Справа № 808/4389/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2015 рокусправа № 808/4389/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Панченко О.М. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року

у адміністративній справі № 808/4389/14 за позовом Фізичної особи-підприємня ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області про визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року частково задоволено адміністративний позов ФОП ОСОБА_1, визнано протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області щодо складання акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 02.09.2013, складання протоколу про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності № б/н від 17.02.2014 та складання протоколу про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності № б/н від 17.02.2014, складання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 14 від 17.02.2014 та складання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 15 від 17.02.2014. В іншій частині позову ФОП ОСОБА_1 судом відмовлено, з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 60,90 грн. судового збору

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав неправильного застосування норм матеріального права, та неврахування фактичних обставин, якими підтверджено вчинене позивачем порушення вимог законодавства у сфері містобудування, які належним чином були документально зафіксовані під час проведення перевірки, у зв'язку з чим просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги у цій справі, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані у цій справі дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області щодо складання: Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 02.09.2013 р.; протоколу про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності № б/н від 17.02.2014 р.; протоколу про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності № б/н від 17.02.2014 р.; припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 14 від 17.02.2014 р.; та припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 15 від 17.02.2014 р. - пов'язані з проведеною Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області на підставі листа МВС України ГУМВС України в Запорізькій області управління по боротьбі з організованою злочинністю від 14.08.2013 вих. № 90/8-4929 та направлення від 27.08.2013 № 1869-07 позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил об'єкта будівництва кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції задовольняючи вимоги позивача у вищенаведеній частині виходив з протиправності дій відповідача щодо складання акту перевірки від 02.09.2013 року не за місцем проведення перевірки, а в приміщені інспекції у лютому 2014 року, та без виклику ФОП ОСОБА_1 до інспекції для ознайомлення з актом перевірки і його підписання, що не відповідає принципу своєчасності в частині складання акту за спливом більше п'яти місяців з дня фактичної перевірки, з направленням його на адресу підприємця лише листом від 19.02.2014 за вих. № 7/8-592-07 разом із протоколами та приписами, а також є порушенням вимог ст.ст.12, 16, 18, 21 Порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 (надалі Порядок № 553), та грубо порушує право позивача: на ознайомлення з актом перевірки, бути обізнаним про зміст складеного акту, на висловлення своєї позиції щодо виявлених порушень, тощо. З тих самих підстав суд першої інстанції визнав протиправними дії відповідача щодо складання протоколів та приписів, оскільки підприємця не було ознайомлено із змістом зафіксованого у протоколі порушення та не надано можливості подати заперечення, що є порушенням вимог ст.ст. 17, 19 Порядок № 553.

За наведених в попередньому абзаці обставин, суд першої інстанції визнав, що відповідач не довів законність та обґрунтованість своїх дій щодо складання акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 02.09.2013 р., складання протоколу про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності № б/н від 17.02.2014 р. та складання протоколу про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності № б/н від 17.02.2014 р., складання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 14 від 17.02.2014 р. та складання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 15 від 17.02.2014 р. що саме і стало підставою для часткового задоволення вимог позивача у цій справі.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки відповідач є територіальним органом суб'єкту владних повноважень - центрального органу виконавчої влади Державної архітектурно-будівельної інспекції України і, відповідно, його діяльність має підпорядковуватись вимогам частини 2 статті 19 Конституції України, якою чітко визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області на проведення архітектурно-будівельного контролю регулюється Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI) та «Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. № 553 (надалі Порядок № 553), якими законодавчо визначені певні обмеження та встановлено конкретний порядок реалізації такого контролю.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1. ст.39 Закону № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено ч.8 ст.39 Закону № 3038-VI, експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлена Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (Закон №208/94-ВР).

Згідно ст.1 Закону № 208/94-ВР правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Відповідно до п.4 та п.6 ч.2 ст.2 Закону № 208/94-ВР суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації: на об'єктах I категорії складності - у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат; на об'єктах II категорії складності - у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат; на об'єктах III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат (пункт 4);експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів I категорії складності - у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат; об'єктів II категорії складності - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат; об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат; об'єктів IV категорії складності - у розмірі трьохсот сімдесяти мінімальних заробітних плат; об'єктів V категорії складності - у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат (пункт 6).

Відповідно до ч.4 ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки, зокрема, мають право: безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт тощо.

Згідно п.2 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Відповідно до п. 16 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, (п. 18 Порядку № 553).

Згідно п. 21 Порядку № 553 якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується за актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Вищенаведені норми чинного на час перевірки законодавства свідчать, що відповідач здійснюючи перевірку інформації управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України ГУМВС України в Запорізькій області щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності позивача (а.с.33), зобов'язаний був перш за все встановити факт порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності і чітко та зрозуміло зафіксувати його в акті перевірки, з детальним описом суті виявлених порушень, посилань на абзаци, пункти, частини, статті, розділи, глави нормативно-правових актів, вимоги яких порушено та з отриманням від порушника (в даному випадку - позивача) письмових пояснень і зауважень, що також прямо передбачено бланком акту перевірки (а.с.11-12).

Судова колегія вважає, що відповідач зобов'язаний був в Акті перевірки навести конкретні докази, що підтверджують порушення позивачем вимог закону у сфері містобудування, оскільки саме на Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області, як на суб'єкта владних повноважень, законом покладено обов'язок довести протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

В даному випадку за матеріалами справи судовою колегією встановлено недотримання відповідачем вищенаведених вимог законів, регулюючих спірні правовідносини.

Зокрема, зазначаючи в Акті від 02.09.2013 року (а.с.11) про встановлену перевіркою згідно технічного паспорту ЗМБТІ станом на 07.04.2011 року прибудову до будівлі кафе літ.«В», яка відсутні на плані, та вказуючи на факт будівництва зазначеної прибудови до будівлі кафе лит.«В» без оформлення права на виконання будівельних робіт, і на експлуатацію кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 без прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту в установленому порядку, що є порушенням ст.36 та ст.39 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідач не зазначив категорії складності об'єкту перевірки, розмірів (площі) і конкретного місця розташування вказаної прибудови до будівлі кафе лит.«В», не зазначив які саме в якому конкретно місці і з яких матеріалів проводяться будівельні роботи на час перевірки, не навів будь-яких доказів на підтвердження зазначених в акті порушень, також як і не послався на конкретні абзаци, пункти та частини ст.36 та ст.39 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності", що з урахуванням змісту наведених в Акті перевірки фактів позбавляє можливості встановити яке саме порушення інкримінується позивачу і з якої категорії складності об'єкта (I, II, III, IV) в даному випадку слід виходити.

Ні містить в собі Акт перевірки від 02.09.2013 року також будь-яких письмових пояснень чи зауважень позивача з приводу проведеної перевірки, або записів про відмову позивача від надання пояснень. Сам акт перевірки позивачу був вручений лише 17.04.2014 року, тобто, більш ніж через сім місяців після проведення перевірки 02.09.2013 року, що також суперечить приписам пункту 12 Порядку № 553, згідно якого: посадові особи інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

Як встановлено судовою колегією, в подальшому відповідачем в особі головного державного інспектора Запорізького інспекційного відділу інспекції ДАБК у Запорізькій області Оксанченко С.М. (яким саме і складався акт перевірки від 02.09.2013 р.) 17 лютого 2014 року було складено припис № 14 та припис № 15 якими позивачу з 18.02.2014 року було заборонено експлуатувати об'єкт до прийняття його в експлуатацію (а.с.19-20), та з 18.02.2014 року не виконувати будівельні роботи без оформлення права на виконання будівельних робіт (а.с.17-18). При цьому, в обох приписах, позивач був зобов'язаний до 03.03.2014 року повідомити ДАБК про виконання вимог приписів, але самі приписи були вручені позивачу лише 17.04.2014 року.

Крім того, згідно матеріалів справи, відповідачем в особі головного державного інспектора Запорізького інспекційного відділу інспекції ДАБК у Запорізькій області Оксанченко С.М. 17 лютого 2014 року було складено відносно ФОП ОСОБА_1 два протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, за змістом яких: кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» експлуатується без прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту в установленому законодавством порядку, що є порушенням п.8 ст.39 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності", за що передбачена відповідальність п.6 ч.2 ст.2 Закону «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (а.с.13-14); згідно технічного паспорту ЗМБТІ станом на 07.04.2011 р. виявлена прибудова до будівлі кафе літ. «В», яка відсутня на плані, що є фактом будівництва зазначеної прибудови до будівлі кафе літ. «В» без оформлення права на виконання будівельних робіт, та є порушенням ст.36 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності", за що передбачена відповідальність п.4 ч.2 ст.2 Закону «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (а.с.15-16).

За результатом дослідження згаданих в попередньому абзаці протоколів про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 17 лютого 2014 року №б/н вони є нібито складаними в присутності ФОП ОСОБА_1, проте ці протоколи не містять в собі підписів ОСОБА_1, і графа протоколів «пояснення і зауваження до протоколу керівника фізичної особи-підприємця» є незаповненою, що є безспірним підтвердженням того, що протоколи №б/н про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 17.02.2014 року були складені у відсутність суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, і останній взагалі не повідомлявся ні про складання протоколів, ні про дату, час та місце розгляду по суті вказаних протоколів і прийняття по ним відповідних постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства у сфері містобудівної діяльності. Протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 17 лютого 2014 року №б/н, позивач отримав разом з актом перевірки та приписами лише у квітні 2014 року, що є грубим порушення відповідачем вимог Порядку № 553 та затвердженого Постановою КМ України від 06.04.1995 року №244 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також вимог - що є груби порушенням ст.254 (складення протоколу про адміністративне правопорушення), ст.256 (зміст протоколу про адміністративне правопорушення), ст.257 (надіслання протоколу) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, судовою колегією встановлено, що про дату, час та місце ФОП ОСОБА_1 відповідачем не повідомлявся, а матеріали про вчинення позивачем порушення у сфері містобудування разом з вищезгаданими протоколами про правопорушення Б/Н від 17.02.2014 року - відповідач розглянув за відсутності ФОП ОСОБА_1, що є грубим порушенням вимог ст.268 (права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), ст.276 (місце розгляду справи про адміністративне правопорушення), ст.277-2 (повідомлення про розгляд справи) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок допущення відповідачем вищенаведених порушень прав ФОП ОСОБА_1, за відсутності останнього були винесені незаконні: постанова № 16 від 28.02.2014 р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за правопорушення у сфері містобудування (а.с.21-22), яким позивач за порушення п.8 ст.39 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» був притягнутий згідно п.6 ч.2 ст.2 Закону «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» до відповідальності шляхом накладення штрафу в сумі 54 810,00 грн.; а також постанова № 19 від 28.02.2014 р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за правопорушення у сфері містобудування (а.с.23-24), яким позивач за порушення ст.36 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» був притягнутий згідно п.4 ч.2 ст.2 Закону «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» до відповідальності шляхом накладення штрафу в сумі 43 848,00 грн.

Згідно запису в зазначених постановах, їх копії надіслані 03.03.2014 р., але не зазначено кому саме вони направлені, за якою адресою, і з використанням яких саме засобів. Матеріали справи не містять в собі будь-яких доказів, що постанови № 16 та № 19 направлялися в адресу ФОП ОСОБА_1, і відповідно відсутня інформація про їх отримання позивачем, що є порушенням вимог ст.268 (права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), ст.276 (місце розгляду справи про адміністративне правопорушення), ст.277-2 (повідомлення про розгляд справи), ст.285 (оголошення постанови по справі про адміністративне правопорушення і вручення копії постанови) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окремо, судова колегія звертає увагу також на зміст постанов № 16 та № 19 від 28.02.2014 р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за правопорушення у сфері містобудування, які складені з порушенням вимог ст.283 (зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення) Кодексу України про адміністративні правопорушення, та зміст яких не відповідає не тільки чинному законодавству, а й фактичним обставинам у цій справі, оскільки відповідач вказуючи на порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства у сфері містобудівної діяльності, не надав належної оцінки порушенню порядку та процедури оформлення акту перевірки та протоколів про правопорушення, внаслідок чого також були порушені права позивача.

Крім того, відповідач не дослідивши належним чином технічну документацію ФОП ОСОБА_1 на кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, якою підтверджено відсутність будь-яких порушень з боку позивача вимог Закону "Про регулювання містобудівної діяльності", також як і не з'ясувавши категорію складності об'єкту перевірки, розміри (площі) і конкретне місця розташування прибудови до будівлі кафе лит.«В», і в в якому саме конкретному місці та з яких матеріалів проводилися будівельні роботи на час перевірки, що у сукупності позбавляло відповідача можливості встановити яке саме порушення інкримінується позивачу і з якої категорії складності об'єкта (I, II, III, IV) в даному випадку слід виходити. Не встановлення наведених обставин, відповідач відповідно не зміг зазначити в постановах конкретні абзаци, пункти та частини ст.36 та ст.39 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності", по яким саме і визнав ФОП ОСОБА_1 винним.

Наведені вище порушення відповідача, допущені ним під час проведення перевірки, оформлення акту, приписів, протоколів про адміністративне правопорушення Б/Н від 17.02.2014 року та при винесенні постанов № 16 та № 19 від 28.02.2014 р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за правопорушення у сфері містобудування надає судовій колегії підстави вважати, що суд першої інстанції у цій справі не в повному обсязі вжив визначених ст..11 КАСУ заходів для захисту прав позивача, і безпідставно не вийшов за межі заявлених ФОП ОСОБА_1 вимог, оскільки обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права в частині визнання протиправними дій Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області щодо складання акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 02.09.2013, складання протоколу про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності № б/н від 17.02.2014 та складання протоколу про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності № б/н від 17.02.2014, складання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 14 від 17.02.2014 та складання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 15 від 17.02.2014 - є недостатнім способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно із статтею 6 КАС України, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Фактично рішеннями відповідача про визнання позивача винним у вчиненні правопорушень, передбачених п.8, п.4 ч.2 статті 2 Закону України "Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності" - є постанови № 16 та № 19 від 28.02.2014 р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за правопорушення у сфері містобудування, на неправомірність яких позивач посилався в адміністративному позові та під час розгляду справи судом першої і апеляційної інстанцій, не ставлячи питання про визнання їх неправомірними та по їх скасування, що не позбавляє адміністративний суд самостійно вийти за межі позову і застосувати усі передбачені законом заходи задля захисту прав позивача в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає за необхідне залишаючи постанову суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача - без змін, задля повного захисту прав позивача керуючись ст..11 КАСУ вийти за межі заявлених вимог, та доповнити постанову суду першої інстанції шляхом визнання протиправними та скасування постанов № 16 та № 19 від 28.02.2014 р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за правопорушення у сфері містобудування

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст.201, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області - залишити без задоволення

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року - змінити, доповнивши резолютивну частину.

Визнати протиправними та скасувати постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області № 16 від 28.02.2014 р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за правопорушення у сфері містобудування передбаченого п.8 ст.39 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно п.6 ч.2 ст.2 Закону «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» у вигляді штрафу в сумі 54 810,00 грн.; та постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області № 19 від 28.02.2014 р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за правопорушення у сфері містобудування, передбаченого ст.36 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно п.4 ч.2 ст.2 Закону «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» у вигляді штрафу в сумі 43 848,00 грн.

В іншій частині постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року - залишити без змін

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: Д.В. Чепурнов