Справа № 804/6418/15
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2015 рокусправа № 804/6418/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фінансової служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року у справі № 804/6418/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-промислова компанія „Укрхімекспорт" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фінансової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-промислова компанія „Укрхімекспорт" звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фінансової служби у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням часткової зміни позовних вимог, просило:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу відповідача № 1247-25 від 29 квітня 2015 року;

- визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню позивачу пені за податком на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 71545 гривень 86 коп.;

- зобов'язати відповідача відобразити у інтегрованій картці позивача переплату за податком на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 72046 гривень 48 коп.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська № 1247-25 від 29 квітня 2015 року. Визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська по нарахуванню ТОВ „Торгівельно-промислова компанія „Укрхімекспорт" (ідентифікаційний код юридичної особи 25543463) пені за податком на додану вартістьіз вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 71545 гривень 86 коп. Зобов'язано ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська відобразити у інтегрованій картці ТОВ „Торгівельно-промислова компанія „Укрхімекспорт" (ідентифікаційний код юридичної особи 25543463) переплату за податком на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 72046 гривень 48 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказуючи на безпідставність її доводів, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника податкового органу надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю прибуття в судове засідання представника.

Зазначене клопотання колегією суддів визнано необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки представником відповідача не вказано жодної причини неможливості прибуття представника в судове засідання

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 196,частини 1 статті41 КАС України судове засідання проведено за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач перебуває на податковому обліку в ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська та у встановленому законом порядку зареєстрований платником податку на додану вартість.

17 березня 2015 року ТОВ „Торгівельно-промислова компанія „Укрхімекспорт" надіслало ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року № . У графі 4 таблиці 1 додатку № 2 до цієї декларації позивач відобразив суми задекларовані у листопаді 2014 року до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року у розмірі 3022528 гривень.

30 березня 2015 року позивач надіслав відповідачу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у декларації з ПДВ за лютий 2015 року № , у графі 4 таблиці 1 додатку № 2 якого вдруге зазначено суми, задекларовані позивачем у листопаді 2014 року до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року у розмірі 3022528 гривень.

З відомостей рядку 10.1.1 розділу ІІ, рядків 18, 20, 20.2, розділу ІІІ та рядків 26, 27, 31 розділу ІVвказаного уточнюючого розрахунку вбачається, що позивачем збільшено суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду на суму 218 гривень (а саме січня 2015 року на 108 гривень та лютого 2015 року на 110 гривень).

При цьому у графах та рядках додатку № 2 до згаданого уточнюючого розрахунку позивач вдруге відобразив показники, задекларовані ним 17 березня 2015 року у декларації № , але з урахуванням збільшення суми непогашеного від'ємного значення попередніх податкових періодів на 218 гривень, тобто уточнені показники.

Згідно пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу Україниу разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Розділом VІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства Фінансів України N 966 від 23 вересня 2014 року зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 жовтня 2014 року за № 1267/26044 унормовано порядок заповнення уточнюючого розрахунку до декларації з цього податку. Відповідно до приписів пункту 9 розділу VІ Порядку у разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

При цьому, затверджена вищевказаним наказом Мінфіну форма уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у декларації з ПДВ передбачає відображення у відповідному звітному документі як кожного показнику, який уточнюється платником, так і уточненого показнику, а також різниці між згаданими показниками.

Додатки до уточнюючого розрахунку, що містять інформацію щодо уточнених показників подаються за тією ж формою, що і додатки до декларації з ПДВ.Вони не містять окремих граф для відображення показнику, який уточнюється, уточненого показнику, а також різниці між ними.

Тому, виходячи з алгоритму формування, оброблення та аналізу податкової звітності з податку на додану вартість, якою керуються органи ДФС, у рядках та графах додатків до уточнюючого розрахунку відображається тільки різниця між показником, який уточнюється і уточненим показником. У разі, якщо така різниця складає від'ємне значення, відповідний показник відображається зі знаком «-».

Водночас, жодний нормативно-правовий акт з питань складання і подання податкової звітності з ПДВ не містить відповідних приписів.

Відтворення позивачем у графі 4 таблиці 1 додатку № 2 до уточнюючого розрахунку уточненого показника, а не різниці між показником, який уточнюється і уточненим показником, призвело до відображення у інтегрованій картці платника податківзагальної суми показника, який уточнюється і уточненого показника.

Оскільки облікований у інтегрованій картці платника податків показник графи 4 таблиці 1 додатку № 2 до уточнюючого розрахунку виявився більше суми від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, що залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року, 01 квітня 2015 року у інтегрованій автоматизованій інформаційній системі „Податковий блок" у позивача виникла недоїмка за податком на додану вартість в сумі 3022528 гривень.

24 квітня 2015 року позивач надіслав відповідачу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у декларації з ПДВ за лютий 2015 року № , у графі 4 таблиці 1 додатку № 2 якого суми, задекларовані позивачем у листопаді 2014 року до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року у розмірі 3022528 гривень зазначені зі знаком „-".

Подання позивачем останнього уточнюючого розрахунку за лютий 2015 року кваліфіковано відповідачем як погашення податкового боргу.

Наведені обставини слугували підставою для нарахування позивачу у інтегрованій автоматизованій інформаційній системі „Податковий блок" пені за період з 31 березня 2015 року по 23 квітня 2015 року в сумі 71545 гривень 86 коп.

12 травня 2015 року, позивач одержав податкову вимогу відповідача №1247-25 від 29 квітня 2015 року, у якій останній повідомив керівника позивача про наявність станом на 28 квітня 2015 року податкового боргу останнього за узгодженими податковими зобов'язаннями з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 71499 гривень 38 коп.

Крім того, із змісту заяви позивача про часткову зміну позовних вимог та доданих до неї копій документів вбачається, що 01 червня 2015 року позивач уклав зовнішньоекономічний контракт № 051522, за умовами якого зобов'язується купити у Відкритого акціонерного товариства «Метафракс», м. Губаха, Російська Федерація, карбамідо-формальдегідний концентрат на суму 21500000 російських рублів.

Розділом 5 контракту передбачено здійснення поставок товару позивачу в період з 01 червня 2015 року по 31 липня 2015 року; Розділ 14 контракту встановлює строк його дії до 01 серпня 2015 року. Розділом 7 контракту передбачено обов'язок покупця здійснювати попередню оплату товару на підставі відповідного рахунку постачальника.

02 червня 2015 року позивач отримав від постачальника рахунок на попередню оплату № 36 на суму 16985000 російських рублів.

Відповідно до вимог статті 99Конституції України, статей 7, 25, 44, 56Закону України „Про Національний банк України", а також Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 „Про систему валютного регулювання і валютного контролю" Національний банк України постановою № 124 від 23 лютого 2015 року „Про особливості здійснення деяких валютних операцій" запровадив деякі додаткові заходи щодо діяльності банків у сфері проведення валютних операцій, зокрема, заборонив уповноваженим банкам здійснювати авансові платежі (попередню оплату) в іноземній валюті за імпорт товару за зовнішньоекономічним договором (контрактом), загальна вартість якого перевищує 50000 доларів США (еквівалент цієї суми в іншій іноземній валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України на день укладення договору), якщо Національним банком України повідомлено уповноважений банк про непідтвердження можливості здійснення цих платежів.

Національним банком України встановлено, що підтверджені платежі виконуються не раніше четвертого операційного дня з дня подання уповноваженим банком інформації про ці платежі в реєстрі. Уповноважені банки для погодження зазначених платежів зобов'язані формувати відповідний реєстр, що подається до Національного банку України засобами електронної пошти разом з копіями документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення цих операцій. При цьому пакет документів, що подається до Національного банку України для підтвердження можливості як купівлі, так і перерахування іноземної валюти, має також містити довідку Державної фіскальної служби України про відсутність у резидента заборгованості з податків, зборів, платежів.

Враховуючи, що облікування відповідачем податкового боргу унеможливлювало виконання позивачем договірних зобов'язань за зовнішньоекономічним контрактом №051522, який повинен бути повністю виконаний сторонами до 31 липня 2015 року, останній був змушений платіжним дорученням №779 від 03 червня 2015 року здійснити оплату податку на додану вартість в сумі 72000 гривень.

У відповідності до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий Кодекс України.

Згідно до статтей 15, 16 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, податкове зобов'язання визначається у разі відсутності порушення норм податкового законодавства платником податків в податковій декларації або контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні (наприклад, нарахування контролюючими органами плати за землю фізичним особам відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України); грошове ж зобов'язання може включати в себе штрафні санкції та визначається у разі порушення норм податкового законодавства самостійно платником податків в порядку, передбаченому статтею 50 Податкового кодексу України, або контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні.

Таким чином, Податковий кодекс України розмежовує поняття податкового зобов'язання і грошового зобов'язання.

У відповідності до пункту 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

За загальним правилом пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 57.2 статті 57 Податкового кодексу України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

З урахуванням вказаної різниці між грошовим та податковим зобов'язанням, в тому числі у встановлених статті 57 Податкового кодексу України строках їх сплати, момент початку нарахування пені для таких зобов'язань визначається по-різному.

Так, пеня на грошове зобов'язання згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків (наприклад, згідно з пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України при поданні податкової декларації за будь-який наступний податковий період або поданні уточнюючого розрахунку до такої податкової декларації при заниженні податкового зобов'язання минулих податкових періодів) починає нараховуватися з моменту закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов'язання, вказаного в декларації або уточнюючому розрахунку або в податковому повідомленні-рішенні (саме коли наявні порушення податкового законодавства) на суму податкового боргу.

Пунктом 111.2 статті 111 Податкового кодексу України встановлено, що фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно до підпунктів 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені на грошове зобов'язання розпочинається з моменту закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов'язання. Отже, підставою для нарахування відповідної пені є порушення встановленого законодавством строку погашення узгодженого грошового зобов'язання або строку сплати податкового зобов'язання.

Враховуючи наведене, пеня нараховується на суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір, але не сплатив у встановлені законодавством строки, та/або на суму штрафної (фінансової) санкції чи санкцій за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, не сплачених платником у встановлені законодавством строки.

З огляду на те, що внаслідок виправлення позивачем самостійно виявленої помилки у останнього не виникло суми податку до сплати, тобто суми коштів, яку він повинен сплатити до відповідного бюджету, але у встановлені законодавством строки не сплатив, правові підстави для нарахування позивачу пені відсутні.

Згідно до статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання; податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до статей 59, 60 Податкового кодексу України розроблений Порядок направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, що визначає механізм формування, надсилання, вручення та відкликання податкових вимог органами доходів і зборів, який затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 576 зареєстрованим в Міністерством юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1840/24372 (далі - Порядок№576).

Відповідно до пункту 2.2 Порядку №576 податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки.

З огляду на вимоги статті 59 Податкового кодексу України, підставою для формування податкової вимоги є факт несплати платником податків суми узгодженого грошового зобов'язання з певного податку, збору, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність прийняття оскаржуваної податкової вимоги та її скасування.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фінансової служби у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року у справі № 804/6418/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров