Справа № 804/1922/15
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2015 рокусправа № 804/1922/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 р. по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод" до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень , -

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому, з урахуванням доповнень просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області форми «Р»: від 29.12.2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» з податку на додану вартість на 992 004,00 грн., з яких: за основним платежем - 661 336,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 330 668,00 грн.; від 10.03.2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» з податку на додану вартість на 5 245 477,50 грн., з яких: за основним платежем - 3 496 985,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 748 492,50 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» з податку на прибуток приватних підприємств на 13 642 762,50 грн., з яких: за основним платежем - 9 095 175,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4 547 587,50 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської обласної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області () Форми «Р» від 10.03.2015 року № . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської обласної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області () Форми «Р» від 10.03.2015 року № . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської обласної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області () Форми «Р» від 29.12.2014 року № .

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення у справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що публічне акціонерне товариство "Марганецький рудоремонтний завод" 11.11.1994 року зареєстроване в якості юридичної особи та перебуває на податковому обліку Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Посадовою особою Нікопольської ОДПІ, відповідно до Наказу № 1672 від 09.12.2014 у період з 09.12.2014р. по 12.12.2014р. була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП «Рапан» (рноспп 25529701) за період діяльності з 01.11.2013 по 31.12.2013 та з 01.03.2014 по 31.03.2014, за результатами якої складено акт №3920/221/05448389 від 12.12.2014 року.

За висновками акту перевірки податковим органом встановлено порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), в результаті чого занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на суму 661 336,00 грн., у т.ч. за листопад 2013 року - 155 066,00 грн., грудень 2013 року - 402 180,00 грн., березень 2014 року - 104 090,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р»: від 29.12.2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» з податку на додану вартість на 992 004,00 грн., з яких: за основним платежем - 661 336,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 330 668,00 грн.

Також, посадовими особами Нікопольської ОДПІ, на підставі направлень від 28.11.2014 № 644/2201, № 645/2201, № 646/2201, № 648/2201, Наказу № 1559 від 18.11.2014 та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, у період з 01.12.2014р. по 15.01.2015р. була проведена виїзна перевірка ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.12 по 31.12.13, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.12 по 31.12.13, за результатами якої складено акт № 208/04-07-22-01/05448389 від 21.01.2015.

За висновками цього акту перевірки податковим органом встановлено порушення п.135.1, п.135.4, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період, що перевірявся, на загальну суму 9 514 754,00 грн., в тому числі:

- за півріччя 2012 року - 1 089 740,00 грн.;

- за 3 квартали 2012 року - 3 209 018,00 грн.;

- за 2012 рік - в сумі 4 885 127,00 грн.;

- за 2013 рік - в сумі 4 629 627,00 грн.;

п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період з 01.04.2012 по 31.12.2013 на загальну суму 3 496 985,00 грн., в тому числі: за квітень 2012 року - на суму 28 839,00 грн.; за травень 2012 року - на суму 70 595,00 грн.; за червень 2012 року - на суму 206 732,00 грн.; за липень 2012 року - на суму 608 156,00 грн.; за серпень 2012 року - на суму 214 448,00 грн.; за вересень 2012 року - на суму 206 659,00 грн.; за жовтень 2012 року - на суму 113 350,00 грн.; за листопад 2012 року - у сумі 296 938,00 грн.; за грудень 2012 року - у сумі 1 418,00 грн.; за січень 2013 року - на суму 281 440,00 грн.; за лютий 2013 року - на суму 2 835,00 грн.; за березень 2013 року - на суму 80 245,00 грн.; за квітень 2013 року - на суму 57 332,00 грн.; за травень 2013 року - на суму 101 789,00 грн.; за червень 2013 року - на суму 131 258,00 грн.; за липень 2013 року - на суму 26 944,00 грн.; за серпень 2013 року - на суму 141 207,00 грн.; за вересень 2013 року - на суму 370 523,00 грн.; за жовтень 2013 року - на суму 396 277,00 грн.; за листопад 2013 року - на суму 80 000,00 грн.; за грудень 2013 року - на суму 80 000,00 грн.;

п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.170.9.1 п.170.9 ст.170 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за жовтень 2013 року на загальну суму 1 575,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 10.03.2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» з податку на додану вартість на 5 245 477,50 грн., з яких: за основним платежем - 3 496 985,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 748 492,50 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» з податку на прибуток приватних підприємств на 13 642 762,50 грн., з яких: за основним платежем - 9 095 175,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4 547 587,50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності винесених податковим органом податкових повідомлень-рішень.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, щодо податкового повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області форми «Р»: від 29.12.2014 року №, винесеного на підставі висновків акту від 12.12.2014 року №3920/221/05448389.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» (покупець) уклало договір з ПП «Рапан» (продавець) договір поставки від 04.11.2013 року №041113, згідно якого продавець зобов'язується передати на умовах договору у власність покупця товар виробничо-технічного призначення.

Суму сплаченого податку за вказаним договором позивачем було включено до складу податкового кредиту за листопад, грудень 2013 року та березень 2014 року відповідно.

На підтвердження реального здійснення вказаного договору позивачем надано:

- специфікації №1 від 04.11.2013 року, №2 від 02.12.2013 року, №3 від 02.12.2013 року, №5 від 25.03.2014 року;

- відповідні видаткові та податкові накладні: №467 від 26.11.2013 року, №493 від 27.11.2013 року, №516 від 28.11.2013 року, №542 від 29.11.13 року, №543 від 29.11.2013 року, №256 від 19.12.2013 року,№357 від 19.12.2013 року, №413 від 23.12.2013 року, №414 від 23.12.2013 року, №438 від 24.12.2013 року, №462 від 25.12.2013 року, №489 від 26.12.2013 року, №490 від 26.12.2013 року, №461 від 26.03.2014 року, №437 від 25.03.2014 року;

- прибуткові ордери: №134 від 26.11.2013 року, №133 від 27.11.2013 року, №132 від 28.11.2013 року, №131 від 29.11.2013 року, №130 від 29.11.2013 року, №81 від 26.12.2013 року, №77 від 23.12.2013 року, №75 від 19.12.2013 року, №79 від 25.12.2013 року, №80 від 26.12.2013 року, №78 від 24.12.2013 року, №76 від 23.12.2013 року, №74 від 19.12.2013 року, №57 від 26.03.2014 року, №58 від 26.03.2014 року;

- платіжні доручення: №4319 від 20.12.2013 року, №72 від 20.01.2014 року, №325 від 18.03.2014 року, №478 від 22.04.2014 року, №557 від 06.05.2014 року;

- товарно-транспортні накладні: від 26.11.13, від 27.11.13,від 28.11.13, від29.11.13, №21 від 26.12.13, №16 від 23.12.13, №14 від 19.12.13, №20 від 25.12.13,№22 від 26.12.13, №15 від 23.12.13, №13 від 19.12.13, №22/535552 від 25.03.14, №28/535558 від 26.03.14;

- вимоги на списання: №68 від 30.11.13, №82 від 04.12.13, №22 від 30.12.13, №26 від 31.12.13, №81 від 31.12.13, №78 від 31.12.13, №85 від 31.12.13, №18 від 01.01.14, №50 від 27.02.14, №22 від 28.02.14, які були досліджені відповідачем під час проведення перевірки.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пунктів 198.2, 198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 93.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для формування податкового кредиту по ПДВ платник повинен підтвердити належними та достовірними документами факт придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях та пред'явити оформлені належним чином податкові накладні, складені постачальником з урахуванням сум податку на додану вартість.

Усі здійснювані платником господарські операції мають опосередковуватися складенням первинних документів, що відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Подання платником належним чином оформлених документів, передбачених законодавством у сфері оподаткування, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе, що відомості у цих документах є неповними, недостовірними та (або) протирічливими.

Так, факт здійснення позивачем господарських операцій з ПП «Рапан» та використання приданого товару в господарській діяльності підтверджується відповідними первинними документами, які містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені для оформлення первинних документів: назву товару, його вартісне вираження, одиницю виміру, місце та дату складання, підписи уповноважених осіб та були в наявності у відповідача під час проведення перевірки та досліджувалися ним, що не заперечується відповідачем.

Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є документами первинного обліку.

Отже, право платника податку на податковий кредит виникає, якщо у звітному періоді сплачені суми податку на додану вартість у ціні товару (робіт, послуг), який придбавається у продавця, та наявності належним чином оформленої податкової накладної.

Крім того, висновками акту перевірки не встановлено дефекту будь-якого первинного документу або обставин, які б свідчили про нереальність укладеної позивачем з його контрагентом угоди.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що висновок податкового органу сформований на припущеннях, оскільки він зроблений на підставі отриманої інформації, а саме акту від 18.07.2014 року №331/22-03/255229701 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Рапан» з питань документального підтвердження господарських відносин з контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями за грудень 2013 року». Тобто висновок податкового органу не ґрунтується на дослідженні первинних документів.

Водночас, відповідачем не наведено доводів та не подано доказів, які безспірно б підтверджували недобросовісність саме позивача, як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності названого постачальника.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у наданих позивачем сертифікатах якості інформації щодо виробника товарів, а ПП «Рапан» не може бути виробником товарів, так як займається «Неспеціалізованою оптовою торгівлею», не має відповідних фізичних та технічних можливостей для виробництва, є безпідставними та не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки сертифікат не є первинним документом.

За таких обставин у суду відсутні підстави для невизнання поданих позивачем первинних документів, які містять необхідну для цілей оподаткування інформацію про зміст та обсяг спірних операцій, як неналежне документальне підтвердження їх виконання.

Таким чином, висновки податкового органу, мають характер припущень та є необґрунтованими, а відтак, не можуть бути покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, суд апеляційної вважає за необхідне зазначити, що висновки акту зустрічної звірки контрагенту позивача, в яких встановлено допущені останнім порушення, не є підставою для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки невиконання свого зобов'язання однією із сторін господарських відносин не може вважатись підтвердженням наявності мети ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди іншою стороною.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, а тому платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Окрім того, в силу закону отримання податковим органом акту зустрічної звірки, в якому викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, позаяк ані акт перевірки, ані довідка зустрічної звірки не має преюдиціального значення та не є документами, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Також, серед наведених витягів з актів перевірки контрагентів позивача, є посилання на інші акти про неможливість проведення зустрічної звірки та щодо проведення невиїзної перевірки ПП «Рапан», що є не припустимим.

Необґрунтованим є посилання апеляційної скарги на інформацію від Національного бюро розслідувань при ГІ Поліції Республіки Молдова відповідно до якої керівником та засновником підприємства «Рапан» ОСОБА_1 надано пояснення щодо непричетності до створеного на його ім'я підприємства «Рапан», оскільки як зазначено самим відповідачем, що зазначена особа є керівником на даний час, а на час коли відбувалися спірні відносини, керівником підприємства значилася ОСОБА_2, відповідно підпис якої міститься на наданих позивачем первинних документах.

Також, суд апеляційної інстанції вважає також за необхідне зазначити, що особа, яка заперечує свою причетність до діяльності юридичної особи, може мати особисту зацікавленість у неподанні відомостей, необхідних для податкового контролю. А тому формальна відмова особи від будь-якого відношення до створених нею підприємств не може розглядатися як обставина достатня для висновку про достовірність даного факту.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Перелік засобів (джерел доказів) доказування є вичерпним.

Не приймаються судом апеляційної інстанції, також доводи апеляційної скарги щодо анулювання свідоцтва платника на додану вартість ПП «Рапан», оскільки датою анулювання вказано 01.07.2014 року, а спірні відносини відбувалися до дати анулювання.

Щодо зазначення в апеляційній скарзі про реєстрацію за податковою адресою ПП «Рапан» ще декілька підприємств, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана обставина не свідчить про нереальність вчинених ПП «Рапан» правочинів, та крім того не впливає на відносини позивача з ПП «Рапан», з огляду на наявність у позивача відповідних первинних документів.

В доводах апеляційної скарги щодо незгоди з висновком суду першої інстанції по акту перевірки № 208/04-07-22-01/05448389 від 21.01.2015 відповідач наводить правомірність здійснення висновків на підставі податкової інформації щодо контрагентів позивача.

Питання щодо можливості застосування висновків щодо контрагентів було досліджено судом апеляційної інстанції вище та зазначено про неможливість несення відповідальності позивачем за порушення допущені його контрагентами.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «КРЕСПО-ДНЕПР», ТОВ «ЛІА-КОМПАНІ», ТОВ «ЛАФІС-ТРЕЙД», ТОВ «ЛОГІК-СЕРВІС», ТОВ ДНЕПР МЛН», ТОВ «ЛІНЕР», ТОВ «В.Г.М.», ТОВ «АКТА-РЕСУРС», ТОВ «ТОРГ КОНСАР», ТОВ «ЛЄКОМ Т», ТОВ «ДЕНЕКС», ТОВ «МЕГА ТОРГ», ТОВ «СІРІУС ОПТ», ТОВ «ГРЕЙН ОПТ» судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вказані підприємства на час укладення договорів з позивачем були зареєстрованими в якості юридичних осіб, тому посилання податкового органу на припинення та визнання банкрутом даних контрагентів є безпідставними та не приймаються судом апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції в ході розгляду справи було досліджено та долучено до матеріалів справи копії первинних документів по взаємовідносинам позивача з вказаними вище контрагентами, яким підтверджено виконання укладених договорів.

Тому висновок суду першої інстанції щодо реальності укладених договорів та правомірності їх відображення позивачем у податковому обліку є обґрунтованим та підтверджується наданими первинними документами.

Щодо постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2014 року, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській від 16.09.14 №, винесене на підставі акту від 01.09.2014 року №2525/221/05448389, відповідач в апеляційній скарзі зазначає про апеляційне оскарження цієї постанови та відмову у відкритті апеляційного провадження.

Щодо інших постанов, щодо яких заявник апеляційної інстанції вказує на не набрання ними законної сили, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2014 року визнано протиправним та скасовано наказ начальника Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 75 від 21.01.2014 р. «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод»; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 14.02.2014 р., прийняте Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 24.02.2014 р., прийняте Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Постанову залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2013 року визнано протиправними та скасовано: наказ Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 02.09.2013 року № 213 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод"; податкові повідомлення-рішення від 30.09.2013 № форми "Р" та № форми "Р". Постанову залишено без мін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2013 року скасовано податкові повідомлення-рішення від 16.05.2013 №000602204 та №, які було видано Нікопольською об'єднаною Державною податковою інспекцією Дніпропетровської області Державної податкової служби. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 року постанову залишено без змін.

Тобто, всі викладені вище постанови суду першої інстанції, винесені за результатами розгляду оскарження контрагентами позивача податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі висновків актів, на підставі яких податковий орган зробив висновок про порушення позивачем норм податкового законодавства, набрали законної сили.

Щодо висновку податкового органу про безнадійну заборгованість ПАТ «Марганецький рудоремонтний завод» по простим векселям, виданим на адресу ТОВ «РОС-ІНВЕСТ» (), ТОВ «ДІНОТЕК ЛТД» (), ТОВ «КОМІНВЕСТ-ЦЕНТР» (), ТОВ «ПАРЕКС ІНВЕСТ» (), ТОВ «НОВІК-ПРОФІ» (), ТОВ «СХІДНА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (), ПП «КОСМОТОРГ» (), ТОВ «РЕГІОНАЛЬНА КОМПАНІЯ «М 2000» (), судом першої інстанції вірно зазначено про відсутність підстав для визнання безнадійною заборгованістю грошові зобов'язання перед припиненими юридичними особами щодо платежів за векселями на загальну суму 5 307 891,00 грн., оскільки строк пред'явлення таких векселів на дату припинення юридичних осіб - не закінчився, а застосування положень п.п. 14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України є безпідставним.

Висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на ті обставини, які було встановлено перевіркою позивача, натомість вказаним обставинам судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка правовідносинам між позивачем та його контрагентами, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 26.10.2015 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим