Справа № 2-а/1570/4319/11
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 р. Справа № 2-а/1570/4319/11

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

за участю - апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря про поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду в березні 2007 року з позовом про відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якому зазначив, що судовим рішенням його було поновлено на роботі та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу. Однак, в частині поновлення його на посаді заступника начальника Державної інспекції охорони Чорного моря, рішення суду відповідачем не виконано, внаслідок чого з 12 серпня 2004 року по 01 квітня 2007 року утворилась заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу в сумі 27695 гривень 83 коп.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2007 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2008 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 травня 2011 року постанову Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2007 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2008 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

18 жовтня 2011 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря, яка є правонаступником Державної інспекції охорони Чорного моря. В обґрунтування зазначених вимог, позивач зазначає, що в 2004 році відповідачем видано наказ № 280, яким ліквідовано ОСОБА_2 інспекцію охорони Чорного моря і створено нову - ОСОБА_2 екологічну інспекцію з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря. Права і обов'язки Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря, згідно з положенням, повністю співпадають з правами і обов'язками Державної інспекції охорони Чорного моря, встановлених відповідним Положенням, що свідчить про правонаступництво, а тому на думку позивача є підставою для зобов'язання Міністерства поновити його на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2011 року до участі у справі залучено другим відповідачем ОСОБА_2 екологічну інспекцію з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2011 року скасовано, провадження у справі закрито. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 листопада 2015 року ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Відповідач, Міністерство охорони навколишнього середовища України, надали клопотання, про відкладення розгляду справи, оскільки вони бажають надати свої заперечення та доповнення. У задоволенні зазначеного клопотання, судовою колегією відмовлено, оскільки у відповідача з 2004 року було достатньо часу для подання заперечень та доповнень, а відкладення справи буде тільки затягувати її розгляд, що може призвести до порушення строків, встановлених КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України № 156-0 від 26 квітня 2004 року, ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Державної інспекції охорони Чорного моря. (т.с. 1 а.с. 3).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2004 року наказ Міністерства № 156-0 від 26 квітня 2004 року, визнаний неправомірним та скасований. ОСОБА_1, поновлено на роботі на посаді заступника начальника Державної інспекції охорони Чорного моря і на його користь з відповідача стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 3 192,39 грн.(т.с.1 а.с.5)

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2005 року, яке набрало законної сили, зазначене рішення Київського районного суду міста Одеси від 12.08.2004 року частково змінено - розмір стягнення заробітку за час вимушеного прогулу зменшено до 2 960 гривень (т.с.1 а.с.7).

На виконання рішення суду, відповідач перерахував позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.04.2004 року по 12.08.2004 року в сумі 2960 гривень, проте рішення суду в частині поновлення позивача на роботі не виконано.

В зв'язку з невиконанням рішення суду, в частині поновлення його на роботі, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Приймаючи рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, а саме, оскільки трудовий спір позивача з Міністерством про поновлення його на посаді, розглядався Київським районним судом м. Одеси, то вимоги, щодо виконання цього рішення повинні розглядатись в рамках саме цієї справи, в порядку виконання судового рішення. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, щодо поновлення позивача на посаді, суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивач, не знаходився в трудових відносинах з новоствореною ОСОБА_2 екологічною інспекцією з охорони довкілля Північно-Західно регіону Чорного моря, тому підстави поновлення його на посаді у зазначеній інспекції відсутні.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 25 травня 2011 року зазначив, щодо дослідження правонаступництва Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західно регіону Чорного моря після ліквідованої Державної інспекції охорони Чорного моря Міністерства екології та природних ресурсів, обставин невиконання судового рішення про поновлення на роботі, встановлення кількості робочих днів вимушеного прогулу і розрахунків середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З цього приводу судова колегія зазначає, що наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 26 липня 2004 року № 280 ОСОБА_2 інспекцію охорони Чорного моря було припинено, а з 30 серпня 2004 року виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2001 р. N 1520 "Про затвердження Положення про ОСОБА_2 екологічну інспекцію України" ОСОБА_2 екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінприроди і йому підпорядковується.

Координацію діяльності Держекоінспекції здійснює Міністр охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27.07.2004 № 282 "Про затвердження Положення про ОСОБА_2 екологічну інспекцію з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України" ОСОБА_2 екологічна інспекція з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (далі - Інспекція) є спеціальним підрозділом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (далі - Мінприроди України) та входить до сфери його управління. Положення втратило чинність 29.01.2007 року, в зв'язку з прийняттям нового наказу від 06.12.2006 N 528 Міністерства охорони навколишнього природного середовища про затвердження нового положення, в якому зазначено ОСОБА_2 екологічна інспекція з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (далі - Інспекція) є спеціальним підрозділом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (далі - Мінприроди України) та входить до сфери його управління.

Крім того, відповідно до п. 1 Положення про ОСОБА_2 управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Київ та Севастополь, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 19.12.2006 року № 548 (який втратив чинність 01.03.2007 року, з прийняттям наказу №548 Про затвердження Положення про ОСОБА_2 управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі та Положення про ОСОБА_2 екологічну інспекцію в областях, містах Києві та Севастополі. Відповідно до зазначеного Положення ОСОБА_2 управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі (далі -Управління) є територіальним органом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України і входить до сфери його управління.

Управління в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), забезпечення екологічної та у межах своєї компетенції радіаційної безпеки на відповідній території.

Як вбачається з вищезазначених нормативно - правових актів ОСОБА_2 екологічна інспекція Чорного моря, а потім новостворена ОСОБА_2 екологічна інспекція з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря є спеціальним підрозділом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (далі - Мінприроди України), що входить до сфери його управління.

Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права визначаються Конституцією та законом.

Крім того, у разі ліквідації органів виконавчої влади, в тому числі територіальних органів, їхні права та обов'язки згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 "Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади" переходять іншому органу виконавчої влади.

Крім того, Постановою Кабінету міністрів України від 14 вересня 2011 року №995 утворено, як юридичну особу публічного права територіальний орган -ОСОБА_2 екологічну інспекцію з охорони довкілля Північно-Західно регіону Чорного моря, та встановлено, що територіальні органи Державної екологічної інспекції, які утворились, є правонаступниками прав та обов'язків відповідних державних екологічних інспекцій, як спеціальних підрозділів Міністерства охорони навколишнього природного середовища(т.2 а.с. 79).

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що ОСОБА_2 екологічна інспекція з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря є правонаступником Державної екологічної інспекції Чорного моря.

Згідно з п. 1 Указу Президента України від 09.12.2010 року №1085/2010 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" постановлено утворити Міністерство екології та природних ресурсів України, ОСОБА_2 екологічну інспекцію України, ОСОБА_2 службу геології та надр України, реорганізувавши Міністерство охорони навколишнього природного середовища України.

Відповідно до п. 5 вищезазначеного Указу, встановлено, що міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються. Центральні органи виконавчої влади, на які цим Указом покладені функції з реалізації державної політики у відповідній сфері, виконують повноваження у визначених сферах компетенції відповідних органів, що ліквідуються згідно з цим Указом.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що органи, які утворились шляхом реорганізації інших центральних органів, з тими ж самими правами та обов'язками, є правонаступниками органів які реорганізуються та здійснюють їхні повноваження, а тому доводи відповідача, що ліквідація органу Державної інспекції охорони Чорного моря унеможливила поновлення позивача на роботі, не приймається до уваги.

Судова колегія зазначає, що питання припинення юридичної особи публічного права, на відміну від ліквідації юридичних осіб приватного права, слід розуміти не лише в контексті припинення її майнових зобов'язань, оскільки функції держави не зникають в зв'язку з ліквідацією юридичної особи, а новий орган створюється для виконання функцій держави чи місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України про стягнення середнього заробітку за затримку виконання судового рішення, оскільки саме відповідач забов'язаний виконати рішення суду про поновлення його на роботі, однак з 2004 року рішення суду не виконано.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2004 року в частині поновлення ОСОБА_1 на державній службі не виконана, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, в межах заявлених позовних вимог.

Так, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 середній заробіток обчислюється з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2004 року за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України встановлено, що його серньомісячний заробіток станом на квітень 2004 року становив 877, 93 гривень. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складала 39, 90 гривень (877, 93 + 877, 93):44(робочі дні).

Таким чином, за 12 днів у серпні, заборгованість за затримку виконання судового рішення складає 478, 80 гривень (39,90*44).

За 4 місяці у 2007 році, за 88 робочих днів, заборгованість за затримку виконання судового рішення складає 3511, 20 гривень (39,90*88).

За 24 місяці (2005-2006) років, за 528 робочих днів заборгованість за затримку виконання судового рішення складає 21067, 20 гривень (528*39,90).

За 3 місяці у 2007 році, за 66 робочих днів, заборгованість за затримку виконання судового рішення складає 2633, 20 гривень(66*39,90).

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що за затримку виконання судового рішення з відповідача необхідно стягнути заборгованість у сумі 27690, 40 гривень (478,80+3511,20+21067,20+2633,20).

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України про поновлення його на посаді, судова колегія вважає що вони не підлягають задоволенню, оскільки вже є рішення суду, яке набрало законної сили, яким відповідача, Міністерство охорони навколишнього природного середовища України зобов'язано поновити ОСОБА_1 на роботі, яке Міністерство зобов'язано виконати, а тому підстави для повторного зобов'язання Міністерства поновлювати позивача на роботі відсутні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, приймаючи до уваги те, що відповідач у порядку, передбаченому ст. 71 КАС України, не надав належних доказів, в обґрунтування своєї позиції, мають місце правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України на користь позивача суми заборгованості за невиконання судового рішення.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення в сумі 27690 (двадцять сім тисяч шістсот дев'яносто) 40 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 25.12.2015 року.

Головуюча суддя: О.А.Шевчук

Суддя: Л.Є.Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик