Справа № 806/5190/15
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Житомир справа № 806/5190/15

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Токаревої М.С., суддів: Сичової О.П., Нагірняка М.Ф.,

секретар судового засідання Мельниченко О.В.,

за участі представника позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії ( бездіяльність) Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні одноразової йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності 2 групи з 04.09.2015 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення йому, як інваліду 2 групи, одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013 № 975.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до ч.2 статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання або одержаного каліцтва, яке мало місце в період її проходження. Житомирський обласний військовий комісаріат направив до Міністерства оборони України документи ( висновок) щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи, отриманої внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби. Проте, листом Міністерства оборони України від 21.10.2015 року №248/3/6/2857 йому було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що дія ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" , а також Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 на нього не поширюються.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду письмові заперечення у яких просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю, справу просив слухати за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи дійшла висновку, що позов необхідно задовольнити часткового з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнений в запас наказом Заступника Міністра оборони України - Командувача Сухопутними військами Збройних Сил Україні від 21.08.1999 року № 213 за станом здоров`я та згідно з наказом командир, військової частини НОМЕР_1 від 20.09.1999 року № 171 виключений зі списків особового складу військової частини.

Рішенням Центральної військово-лікарської комісії по встановленні причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 03.07.2012 року № 1285 встановлено, що отримана ОСОБА_1 травма ТАК пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

З наявної у матеріалах справи копії довідки Житомирського обласного МСЕК № 2 серія 10 ААБ № 239795 від 11.09.2012 року вбачається, що 11.09.2012 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 ОСОБА_1 з 06.09.2012 року встановлено третю групу інвалідності, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Маючи право, як інвалід 3 групи, внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних виконанням обов`язків військової служби, на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції від 03.11.2006 N 328-V та в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів Украї від 28.05.2008 року № 499, зі змінами згідно його постанови від 25.07.2011 р. № 815( далі Порядок № 499) ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу або інших компенсаційних виплат відповідно до законодавства у зв`язку з встановленням йому 3 групи інвалідності, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби не отримував.

15.09.2015 року Житомирською обласною медико-соціальною експерти комісією № 2 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, довічно з 04.09.2015 р., яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується копію довідки Житомирського обласного МСЕК № 2 серія 12 ААА № 206 від 15.09.2015 року.

З метою вирішення питання по виплату одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби ОСОБА_1 17.09.2015 р. звернувся до Житомирського ОМВК з відповідною заявою та надав копії необхідних документі, що підтверджується наявної у матеріалах справи копії заяви від 17.09.2015 р.

Житомирський ОМВК надіслав документи ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, для вирішення питання щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги.

З листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 21.10.2015 №248/3/6/2857, адресованого Житомирському ОМВК вбачається, що після розгляду документів ОСОБА_1 встановлено, що підстав для подання пропозиції Міністерству оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги немає, оскільки на ОСОБА_1 не поширюється дія ст.16 Закону України "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та а в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499, оскільки ОСОБА_1 звільнений з військової служби до 01.01.2007 року.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

У відповідності до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 №2011- XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011- XII).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ. Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ колегія суддів дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії вже був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 справа № 21-446а14 та від 21.04.2015 справа № 21-135а15.

Суд зазначає, що застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок травми або захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Позивач отримав право на призначення вказаної допомоги з 04.09.2015, а тому має право на її призначення та виплату відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого Постановою КМ України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975)

Згідно п. 13. Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як встановлено в судовому засіданні, за результатами розгляду заяви позивача листом управлінням організаційного, соціального забезпечення та тарифікації Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 21.10.2015 за підписом начальника цього управління, позивачу через Житомирський ОВК було повідомлено про відсутність права на виплату вказаної допомоги.

В запереченні на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України не можна розцінювати як рішення Міністерства оборони України про результати розгляду звернення позивача. У Міністерстві оборони України рішення щодо призначення чи відмови у призначенні одноразової грошової допомоги приймає комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До зазначеної комісії документи, щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги не надходили, відповідно рішення Міністерство оборони України по суті заяви не приймало.

Наведені відповідачем обставини, які також було встановлено судом у ході розгляду справи дають суду підстави до висновку, що розгляд заяви та документів ОСОБА_1 від 17.09.2015 року відбувся без дотримання процедури, визначеної Порядком № 975 та Наказом № 530 від 14.08.2014 р.

Окрім того в постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 року по справі №21-563-а-14 проаналізувавши положення редакції статті 16 Закону №2011- ХІІ суд, дійшов висновку, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Відповідно до ст. 244- 2 КАС України висновку щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд вважає, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо не розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 грошової допомоги.

Що стосується позовної вимоги щодо зобов`язання Міністерства оборони прийняти рішення щодо призначення йому, як інваліду 2 групи, одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 975 то слід вказати, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служб, є виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як вбачається зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, позовна вимога щодо зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 як інваліду 2 групи, одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 975 є формою втручання в дискреційні повноваження Міністерства оборони України, виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Суд вважає, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі ( смерті ), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні ( або перевірочні ) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів правомірності своїх дій та прийнятого рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, з огляду на що колегія судів дійшла висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі ( смерті ), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов"язаних та резервістів , які призвані на навчальні ( або перевірочні ) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.С. Токарева

Судді О.П. Сичова,

М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 28 грудня 2015 р.