Справа № 22-а-23446/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі: головуючого судді Воробйової Н.С., суддів Рудніченко О.М.., ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

встановила:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом про визнання дій протиправними, проведення перерахунку, виплату державної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, які передбачені ст.. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він є інвалідом другої групи з 19 жовтня 2009 року внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, та одержує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним законом. Оскільки відповідач відмовив провести відповідний перерахунок зазначених пенсій, то просив суд визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 1. Зобовязати відповідача провести перерахунок і виплату державної пенсії, яка не може бути нижчою ніж вісім мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. ст. 49, 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 червня 2010 року. Стягнути з відповідача недоплачену суму зазначених пенсій, як різницю між фактично виплаченою сумою та належною йому, як інваліду другої групи.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03 вересня 2010 року позов задоволено частково, визнано дії відповідача неправомірними та зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачеві державну пенсію як інваліду другої групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком з 01 червня 2010 року відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобовязано відповідача виплатити позивачу зазначену пенсію, як різницю між фактично виплаченою сумою та належною йому, як інваліду другої групи.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи з 19 жовтня 2009 року внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, перебуває на обліку в УПФУ у Вишгородському районі Київської області і отримує пенсію по інвалідності другої групи внаслідок захворювання, повязаного з вп^^ом наслідків аварії на ЧАЕС. ^

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обгрунтовано виходив з положень ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року з наступними змінами та доповненнями та прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. При цьому суд обгрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачених наведеними вище статтями, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працезда^Йсть, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, ізЧШ)го визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком не поширюються на спірні правовідносини, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 195, 197-198, 200, 205-206 КАС України, колегія суддів, ||||

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області залишити без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 вересня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України після набрання нею законної сили.