Справа № 818/2652/15
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 грудня 2015 року м. Київ К/800/53950/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Сорока М.О., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у Сумському районі, треті особи - Сумська міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-Ексім», Приватне акціонерне товариство «Альфасистембуд» про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним дії Управління Держземагенства у Сумському районі, що виразилися у незаконній державній реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1;

- зобов'язати Управління Держземагенства у Сумському районі скасувати державну реєстрацію та запис у поземельній книзі земельної ділянки адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1;

- скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 від 03.07.2013, зареєстрований у реєстраційній службі Сумського міського управління юстиції у розділі № 1 від 19.07.2013 № 1722971.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень пункту п'ятого частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Судами встановлено, що 06.06.2013 управлінням Держземагенства у Сумському районі Сумської області проведено державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з присвоєнням кадастрового номеру НОМЕР_1.

Вважаючи, що державну реєстрацію проведено з порушенням позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру регулюються Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI.

За змістом статті 1 Закону Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Регулювання відносин, що виникають при веденні Державного земельного кадастру, здійснюється відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, цього Закону, законів України "Про землеустрій", "Про оцінку земель", "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", "Про захист персональних даних", інших законів України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів ( стаття 4 Закону).

Згідно до приписів статті 5 Закону ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру.

Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

Порядок ведення Державного земельного кадастру затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до Указу Президента України від 08.04.2011 року №445/2011 ( у редакції Указу Президента України від 03.01.2012 року №1/2012) «Про Державне агентство земельних ресурсів України» Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. Відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державну реєстрацію земельних ділянок та державну реєстрацію права власності, права користування земельними ділянками (сервітут), права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій).

Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Повноваження органів Держземагенства, як органів, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері земельних відносин визначені частиною 2 статті 7 Закону України «Про Державний земельний кадастр», серед яких, зокрема здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні.

У відповідності до статті 9 цього Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відповідно до пунктів 4-6 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Згідно з пунктом 111 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій, а саме: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Судами встановлено, що державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з присвоєнням кадастрового номеру НОМЕР_1 проведено на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, виготовленої приватним підприємством «Мегаполіс».

За змістом статт1 15 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року 858-IV до повноважень обласних рад у сфері землеустрою належать забезпечення реалізації державної політики в галузі використання та охорони земель; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; затвердження та участь у реалізації регіональних програм використання та охорони земель, підвищення родючості ґрунтів; організація землеустрою; координація робіт із землеустрою; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Рішенням Сумської міської ради від 5.02.2003 № 301-MP «Еко-Ексім» надано земельну ділянку площею 0,3161 га в оренду на 10 років по АДРЕСА_1, цільове призначення - інша промисловість (споміжні складські споруди). Підставою для надання в оренду був договір купівлі-продажу на аукціоні нежитлових приміщень майнового комплексу від 02.12.2002р. з регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області.

Рішенням Сумської міської ради від 26.03.2003 № 374-МР погоджено місце розташування об'єкту та надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво житлового будинку площею 0,3161 га за рахунок зміни цільового призначення земельної ділянки TOB «Еко-Ексім».

Рішенням Сумської міської ради від 02.04.2003 № 417-МР надано в оренду земельну ділянку під будівництво житлового будинку площею 0,3161 га за рахунок зміни цільового призначення земельної ділянки TOB «Еко-Ексім» терміном на 10 років.

Згідно з частиною 3 статті 124 Земельного кодексу України, в редакції чинній на час передачі земельної ділянки в оренду, передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 123 Земельного кодексу України (в редакції на лютий 2003 року) передбачалося погодження проекту відведення земельної ділянки із органами охорони культурної спадщини, одночасно статтею 28 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом.

На виконання рішення від 02.04.2003 № 417-МР між Сумською міською радою та TOB «ЕКО-ЕКСІМ» 25 липня 2003 року було укладено Договір оренди земельної ділянки, зареєстрований виконавчим комітетом Сумської міської ради за № 1024 від 03.09.2003 року. Відповідно до п. 2.2. Договору строк його дії - до 02.04.2013 року.

Рішеннями від 30.01.2013 № 2076-МР щодо поновлення договору оренди та від 19.06.2013 року № 2468- МР ( внесення змін до рішення від 30.01.2013 року № 2076-МР) з TOB «ЕКО-ЕКСІМ» було поновлено дію Договору оренди земельної ділянки площею 0,3161 га . Договір оренди був зареєстрований Управлінням Держземагентства у Сумському районі Сумської області від 19.07.2013 року, терміном до 30.01.2015 року.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва житлового будинку TOB «ЕКО-ЕКСІМ» по пров. Інститутський, 34, м. Суми, площею 0,3161 га відповідно до вимог чинного законодавства була розроблена ПП «Мегаполіс»

В акті погодження (встановлення) меж земельної ділянки (який включає в себе технічна документація), позивач не був зазначений як суміжний землевласник (землекористувач). Представник ПП «Мегаполіс», як розробника вищезазначеної технічної документації своїм підписом засвідчив, що суміжними землевласниками (землекористувачами) ніяких претензій при погодженні меж земельної ділянки не заявлено, на земельну ділянку обмеження та земельні сервітути не встановлені. Згідно статті 28 Закону України «Про землеустрій»відповідальність за достовірність, якість документації несе розробник документації із землеустрою, а саме - ПП «Мегаполіс».

Постановою КМУ № 318 від 13.03.2003 затверджено «Порядок визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць» (надалі по тексту - Порядок).

Пунктом 2, 3, 15 Порядку встановлено, що історичний ареал охоплює історично сформовану частину населеного місця, що зберегла старовинний вигляд, розпланування і характер забудови; режими використання історичних ареалів визначаються їх історико-культурним потенціалом (кількістю, видами, типами і категоріями об'єктів культурної спадщини, загальною містобудівною структурою, наявністю чи відсутністю заповідників, а також установленими зонами охорони пам'яток); у зонах регулювання забудови нові будівлі регламентуються за розташуванням, прийомами організації, висотою, довжиною фасадів, масштабом, характером членувань, пластичним і кольоровим вирішенням, функціональним використанням.

Таким чином, надання земельної ділянки в історичному ареалі під будівництво нової споруди не забороняється, але вносить певні обтяження при проектуванні і зведенні будинку щодо наявних поряд історичних споруд, пам'яток, наявністю чи відсутністю заповідників, тощо.

Будь-яких обмежень у використанні земельної ділянки технічна документація із землеустрою не містить.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанції прийшли до висновку про правомірності дій відповідача при здійснені державної реєстрації земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з присвоєним кадастровим номером НОМЕР_1.

Крім того судами встановлено, що державна реєстрація вказаної земельної ділянки не порушує права та інтереси позивача, оскільки вказані ним порушення фактично випливають із відносити, що стосуються порядку користування між власниками суміжних земельних ділянок.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновку судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом п'ятим частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2015 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Сорока