Справа № 2а-1160/11/1370
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ К/800/18265/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби (правонаступником якої є Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області)

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2011

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013

у справі № 2а-1160/11/1370

за позовом Державного територіального галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (далі - ДТГО "Львівська залізниця")

до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області (далі - ОДПІ)

третя особа Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Львові

про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Державне територіальне галузеве об'єднання "Львівська залізниця" звернулось до суду з адміністративним позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області від 17.01.2011 № /0.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2011, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013, позов ДТГО "Львівська залізниця" задоволено: скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області від 17.01.2011 № /0 про збільшення Виробничому підрозділу «Вагонне депо Дрогобич» ДТГО «Львівська залізниця» грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток на 196 406,00 грн.

У касаційній скарзі ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування сум податкових зобов'язань з податку на прибуток згідно із податковим повідомленням - рішенням, з приводжу правомірності якого виник спір, стали висновки ОДПІ, викладені в акті від 31.12.2010 про результати планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01.10.2008 по 30.06.2010. Згідно із цими висновками відокремлений підрозділ "Вагонне депо Дрогобич" ДТГО "Львівська залізниця" у порушення вимог підпункту 2.2.2 пункту 2 статті 2 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 № 334/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків сторін в якому виник спір; далі - Закон № 334/94-ВР) не оподаткував дохід, одержаний не від основної господарської діяльності (дохід від продажу робіт з ремонту вантажних вагонів та технічного обслуговування цистерн господарюючим суб'єктам, які не є підприємствами залізничного транспорту), внаслідок чого занизив розмір податку на прибуток у сумі 157 125,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що платниками податку на прибуток, що одержаний від інших складових загальної господарської діяльності залізничного транспорту, є підприємства залізничного транспорту, які мають статус юридичних осіб, та їх структурні підрозділи, тоді як «Вагонне депо Дрогобич» до таких суб'єктів господарювання не відноситься.

Відповідно до пункту 2.2 статті 2 Закону № 334/94-ВР платниками податку на прибуток, одержаний від господарської діяльності залізничного транспорту, є управління залізниці. Перелік робіт та послуг, що належать до господарської діяльності залізничного транспорту, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1.32 статті 1 Закону № 334/94-ВР господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Як доходи залізниць, одержані від господарської діяльності залізничного транспорту, згідно з підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 статті 2 Закону № 334/94-ВР розуміють доходи у межах доходних надходжень, перерозподілених між залізницями у порядку, затверджуваному Кабінетом Міністрів України.

Водночас підпунктом 2.2.2 цього ж пункту встановлено, що платниками податку на прибуток, що одержаний не від господарської діяльності залізничного транспорту, є підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 62 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) підприємство - це самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

За змістом підпункту 2.1.3 пункту 2.1 статті 2 Закону № 334/94-ВР платниками податку на прибуток є: філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку (з числа резидентів - суб'єкти господарської діяльності, бюджетні, громадські та інші підприємства, установи та організації, які здійснюють діяльність, спрямовану на отримання прибутку як на території України, так і за її межами), що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж такий платник податку, територіальної громади.

Платник податку, який має такі філії, відділення чи інші відокремлені підрозділи може прийняти рішення щодо сплати консолідованого податку та сплачувати податок до бюджетів територіальних громад за місцезнаходженням філій, відділень чи інших відокремлених підрозділів, а також до бюджету територіальної громади за своїм місцезнаходженням.

Прийнятою на виконання пункту 2.2 статті 2 Закону № 334/94-ВР постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.1998 № 173 (чинної на час виникнення спірних відносин) затверджено Перелік робіт (послуг), що належать до основної діяльності залізничного транспорту. Водночас цим пунктом передбачалось визначення переліку робіт та послуг, що належать до господарської діяльності, і не передбачалось виокремлення на рівні підзаконного акта "основної" діяльності залізничного транспорту.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що визначення суб'єкта (платника) податку закон пов'язує з кількома юридичними фактами - отриманням прибутку від господарської чи не від господарської діяльності залізничного транспорту та організаційною визначеністю самого управління залізниці. Відповідно, закон не пов'язує вирішення цього питання з терміном "основна" діяльність залізничного транспорту.

У разі якщо управління залізниці не має підпорядкованих підприємств залізничного транспорту, які мають статус юридичних осіб, та, відповідно, їх структурних підрозділів, то єдиним платником податку на прибуток (одержаним як від основної діяльності, так і від інших складових загальної господарської діяльності залізничного транспорту) в системі зазначеного управління залізниці є виключно управління залізниці, а структурні підрозділи залізниці відповідно до підпункту 2.2.2 пункту 2.2 статті 2 Закону № 334/94-ВР не вважаються окремими платниками податку, оскільки не мають статусу підприємств.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.04.2013, від 07.07.2015 (справи № 21-88а13, № 21-31а15 відповідно).

Встановивши, що відокремлений підрозділ ДТГО "Львівська залізниця" - "Вагонне депо Дрогобич" не відповідає ознакам, встановленим законодавством для підприємства, оскільки не являється юридичною особою, діє на підставі Положення, а не статуту, та не є структурним підрозділом окремого підприємства залізничного транспорту, а прибуток, одержаний від його діяльності задекларовано і сплачено ДТГО "Львівська залізниця", що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями декларацій ДТГО "Львівська залізниця", платіжних доручень та банківських виписок по операціях ДТГО "Львівська залізниця", суди попередніх інстанцій дійшли юридично правильного висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, з приводу якого виник спір у цій справі.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013 у справі № 2а-1160/11/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Є.А. Усенко

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев