Справа № 807/1018/15
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1018/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача 1: Міжгірської районної державної адміністрації, представник - не з'явився,

відповідача 2: Відділу Держземагенства у Міжгірському районі, представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжгірської районної державної адміністрації, Відділу Держземагенства у Міжгірському районі про визнання протиправною діяльності відповідачів щодо не виділення та не передання у власність земельної ділянки та визнання незаконною відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 01 грудня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 02 грудня 2015 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міжгірської районної державної адміністрації, Відділу Держземагенства у Міжгірському районі, якою просив визнати протиправною діяльність Міжгірської державної адміністрації та відділу Держземагентства у Міжгірському районі щодо не виділення та не передання позивачу у власність земельної ділянки необхідної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,25 га, яка розташована в урочищі Полянки с. Келечин, Міжгірського району, Закарпатської області; визнати незаконною відмову Міжгірської державної адміністрації та відділу Держземагентства у Міжгірському районі щодо не виділення та не передання позивачу у власність земельної ділянки необхідної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,25 га, яка розташована в урочищі Полянки с. Келечин, Міжгірського району Закарпатської області від 11.02.2015 року № 14-713-0.9-838/2-15.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 09.09.2008 року рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області № 2-416/2008р. за ОСОБА_1 визнано право власності на побудований житловий будинок, що знаходиться в урочищі Полянки с. Келечин, Міжгірського району, Закарпатської області.

02.10.2008 року позивачем було оформлено право власності на об'єкти нерухомості, про що позивачу було надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.10.2008 року №20445125.

У січні 2015 року позивач звернувся до Міжгірської державної адміністрації із заявою про виділення земельної ділянки необхідної для обслуговування житлового будинку.

11.02.2015 року позивачем було отримано лист від відділу Держземагентства у Міжгірському районі від 11.02.2015 року №14-713-0.9-838/2-15, згідно якого позивачу відмовлено у наданні у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га за межами населеного пункту с. Келичин, Келечинської сільської ради, посиючись на ст. 38, 39 Земельного кодексу України.

Таку відмову позивач вважає незаконною, а дії відповідачів протиправними.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд такі задовільнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача 1 в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. У клопотанні представник відповідача 1 також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.25).

Представник відповідача 2 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, де також зазначив, що заперечень проти позову не має (а.с.45).

03.07.2015 року Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у даній адміністративній справі (суддя Ващилін Р.О.).

30.09.2015 року у звязку із припиненням повноважень судді Ващиліна Р.О. керівником апарату Закарпатського окружного адміністративного суду було винесено розпорядження №127 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ.

30.09.2015 року згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями дану справу було передано на розгляд судді Микуляк П.П.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09.09.2008 року у справі № 2-416/2008р. (а.с.7) за позовом ОСОБА_1 до Міжгірської державної адміністрації про визнання права власності на обєкт самочинного будівництва, позовні вимоги було задоволено, та визнано за ОСОБА_1, ПП «Ілля», право власності на побудований житловий будинок туристично-оздоровчого комплексу, що знаходиться в ур. «Полянки», с. Келечин, Міжгірського району, Закарпатської області та зобовязано Міжгірське КП БТІ зареєструвати за ОСОБА_1 дану будівлю (Рішення набрало законної сили).

02.10.2008 року позивачем було оформлено право власності на об'єкти нерухомості, та надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.10.2008 року №20445125 (а.с.53).

Як встановлено судом, у січні 2015 року позивач звернувся до Міжгірської державної адміністрації із заявою про виділення земельної ділянки необхідної для обслуговування житлового будинку.

З Листа відділу Держземагентства у Міжгірському районі Закарпатської області від 11.02.2015 року № 14-713-0.9-838/2-15 вбачається, що відповідачем 2 при перевірці поданих матеріалів (заяви ОСОБА_1, викопіювання з плану землекористування) було встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,25 га розташована за межами населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідач 2 посилаючись на ст.38, 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

У відповідності до ч.2 ст.51 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково, подати заперечення проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 136 КАС України, відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Судове рішення у зв'язку визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими ст.ст. 112, 113 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст. 112 КАС України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи обставини встановлені судом у Рішенні Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09.09.2008 року у справі № 2-416/2008р., що набрало законної сили та згідно якого встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, визнано за ОСОБА_1, ПП «Ілля», право власності на побудований житловий будинок туристично-оздоровчого комплексу, що знаходиться в ур. «Полянки», с. Келечин, Міжгірського району, Закарпатської області та зобовязано Міжгірське КП БТІ зареєструвати за ОСОБА_1 дану будівлю, Закарпатський окружний адміністративний суд вважає за можливе прийняти визнання адміністративного позову відповідачами, оскільки таке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вже зазначалося вище представниками відповідачів було визнано позовні вимоги у даній адміністративній справі.

Згідно ч.3. ст. 72 обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Крім того, при вирішенні питання щодо прийняття визнання адміністративного позову відповідачами, суд бере до уваги інформаційний лист Міжгірської районної державної адміністрації від 05.10.2015 року №01-40/1714 (а.с.58), згідно якого земельна ділянка загальною площею 0,25 га, що знаходиться за межами населеного пункту села Лелечин на та на якій розміщений житловий будинок, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.10.2008 року №20445125 для будівництва та обслуговування житлового будинку у приватну або іншу власність громадянам та юридичним особам не виділялася. Дана земельна ділянка не перебуває у заставі. Обмеження та обтяження на земельну ділянку не накладалися.

За наведених обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України, а відтак слід присудити понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, у вигляді сплати судового збору

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Міжгірської районної державної адміністрації, Відділу Держземагенства у Міжгірському районі про визнання протиправною діяльності відповідачів щодо не виділення та не передання у власність земельної ділянки та визнання незаконною відмови- задовольнити.

Визнати протиправною діяльність Міжгірської державної адміністрації та відділу Держземагентства у Міжгірському районі щодо не виділення та непередання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки необхідної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,25 га, яка розташована в урочищі «Полянки» с. Келечин, Міжгірського району, Закарпатської області.

Визнати незаконною відмову Міжгірської державної адміністрації та відділу Держземагентства у Міжгірському районі № 14-713-0.9-838/2-15 від 11.02.2015 року щодо не виділення та не передання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки необхідної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,25 га, яка розташована в урочищі «Полянки» с. Келечин, Міжгірського району Закарпатської області .

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (90022, Міжгірський район, с. Келечин, 241, ідент. номер - НОМЕР_1) судовий збір у сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_2