Справа № 825/3687/15-а
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м.Чернігів Справа № 825/3687/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Антипця С.В.,

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

Представника відповідача ОСОБА_3,

Представника прокуратури ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Чернігівбудінвест" Чернігівської міської ради до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області, головного інспектора будівельного нагляду відділу з контролю за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Чернігівбудінвест" Чернігівської міської ради (далі- КП "Чернігівбудінвест", позивач) звернулось до суду з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області (далі- відповідач, Інспекція) та головного інспектора будівельного нагляду відділу з контролю за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності № 6/1628 від 13.11.2015.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за результатами позапланової перевірки головним інспектором будівельного нагляду відділу з контролю за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_7 складено протокол від 30.10.2015 про правопорушення в сфері містобудівної діяльності та винесено постанову №6/1628 від 13.11.2015р. про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено штраф в розмірі 124020, 00 грн. за порушення вимог п. 8 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме будівництво пятиповерхового житлового будинку з автономним джерелом теплопостачання в кожній квартирі, офісних приміщень з АДТ та підземного паркінгу по вул. Князя Чорного, 4 "а" в м. Чернігові з наведеними недостовірними даними зазначеними у декларації, яка зареєстрована в Інспекції від 09.09.2015 р. за №10. Позивач вважає дії посадової особи щодо проведення перевірки та складання протоколу про правопорушення в сфері містобудівної діяльності від 30.10.2015 протиправними, а постанову №6/1628 від 13.11.2015р. про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності такою, що підлягає скасуванню, оскільки порушень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на думку позивача, не допускав.

Відповідач заперечує проти позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки в ході проведення перевірки з'ясовано, що позивачем наведені недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт за № 10 від 09.09.2015, тому до позивача правомірно застосований штраф за порушення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" на підставі Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Ухвалою суду від 09.12.2015 на підставі заяв залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6 та допущено до участі у справі прокуратуру Чернігівської області.

Прокурор просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, прокурора, дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів врегульовано Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (надалі - Закон).

Статтею 6 Закону встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Згідно Положення "Про державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294 (далі-Положення), Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно п. 7 Положення Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Частиною 1 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 (Порядок № 553).

Згідно з п.7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимоги правоохоронних органів про проведення перевірки.

Відповідно до пункту 16 Порядку №553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності,будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (п. 17 Порядку №553).

Так, як встановлено судом, 22.10.2015 до Управління Державного архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області звернулась прокуратура міста Чернігова з проханням вирішити питання про можливість проведення перевірки щодо можливих порушень державних будівельних норм та дотримання вимог містобудівної документації забудовником обєкту за адресою: м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 4 "а" (а.с.38)

На підставі наказу від 08.09.2015 № 976 Про удосконалення роботи із здійсненням заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відповідачем видано направлення від 26.10.2015 № 421 для здійснення позапланової перевірки на законність виконання будівельних робіт по будівництву пятиповерхових житлових будинків з автономним джерелом теплопостачання в кожній квартирі, офісних приміщень з АДТ та підземного паркінг по вул. Князя Чорного,4а (будівельна адреса) в м. Чернігові (а.с.16).

30.10.2015 на підставі направлення від 26.10.2015 № 421 головним інспектором будівельного нагляду відділу з контролю за проведенням перевірок Управління Державного архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_7 проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил КП "Чернігівбудінвест", в ході проведення якої встановлено, що позивачем в декларації про початок будівельних робіт на об'єкт будівництва пятиповерхового житлового будинку з автономним джерелом теплопостачання в кожній квартирі, офісних приміщень з АДТ та підземного паркінгу по вул. Князя Чорного, 4 "а" в м. Чернігові за р. №10 від 09.09.2015, наведені недостовірні дані, а саме у графі: проектна документація розроблена ТОВ "Архітектурне бюро СКП-ПЛЮС", проте на час проведення перевірки докази, які б підтверджували наявність такої документації, в розумінні Порядку розроблення проектної документації на будівництво, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45, КП "Чернігівбудінвест" не надано, що є порушенням вимог п.8 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", вказане знайшло своє відображення в акті № 21 від 30.10.2015 (а.с.17).

З урахуванням вказаного, 30.10.2015 відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано виявлене правопорушення та норми законодавства України, які порушено позивачем, а також проінформовано позивача, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 12.11.2015 о 10 год. в приміщенні Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області (а.с.21). Також внесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким Інспекція вимагає позивача привести дані у декларації про початок виконання будівельних робіт до вимог чинного законодавства (а.с.20).

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення Інспекцією визнано винним КП "Чернігівбудінвест" у правопорушенні, передбаченого абз.3 п.4 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та винесено постанову про накладення штрафу № 6/1628 від 13.11.2015 в розмірі 124020,00 грн. (а.с.52).

На думку позивача, в основі оскаржуваного рішення лежать порушення, які не відповідають дійсним обставинам, тому наявні підстави для його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Процедуру розроблення проектної документації на будівництво обєктів визначено Порядком розроблення проектної документації на будівництво, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45,(далі-Порядок № 45).

Відповідно до п.4.1 Порядку №45 завдання на проектування обєктів будівництва складається з урахуванням вимог державних будівельних норм ДБН А 3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" (надалі- ДБН А.2.2-3:2014) і затверджується замовником за погодженням генпроектувальником (проектувальником).

Відповідно до п. 4.6.2 ДБН А.2.2-3:2014 для об'єктів III категорії складності проектування здійснюється в дві стадії проектування 1) проект і 2) робоча документація (Р).

Відповідно до п. 7.1 ДБН А.2.2-3:2014 проект розробляється для визначення містобудівних, архітектурних, художніх, екологічних, технічних, технологічних, інженерних рішень об'єкта, кошторисної вартості будівництв.

Згідно п. 8.1 ДБН А.2.2-3:2014 робочий проект розробляється для технічно нескладних об'єктів, а також об'єктів із застосуванням проектів (проектних рішень) повторного використання на підставі вихідних даних та схваленої при двостадійному проектуванні попередньої стадії. Робочий проект розробляється для визначення містобудівних, архітектурних, художніх екологічних, технічних, технологічних, інженерних рішень об'єкта кошторисної вартості будівництва і виконання будівельних робіт. Робочий проект є інтегруючою стадією проектування і складається з двох частин затверджувальної та робочої документації.

Судом встановлено, що в декларації про початок виконання будівельних робіт від 09.09.2015 р. №10 позивач зазначає, що проектна документація розроблена: ТОВ "Архітектурне бюро "СКП-ПЛЮС" та зазначає основні показники обєкта будівництва відповідно до проектної документації (а.с.14-15).

Натомість, на запит відповідача ТОВ "Архітектурне бюро "СКП-ПЛЮС" в п.3 листа за вих. № 31 від 20.10.2015 зазначає, що на час надання інформації проектною організацією розроблено та передано замовнику наступні документи: проект підготовчих робіт (для здійснення робіт з підготовки ділянки та проведення археологічних досліджень); альбом архітектурних рішень (для погодження в органах охорони культурної спадщини); затверджу вальна частина робочого проекту (для перевірки та затвердження замовником та іншими погоджуючими організаціями). В пункті 5 цього ж листа зазначено, що робоча документація по обєкту проектування буде видана замовнику лише на основі погодженої в установленому порядку затверджувальної частини проекту.

Тобто, інформація ТОВ "Архітектурне бюро "СКП-ПЛЮС" спростувала доводи позивача стосовно наведених позивачем даних в декларації.

Докази, які б підтверджували наявність розробленої проектної документації в розумінні Порядку розроблення проектної документації на будівництво, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45 на обєкт будівництва пятиповерхового житлового будинку з автономним джерелом теплопостачання в кожній квартирі, офісних приміщень з АДТ та підземного паркінгу по вул. Князя Чорного, 4 "а" в м. Чернігові як на час проведення позапланової перевірки так і на час розгляду справи, позивачем суду не надано.

Крім того, позивач надав суду копію робочого проекту, в якому зазначено технічно-економічні показники (а.с.80), які відрізняються від показників, зазначених ним у декларації про початок виконання будівельних робіт від 09.09.2015 (а.с.14-15).

Таким чином, наявність інформації проектанта стосовно того, що робоча проектна документація надана замовнику лише на основі погодженої в установленому порядку затверджувальної частини проекту, а також суперечливих даних, зазначених у копії робочого проекту та декларації про початок виконання будівельних робіт від 09.09.2015 суд оцінює критично та приходить до висновку, що в такий спосіб позивач намагається уникнути відповідальності.

Суд враховує, що в тексті оскаржуваного рішення наявні описані порушення з боку позивача, зазначено нормативно-правові акти, вимоги яких були порушені, викладений зміст порушення, наявні аргументовані висновки з посиланнями на відповідні законодавчі, нормативно-правові акти та нормативні документи.

Згідно з п.8 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначений у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Тобто, за фактом подання декларації про початок будівельних робіт відповідач перевіряє лише повноту зазначених у ній даних, а замовник несе відповідальність за достовірність даних зазначених в ній, яка встановлюється Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", зокрема, п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 2 передбачено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації.

Імперативність вказаних норм полягає у виключній відповідальності замовника щодо достовірності поданих даних, в даному випадку позапланової перевіркою встановлено, а представником позивача не спростовано недостовірність даних деклараціях про початок виконання будівельних робіт.

Позивач всупереч ст.71 КАС України не довів суду ті обставини, якими він обґрунтовує позов, не надав суду доказів на спростування твердження відповідача про наведення недостовірних даних у декларації про початок будівельних робіт від 09.09.2015р. №10.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до вимог ст. 2 КАС України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак є правомірною.

Обґрунтовуючи заявлений адміністративний позов, позивач посилається на приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 року № 71-VІІІ , а саме, що у 2015-2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Разом з тим, 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII. Пунктом 8 Прикінцевих положень цього Закону визначено, що перевірки підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Таким чином, на період з січня по червень 2015 року поширювалось обмеження щодо проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами, зокрема й Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області.

Проте, оскільки дія вищевказаного мораторію закінчилась, починаючи з 01.07.2015 року проведення заходів контролю у загальному порядку відновилось. Відтак, проведення позапланової перевірки у позивача в жовтні 2015 року узгоджується з положеннями чинного законодавства.

Також, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства.

Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема ті, які виникають у сфері містобудівної діяльності.

Крім того, відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті41 цього Кодексу є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відтак, беручи до уваги завдання Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів , суд доходить висновку, що відповідач у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 ПК України.

Тому приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 року № 71-VІІІ не можуть поширюватись на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України та її територіальні органи, як помилково стверджує позивач.

Більше того, суд зауважує, що 28.12.2014 року законодавцем було прийнято два нормативно-правових акти, якими встановлено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме:

- Закон України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" № 71-VIII (п. 3 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на контролюючі органи в розумінні положень п. 41.1 ст. 41 ПК України;

- Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII (п. 8 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на усі контролюючі органи, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

Вказане додатково засвідчує, що правовідносини, пов'язані з встановленням обмеження на проведення перевірок Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальних органів регулювались саме пунктом 8 Прикінцевих положень Закону № 76-VIII від 28.12.2014 року, а не Законом № 71-VIII, і в часовому вираженні тривали протягом січня-червня 2015 року.

Натомість перевірка у позивача проведена жовтні 2015 року, тобто не порушує обмежень на перевірки, встановлених Законом № 76-VIII від 28.12.2014 року.

В судовому засіданні представником позивача акцентовано увагу суду на той факт, що перевірка проведена на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 № 976, який передує реєстрації декларації про початок будівельних робіт від 09.09.2015, адже не може бути підставою для проведення перевірки, тобто, зазначені обставини, на думку позивача, є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Однак, суд не розглядає вказану обставину як підставу для скасування оскаржуваного рішення, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду справи, вказаний наказ є документом організаційно-розпорядчого характеру та виданий керівникам територіальних підрозділів, яким делеговані повноваження щодо направлення інспекторів на проведення планових та позапланових перевірок, а відтак, обовязковий для виконання відповідачем.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки та складання протоколу від 30.10.2015 про правопорушення в сфері містобудівної діяльності, суд зазначає таке.

Згідно ст.ст.256-257 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення містить певну інформацію, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та надсилаються органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є носієм певної інформації, однак не тягне за собою виникнення, зміну або припинення прав та обов'язків позивача, оскільки передує прийняттю акту індивідуальної дії, який породжує певні правові наслідки та підлягає оскарженню у встановленому процесуальним законодавством порядку, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем при складанні акту перевірки №421 від 30.10.2015.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.ч.1, 2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акта (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований. Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.

Таким чином, акт перевірки - це службовий документ, що підтверджує факт проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу та відображає її результати, є носієм певної інформації, однак, не тягне за собою виникнення, зміну або припинення прав та обов'язків позивача, оскільки передує прийняттю акту індивідуальної дії, який породжує певні правові наслідки та підлягає оскарженню у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Отже, акт перевірки є носієм доказової інформації, яка в подальшому повинна використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення господарюючому суб'єкту відповідних заходів та/або санкцій. При цьому, акт складається посадовими особами контролюючого органу і не містить волевиявлення самого органу щодо виявлених посадовими особами фактів. Крім того, висновки акта перевірки не є остаточними, оскільки господарюючий суб'єкт має право надати свої зауваження до відповідного акта, що можуть у подальшому бути враховані контролюючим органом під час вирішення питання щодо застосування санкцій за результатами перевірки. Натомість, висновки посадових осіб, зазначені в акті перевірки, є лише думкою цих осіб щодо діяльності (бездіяльності) господарюючого суб'єкта.

Враховуючи, що безпосередньо акт перевірки не тягне для позивача жодних наслідків, не породжує обов'язків, а тому не є рішенням органу владних повноважень в розумінні КАС України.

Крім того суд зазначає, що результатом оскаржуваних позивачем дій стало прийняття відповідачем рішення у формі постанови про накладення штрафу № 6/1628 від 13.11.2015. При оскарженні такого рішення, суд перевіряє правомірність дій щодо проведення перевірки та його винесення (прийняття). Вказане свідчить про те, що питання протиправності дій, у даному випадку, окремого окреслення судовим рішенням не потребує.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що передбачено ч.1 ст.11 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд відповідно до ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, підсумовуючи вище наведене, суд за фактом виявлених та підтверджених в ході проведення перевірки та в судовому засіданні допущених порушень КП "Чернігівбудінвест" Чернігівської міської ради, а також, враховуючи інститут відповідальності замовника щодо достовірності поданих в декларації про початок виконання будівельних робіт проекту, в узгодження з вимогами статті 162 КАС України, вважає, що вказаний адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Чернігівбудінвест" Чернігівської міської ради відмовити повністю

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко