Справа № 757/28699/15-а
Суддя: Писанець В. А.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року cуддя Печерського районного суду м. Києва Писанець В.А., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії, - го районного суду

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій проситьвизнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійною фонду України в Печерському районі м. Києва щодо не здійснення призначення та виплати щомісячного грошового утримання, як судді у відставці відповідно до вимог статті 141 Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"№ 2453-VІ від 7 липня 2010 року, (у редакції Закону № 192- VIII) в розмірі 90 відсотків щомісячного грошового забезпечення, зазначеного у довідці Конституційного Суду України № 6/1-337-90 від 27 червня 2015 року без обмеження і граничного розміру щомісячного грошового утримання з 22 червня 2015 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва, здійснити нарахування та виплату щомісячного грошового утримання, як судді у відставці відповідно до вимог статті 141 Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №2453- VI від 7 липня 2010 року (у редакції Закону № 192- VIII ) в розмірі 90 відсотків щомісячного грошового забезпечення працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідки Конституційного Суду України № 6/1-337-90 від 27 червня 2015 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 22 червня 2015 року та виплатити заборгованість з врахуванням раніше проведених пенсійних виплат.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся із заявою до відповідача про те останній листом від 30.07.2015 № 12091/06 відмовлено у призначені та виплаті довічного грошового утримання, як судді у відставці, де підставою для відмови у нарахуванні і виплаті довічного грошового утримання вказано Закон України від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", положеннями якого було внесено зміни до статті 141 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453 «Про судоустрій і статус судді» (у редакції Закону № 192-VIII).

УПФ в Печерському районі м. Києва в своїх запереченнях зазначило, що не було законних підстав для призначення щомісячного грошового утримання згідно ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України з 15.03.2012 року та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року.

30.07.2015 року позивач звернувся до Управління з заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 від 07.07.2010 року.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» є спеціалізованим Законом України, яким регулюється питання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

З 01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких Законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VII від 02.03.2015 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких Законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VII від 02.03.2015 рокубули внесені зміни до п. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме п. 3 ст.141 викладено в такий редакції: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Останнєнаведена норма Закону України Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 від 07.07.2010 року, із внесеними змінами що передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких Законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VII від 02.03.2015 року не скасована та не визнана неконституційною, а тому є чинною нормою та підлягає застосуванню.

Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу". "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів". "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

До 1 червня 2015 року не був прийнятий закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах.

За таких обставин з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються.

Висуваючи позовні вимоги позивач просить призначити та нарахувати довічне грошове утримання як судді у відставці у розмірі 90% від грошового утримання судді Конституційного суду України.

При цьому посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп./2013, зазначає, що частина третя, речення перше, друге, третє частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визнані неконституційними.

Також зазначає, що ухвалення Конституційним Судом України про визнання неконституційними законів, інших правових актів або окремих положень зумовлює втрату ним чинності з дня ухвалення такого рішення.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно офіційного тлумачення ч.1 ст. 58 на підставі рішення Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999р. дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинними законами України.

Таким чином Управління, як орган державної виконавчої влади у своїй діяльності керується чинним законодавством України.

Отже у Управлінняза наслідками розгляду заяви позивача від 30.07.2015 року не було підстав для призначення щомісячного грошового утримання у розмірі 90% відсотків.

За таких обстави позов не піддягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,18,69-71, 93, 94, 97, 99, 100, 102, 104, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: В.А.Писанець