Справа № 802/3904/15-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 грудня 2015 р. Справа № 802/3904/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка Миколи Анатолійовича,

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Арбітражного керуючого ОСОБА_4

до: Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області

про: визнання протиправними дій та скасування припису та акту

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся арбітражний керуючий ОСОБА_4 (далі позивач, ОСОБА_4Л.) з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі відповідач) про визнання протиправними дій та скасування припису та акту.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.08.2015 року комісією відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Закарпатській області складено акт №09-19/10 позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого на предмет додержання арбітражним керуючим ОСОБА_4 під час виконання ним обов'язків ліквідатора ДП "Тепломережа" вимог законодавства з питань банкрутства при реалізації майна банкрута - ДП "Тепломережа". У ході перевірки встановлено, що реалізація майна ДП "Тепломережа" була проведена з порушенням норм частини 1 статті 29, частини 2 статті 30, частини 3 статті 30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 15, частини 7 статті 16, частини 4 статті 17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", які не було враховано арбітражним керуючим ОСОБА_4 та яким безпосередньо порушено норми абзацу 2 пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній з 19.01.2013 року), частини 6 статті 3-1, частини 1 статті 29, частини 2 статті 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За результатами перевірки виявлено порушення, які є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення: грубе порушення арбітражним керуючим ОСОБА_4 законодавства під час виконання повноважень ліквідатора ДП "Тепломережа", що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника, а саме: норми абзацу 2 пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній з 19.01.2013 року), частини 6 статті 3-1, частини 1 статті 29, частини 2 статті 30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 19.01.2013). На підставі вищевказаного акту було складено припис про недопущення повторних порушень від 29 вересня 2015 року №6 (а.с. 113).

Позивач вважає вказаний акт перевірки та припис безпідставними і незаконними, з огляду на що звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо визначених у ході перевірки порушень та скасувати акт перевірки від 03.08.2015 року №09-19/10 та припису від 29 вересня 2015 року №6.

Ухвалою судді від 13.11.2015 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду.

Відповідно до встановлених судом обставин та подальшою перевіркою бази даних "Документообіг адміністративних судів" зясовано, що позовна вимога про визнання протиправними дій та скасування акту №09-19/10 від 03.08.215 року, яка є предметом розгляду та оскарження в даній адміністративній справі, була вже предметом судового розгляду Вінницького окружного адміністративного суду по справі №802/3297/15-а за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_4 до того самого відповідача. За результатами розгляду адміністративної справи №802/3297/15-а прийнято постанову, якою позивачу в задоволенні адміністративного позову відмовлено та яка набрала законної сили 03.11.2015 року.

Таким чином, є така що набрала законної сили постанова суду з того самого спору і між тими самими сторонами про відмову у задоволенні позову.

Отже, суд дійшов висновку про достатність підстав для закриття провадженні в частині позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування акту Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області №09-19/10 від 03.08.2015 року.

Представник позивача в свою чергу у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні щодо позову заперечували, з огляду на його безпідставність, та просили суд відмовити у задоволенні позову.

За наслідками розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, зареєстрований арбітражним керуючим на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 18.03.2013 №315 (а.с. 12)

Головним спеціалістом та провідним спеціалістом сектору з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, на підставі ухвали Господарського суду Закарпатської області від 09.02.2015 по справі № 16/136 та доручення Міністерства юстиції України від 24.06.2015 року № 13.0.2-32/2155, проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 з 21 липня 2015 року до 23 липня 2015 року. Результати перевірки оформлені ОСОБА_1 перевірки від 03.08.2015 року №09-19/10 (а.с. 45-87).

За результатами перевірки складено Довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 23 липня 2015 року № 09-19/10 (а.с. 88-99).

Перевіркою діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 на предмет додержання ним під час виконання обов'язків ліквідатора ДП "Тепломережа" вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та іншого законодавства з питань банкрутства при реалізації майна банкрута - ДП "Тепломережа", встановлено, що реалізація майна ДП "Тепломережа" була проведена з порушенням норм частини 1 статті 29, частини 2 статті 30, частини 3 статті 30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 19.01.2013), статті 15, частини 7 статті 16, частини 4 статті 17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", які не було враховано арбітражним керуючим ОСОБА_4 та яким безпосередньо порушено норми абзацу 2 пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції чинній з 19.01.2013 року), частини 6 статті 3-1, частини 1 статті 29, частини 2 статті 30 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції чинній до 19.01.2013 року).

Допущені арбітражним керуючим ОСОБА_4 й зазначені вище порушення усуненню не підлягають та щодо них буде винесено припис про недопущення повторних порушень.

За результатами перевірки виявлено порушення, які є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення: грубе порушення арбітражним керуючим ОСОБА_4 законодавства під час виконання повноважень ліквідатора ДП "Тепломережа", що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника, а саме: норми абзацу 2 пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній з 19.01.2013 року), частини 6 статті 3-1, частини 1 статті 29, частини 2 статті 30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 19.01.2013) (а.с. 110).

Арбітражним керуючим ОСОБА_4 на спростування висновків комісії, викладених у Довідці про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 23 липня 2015 року № 09-19/10 надано листом від 28.07.2015 №01-34/56 заперечення та зауваження щодо Довідки про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 23 липня 2015 року № 09-19/10.

29 вересня 2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Закарпатській області було складено припис про недопущення повторних порушень від 29 вересня 2015 року №6 ( а.с. 113).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992р. №2343-ХІІ з наступними змінами та доповнення у редакції від 30.06.1999р. зі змінами, внесеними на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України від 14.05.1992р. №2343-ХІІ).

Відповідно до ст. 106 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" планові перевірки здійснюються за певний період не частіше одного разу на два роки за місцезнаходженням державного органу з питань банкрутства або суб'єкта, щодо якого арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) здійснює свої повноваження, або у приміщенні, де знаходиться контора (офіс) арбітражного керуючого, з обов'язковим повідомленням арбітражного керуючого про час і місце проведення перевірки. Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний надавати особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості, документи для огляду та їх копії для залучення до матеріалів перевірки. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається. Попередні періоди, що раніше перевірялися, не можуть бути предметом наступних перевірок, крім перевірок за зверненнями фізичної чи юридичної особи.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 р. № 1284/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 03.07.2013 р. за №1113/23645, затверджено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (надалі - Порядок №1284/5).

Відповідно до п. 1.3 Порядок №1284/5, Контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - арбітражний керуючий) здійснюють Міністерство юстиції України (далі - Мін'юст) як державний орган з питань банкрутства та за дорученням Мін'юсту України головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства (далі - орган контролю).

Згідно з п. п. 2.1, вищезазначеного Порядку, контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Пунктом 2.6 Розділу ІІ Порядку контролю передбачені підстави для проведення позапланової перевірки:

- подання арбітражним керуючим письмової заяви до органу контролю про проведення перевірки за його бажанням;

- звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення додаткового контролю;

- виявлення недостовірності даних, заявлених у документах, поданих арбітражним керуючим для отримання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), або у документах обовязкової звітності, поданих арбітражним керуючим;

- неподання у встановлений строк арбітражним керуючим документів обовязкової звітності;

- перевірка виконання арбітражним керуючим розпоряджень, виданих за результатами проведення планових чи позапланових перевірок органом контролю;

- встановлення Дисциплінарною комісією невідповідності висновків акта перевірки вимогам законодавства, зазначеного в пункті 2.2 цього розділу, та направлення звернення (скарги), що було (а) підставою для проведення відповідної позапланової перевірки, для проведення додаткового контролю;

- рішення Дисциплінарної комісії щодо проведення органами контролю додаткового контролю на підставі заяв та скарг, які надійшли на розгляд Дисциплінарної комісії.

Згідно з підпунктом 2.6.1 пунктом 2.6 Розділу ІІ Порядку контролю, позапланова перевірка здійснюється Мінюстом або територіальними органами з питань банкрутства за наявності доручення Мінюсту на її проведення.

Відповідно до пункту 2.8 Розділу ІІ Порядку контролю, для проведення перевірки орган державного контролю видає наказ про проведення перевірки, в якому зазначаються:

- підстава для проведення перевірки;

- вид перевірки;

- склад комісії з перевірки;

- арбітражний керуючий, щодо якого буде здійснюватися захід;

- місце проведення перевірки з урахуванням вимог пункту 3.1 розділу ІІІ цього Порядку;

- предмет перевірки;

- строки проведення перевірки;

- інші організаційні заходи, спрямовані на забезпечення проведення перевірки.

В пункті 3.1 розділу ІІІ Порядку контролю зазначено, що голова та члени комісії, зокрема, мають право отримувати від арбітражного керуючого, інших фізичних та юридичних осіб необхідні для проведення перевірки документи.

Так, позивач звернувся до суду з вимогою про скасування Припису №6 від 29.09.2015 року.

Відповідно до п. 3.1 Розділу ІІІ Порядку контролю, голова та члени комісії мають право під час проведення перевірки складати акти, які фіксують факти, пов'язані з організаційними питаннями стосовно проведення перевірки, необхідності її продовження чи неможливості її проведення.

Відповідно до п. 6.7. Порядку контролю, у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень. У приписі міститься інформація про виявлені під час перевірки порушення, які усунути неможливо, та зобовязання арбітражного керуючого не допускати аналогічних порушень.

Згідно п. 6.11. Порядку контролю, у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обовязково зазначає про це в акті перевірки. У такому випадку припис та (або) розпорядження не складаються до моменту прийняття Дисциплінарною комісією рішення за результатом розгляду подання.

У відповідності до п. 7.1. Порядку, підставами для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності є:

-встановлення факту подання арбітражним керуючим у документах, які подаються для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого, неправдивих відомостей;

-вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому;

-невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю;

-відмова арбітражного керуючого в проведенні перевірки;

-грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута);

-встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства України, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади.

Дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є:

-попередження;

-позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення може бути прийняте Дисциплінарною комісією протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення (п. 7.5 Порядку).

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому (п. 7.6 Порядку).

Як встановлено судом та вбачається з Довідки та Акту, складених за результатами перевірки та які стали підставою для винесення оскаржуваного припису, відповідачем зроблено висновки про невідповідність закону порядку реалізації майна підприємства-банкрута на торгах.

Проте, суд зауважує, що ОСОБА_4 як арбітражний керуючий приступив до виконання обовязків ліквідатора лише у червні 2013р. (згідно ухвали господарського суду закарпатської області від 06.06.2013р.), а реалізація майна на прилюдних торгах відбувалась у лютому 2013р. (відповідно до Протоколів реалізації майна, які, між іншим, мають характер правочину).

В ході судового розгляду, судом встановлено, що предметом перевірки було додержання арбітражним керуючим ОСОБА_4 під час виконання ним обовязків ліквідатора ДП «Тепломережа» вимог законодавства з питань банкрутства при реалізації майна банкрута. Тобто, предмет перевірки чітко визначений. Однак, відповідачем зроблено висновки про недотримання ОСОБА_4 вимог законодавства при проведенні торгів, в той час як ОСОБА_4 приступив до виконання своїх обовязків лише через пів року після їх проведення, а також, в той час як у предметі перевірки чітко визначено сутність досліджуваного питання - «при реалізації майна», відповідач робить висновки про не вчинення дій Северином після його реалізації. Тобто, відповідач не лише вийшов за межі предмету перевірки (який, цілком зрозуміло, повинен був охоплювати період з червня 2013р. й надалі), а й зробив неоднозначні суперечливі висновки.

Таким чином, відповідач, встановивши численні, на його думку, порушення у періоді часу наприкінці 2012р. - початок 2013р., виніс припис про недопущення порушень ОСОБА_4, який приступив до виконання повноважень влітку 2013р. відповідач дійшов поспішного висновку про не вчинення дій ОСОБА_4 щодо оскарження торгів, в той час як жодною нормою закону не передбачено такого обовязку арбітражним керуючим.

Також, слід зазначити, що відповідачем не взято до уваги рішення комітету кредиторів, щодо проведення відчуження кожного з обєктів, звіти арбітражного керуючого, та інші письмові докази, які підтверджують належне виконання арбітражним керуючим ОСОБА_4 своїх обовязків. Тобто, перевірку проведено неповно та не обєктивно всупереч вимогам п.3.2 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих, затвердженого наказом Мінюсту України від 27.06.2013р.

Окрім того, предмет перевірки вже був предметом дослідження під час планової перевірки діяльності ОСОБА_4 в період з 08.09.2014 року по 17.09.2014 року, яка проводилась ГУЮ у Вінницькій області та за результатами якої будь яких порушено стосовно реалізації майнових активів, належних підприємству банкруту не виявлено.

Особливу увагу суд звертає на те, що відповідно до п.6.9.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих, затвердженого наказом Мінюсту України від 27.06.2013 року, розпорядження виноситься у випадку, якщо виявлені порушення можна усунути, а припис якщо виявлені порушення усунути неможливо.

Отже, в контексті вищезазначеного, суд дійшов висновку що Припис № 6 від 29.09.2015 року Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, що винесений на підставі акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 від 03.08.2015 року №09-19/10 та рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 04.09.2015 року винесений безпідставно та у розріз чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не довів правомірність оскаржуваних рішень, водночас позивач в судовому засіданні довів та підтвердив дослідженими в межах розгляду справи належними доказами наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішень відповідача.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Припис № 6 від 29.09.2015 року Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, що винесений на підставі акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 від 03.08.2015 року № 09-19/10 та рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 04.09.2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 487 грн.20 коп. (судовий збір, що був сплачений згідно квитанції № 93 від 25.10.2015 року) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна