Справа № 136/2096/15-а
Суддя: Мочульська Л. Т.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/2096/15-а
ПОСТАНОВА

іменем України

14.12.2015 року м.Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Мочульська Л.Т. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністратвину справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ПФУ у Липовецькому районі про визнання протиправними дій щодо відмови у відновленні виплати пенсії, обмеження її розміру та зобов"язання вчинення певних дій в порядку ст.ст.104-106 КАС України -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Управління ПФУ у Липовецькому районі Вінницької області про визнання протиправними дій щодо відмови у відновленні виплати пенсії, обмеження її розміру та зобов"язання вчинення певних дій в порядку ст.ст.104-106 КАС України. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що починаючи з 03.07.2013 року позивачка перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області і отримую пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІУ

Після настання пенсійного віку та призначення пенсії вона продовжує працювати на посаді головного державного інспектора координаційно-моніторингового відділу Іллінецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області. Дана посада віднесена до категорії посад державних службовців. З 1 квітня 2015 року виплата пенсії була призупинена відповідно до ст.12 Закону України від 02 березня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", ст.47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи викладене, 16.11.2015 року позивачка звернулась в Управління Пенсійного Фонду України у Липовецькому районі з заявою про надання роз'яснення причин припинення виплати їй пенсії та відновлення виплати даної пенсії. З УПФУ у Липовецькому районі вона отримала відповідь, що з 01 квітня 2015 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, відповідно до якого у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються.

Крім того, Відповідач повідомив, що оскільки позивачка працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», то з 01.04.2015 року по 31 грудня 2015 року їй призупинено виплату пенсії за віком.

Вважає, що відмова відповідача у відновленні виплати раніше призначеної пенсії грубо порушує її конституційні права на пенсійне забезпечення.

Відповідач надіслав до суду заперечення, у яких позов не визнав та зазначив, що позивач дійсно перебуває на обліку у відповідача з 03.07.2013 року як пенсіонер, якій призначена пенсія по віку, мати дитини-інваліда з дитинства. Однак, позивачка працює на посаді головного державного інспектора координаційно-моніторингового відділу Іллінецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, тому з 1 квітня 2015 року пенсія по віку не виплачується.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Липовецькому районі як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 03.07.2013 року.

Позивач працює на посаді головного державного інспектора координаційно-моніторингового відділу Іллінецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області з моменту призначення їй пенсії і по даний час.

З 1 квітня 2015 року управління ПФУ у Липовецькому районі відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII призупинило виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», про що повідомило її листом від 21 квітня 2015 року № 200/К.

16.11.2015 року позивачка звернулась в Управління Пенсійного Фонду України у Липовецькому районі з заявою про надання роз'яснення причин припинення виплати їй пенсії та відновлення виплати даної пенсії.

Управлінням ПФУ у Липовецькому районі надано відповідь листом № 29/Х від 20 листопада 2015 року, в якій зазначив, що позивачка обіймає посаду державного службовця, тому Статтею 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону № 213- VIII від 02.03.2015 року визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсій у порядку та на умовах, передбачених, зокрема Законом України «Про державну службу» пенсії, призначенні відповідно до цього Закону не виплачується.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

2 березня 2015 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213 -VIII який набрав чинності з 1 квітня 2015року.

Крім того, згідно п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УШ у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратила чинність норма Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» принципами загальнообовязкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальність субєктів системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обовязків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим. 4.Х1.1950) (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) (далі Конвенція), передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або інших обставин.

Статття 1 Першого протоколу (Париж, 20.111.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Відповідно до розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Суд вважає що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм чинного законодавства після 1 червня 2015 року.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка не дає їй права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч.1 ст. 47, ст. 54 Закону № 1058 підстави для невиплати їй пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати пенсії по віку відсутні.

Виходячи з вимог ст. 46 Конституції України, ст. 2 КАС України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року та зобовязання управління Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області відновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 04 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Відповідачем за змістом вимог ст. 71 КАС України не надано суду доказів, що ОСОБА_1 не має права на відновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком.

Судом не встановлено підстав для відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком позивачу.

Суд вважає, що заперечення відповідача проти позову повністю спростовується проаналізованими в ході судового розгляду законодавчими актами та доказами та не обґрунтовано мотивами, які заслуговують на увагу суду.

Отже, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, а також ознайомившись із зібраними по справі доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписів ст. 94 КАС України, які відповідно, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, на користь позивача в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 19, 21,46, 64, 68, 126, 130 Конституції України, ст. ст. 7, 46, 47, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015р., ст. ст. 2, 11, 71, 94, 158-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії щодо відмови у відновленні виплати пенсії, обмеження її розміру та зобов"язання вчинення певних дій в порядку ст.ст.104-106 КАС України управління Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком з 04 червня 2015 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області відновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком з 04 червня 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі управління Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Липовецький районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги .

Постанова суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя:ОСОБА_2