Справа № 806/4952/15
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.У.
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
УХВАЛА
іменем України

"22" грудня 2015 р. Справа № 806/4952/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Малахової Н.М.
суддів: Моніча Б.С.
Котік Т.С.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "04" листопада 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просив: визнати протиправними і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії з 08.04.2014; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 та виплатити призначену грошову допомогу через Житомирський обласний військовий комісаріат. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 18.04.2012 йому було встановлено третю групу інвалідності, з 28.04.2014 - другу групу інвалідності, внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Отже, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" він має право на отримання одноразової грошової допомоги.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2015 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії з 08.04.2014 року, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідністю осіб, звільнених з військової служби від 19.06.2015 № 18. Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975. В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Міністерство України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та залишити позовну заяву без розгляду. Зокрема, відповідач посилається на те, що суд першої інстанції повинен був залишити позовну заяву без розгляду, оскільки в Богунському районному суді м. Житомира розглядалася справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет. Окрім того, згідно доводів відповідача, суд повинен був врахувати, що первинна інвалідність була встановлена позивачу 18.04.2012 року, а тому призначати та виплачувати одноразову грошову допомогу виключно на умовах встановлених Порядком № 975, без врахування умов, що діяли на день встановлення інвалідності є незаконним.
Розглянувши справу у межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в країнах, де велись бойові дії.
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 30.03.2012 №573, наявні у ОСОБА_1 поранення та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
18.04.2012 року позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності, що настала в результаті поранення, контузії та захворюванням, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААБ № 239319 від 18.04.2012(а.с. 15).
Із довідки до акта МСЕК серії 10ААВ № 830340 від 28.04.2014 вбачається, що позивачу встановлена друга група інвалідності, що настала в результаті поранення, контузії і захворюванням, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії.
31.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги та надав копії необхідних документів.
Згідно протоколу № 18 від 19 червня 2015 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки на день його звільнення діяла ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги. Відповідач зазначив, що оскільки закон не має зворотної дії в часі, тому ОСОБА_1 мав право на отримання страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням відповідно до ст. 16 вказаного Закону в редакції, що діяла до 01.01.2007 року.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на приписах чинного законодавства.
Приписами статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно приписів пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти
Відповідно до приписів частини 1 статті 16 вказаного Закону, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Приписами частини другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час первісного встановлення інвалідності позивачу 18.04.2012 року) визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Приписами пункту п`ятого частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності другої групи - 08.04.2014 року) визначено, що одноразова грошова допомога виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;
З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що застосування приписів статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби, а тому доводи відповідача є безпідставними.
Згідно приписів частини другої ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.
Окрім того, відповідно до приписів частини четвертої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Відтак, у зв`язку з встановленням позивачу другої групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникло право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Згідно пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 , днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 6 Порядку № 975 встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.
Як встановлено судом, позивач вперше звернувся до відповідача за виплатою одноразової грошової допомоги 31.03.2015 року.
Згідно довідки Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" № 0690-07-05/244 від 10.03.2015, протягом 1996-2015 років НАСК "Оранта" не проводила виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування військовослужбовців Міністерства оборони України .
Отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що оспорюване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, та, що відповідач зобов`язаний прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішені клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, не є підставами для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки вказані порушення не призвели до неправильного вирішення справи.
Окрім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, на час звернення відповідача з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду (03.11.2015 р. ) з тих підстав , що у проваджені Богунському районному суді м. Житомира є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, позивачем 30.10.2015 року було подано заяву про залишення позовної заяви у вказаній справі без розгляду.
Згідно ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 29.10.2015 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Враховуючи, що при прийнятті апеляційної скарги відповідачу було відстрочено сплату судового збору до прийняття апеляційним судом рішення у даній справі, то при прийняті вказаного рішення судовий збір підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "04" листопада 2015 р. без змін.
Стягнути з Міністерства оборони України за рахунок його бюджетних асигнувань 535 грн. 92 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги за наступними реквізитами: 1002, найменування отримувача УДКСУ у м. Житомирі, банк отримувача ГУДКСУ у Житомирській області, МФО 811039, код ЄДРПОУ отримувача 38035726, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу судовий збір. Код 37446362.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: Б.С. Моніч

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "24" грудня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу/відповідачам: Міністерство оборони України пр-т Повітрофлотський , 6,м.Київ,03168
4-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул. Баранова,4,Житомир,10001
5- представник позивача - ОСОБА_2

АДРЕСА_2