн. (одна тисяча триста двадцять одна грн. 82 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо рішення було прийняте у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови підписано суддею 21.12.2015 року.

Суддя О.М. Тарасишина

.