Справа № 809/4459/15
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

в частині заявлених позовних вимог

"28" грудня 2015 р. Справа № 809/4459/15

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Матуляк Я.П., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними дій, визнання договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17.05.2007 року недійсним, зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними дій, визнання договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17.05.2007 року недійсним, зобовязання до вчинення дій.

Одними з позовних вимог, заявленими ОСОБА_1 згідно позовної заяви є, зокрема, визнання договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 недійсним та зобовязання витребувати з незаконного володіння домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Микитинецька, 9, що складається з цегляного житлового будинку загальною площею 480,2 кв.м., житловою площею 197,2 кв.м., літньої кухні 28,2 кв.м., сауни та земельної ділянки площею 0,10 га.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Варто зазначити, що при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Положенням частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд зазначає, що договір купівлі-продажу за своєю природою є цивільно-правовим, відтак відносини щодо недійсності оскаржуваного правочину носять цивільно-правовий характер та регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно частин 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З аналізу статтей 215 та 216 Цивільного кодексу України слідує, що суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. За цими ж правилами розглядаються зазначені вимоги і в разі, якщо стороною правочину є суб'єкт владних повноважень, крім вимог про визнання недійсним адміністративного договору.

Таким чином, вимога про визнання договору-купівлі продажу недійсним, застосування наслідків його недійсності та вимоги, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а відтак не можуть бути предметом спору в адміністративному судочинстві.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки підсудний Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Окрім вказаного, в порушення норм статтей 2, 17, 50 Кодексу адміністративного судочинства України, ОСОБА_1 в позовній заяві в якості відповідачів зазначені, зокрема, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи вищенаведені норми та предмет спору, суд виключає можливість участі фізичних осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в якості відповідачів в адміністративній справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 17, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в частині заявлених позовних вимог щодо визнання договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17.05.2007 року недійсним та зобовязання до вчинення дій.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз'яснити ОСОБА_1 , що повторне звернення до адміністративного суду з такими самими позовними вимогами, щодо яких постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Матуляк Я.П.