Справа № 810/3914/15
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3914/15 Головуючий у 1-й інстанції:Кушнова А.О. Суддя-доповідач:Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2015 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просить:

- зобов'язати ОСОБА_6 знести за власний рахунок самочинно збудований гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати ОСОБА_6 знести за власний рахунок самочинно збудовану прибудову до житлового будинку (літ «А») розмірами 4,6х3,0 м. за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року первісного позивача - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України замінено на належного - Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Київській області.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови ОСОБА_5 зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що будівельні роботи проводились відповідачем із грубим порушенням будівельних норм, вимог техніки безпеки, без проектної документації, у результаті чого утворився об'єкт, який має статус самочинного будівництва. Крім того самочинно збудований гараж знаходиться поза межами земельної ділянки ОСОБА_6 та накладається на земельну ділянку, що належить ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з`явились у судове засідання та перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи ОСОБА_6 відповідно до ухвали Вишгородського районного суду про затвердження мирової угоди від 18 листопада 1998 року є власником 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 (а.с. 70).

Право власності на вказану частку житлового будинку ОСОБА_6 зареєстроване Вишгородським бюро технічної інвентаризації, про що в реєстровій книзі № Д-1 зроблено запис № 733 від 03.12.1998 року, вказане підтверджується відбитком штампу БТІ на ухвалі (т. 1 зворотній бік а. с. 70).

27 вересня 2011 року відповідач отримав державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1081 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1 а. с. 71).

Власником іншої частини житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 (апелянт) на підставі договору дарування ВАМ №9 57378 від 22 серпня 2003 року (т. 1 а. с. 233).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 30 вересня 2011 року ОСОБА_5 є також власником земельної ділянки площею 0,1242 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, площею 0,1242 га (т. 1 а. с. 156).

ОСОБА_6 у 2010 році виконав будівельні роботи з будівництва гаражу, у 2014 році було здійснено будівельні роботи із зведення прибудови до житлового будинку розмірами 4,6х3,0 метри та реконструйовано дах в частині житлового будинку, що належить йому на праві власності.

22 жовтня 2014 року до Державної архітектурно-будівельної інспекції України надійшло звернення ОСОБА_5 щодо перевірки дотримання ОСОБА_6 законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил при будівництві прибудови та реконструкції даху житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 12-14).

На підставі зазначеного звернення, 27 жовтня 2014 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Київській області видано направлення № 14.14/01 для проведення позапланової перевірки реконструкції житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 15).

Департаментом державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області (надалі також Департаментом) проведено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_6 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, за наслідками якої встановлено факти порушення вимог пункту 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських поселень» та статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

06 листопада 2014 року Департаментом за результатом проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил (т. 1 а. с. 16-17), яким встановлено, що ОСОБА_6 здійснені будівельні роботи з будівництва гаража, прибудови до житлового будинку розміром 4,6х3,0 метри та реконструкції даху без документів, що надають право на виконання будівельних робіт.

06 листопада 2014 року Департаментом винесено припис № С-0611/1 від 06 листопада 2014 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким встановлений строк для усунення порушень до 30 грудня 2014 року (т. 1 а. с. 18-19), складно протокол № 1-Л-А-0611/1 від 06 листопада 2014 року про адміністративне правопорушення (т. 1 а. с. 20-21).

11 листопада 2014 року Департаментом винесено постанову № А-1111/3 по справі про адміністративне правопорушення (т. 1 а. с. 22-23).

17 листопада 2014 року ОСОБА_6 сплачено суму штрафу у розмірі 4250,00 грн. на підставі постанови по справі про адміністративне правопорушення від 11 листопада 2014 року № А-1111/3 (т. 1 а. с. 24).

29 січня 2015 року до Державної архітектурно-будівельної інспекції України надійшло повторне звернення ОСОБА_5 про порушення вимог містобудівного законодавства ОСОБА_6 у зв'язку з невиконанням вимог припису від 06 листопада 2014 року № С-0611/1.

На підставі направлення від 12 лютого 2015 року № 131.15/01, звернення ОСОБА_5 від 29 січня 2015 року № 7/10-2901/5ц Департаментом проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_6 за наслідками якої складено акт від 12 лютого 2015 року № б/н (т. 1 а. с. 40-41).

Перевіркою встановлено, що вимоги припису від 06 листопада 2014 року № С-0611/1 відповідачем не виконано, порушення містобудівного законодавства не усунуто, документу, що надає право на виконання будівельних робіт не отримано, чим порушено вимоги пункту 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

12 лютого 2015 року Департаментом винесено припис № С-1202/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким ОСОБА_6 зобов'язано отримати документ, що надає право на виконання будівельних робіт у строк до 30 серпня 2015 року (т. 1 а. с. 42-43).

Крім того, відповідача було попереджено, що у разі не виконання вимог припису від 12 лютого 2015 року № С-1202/1 Департамент буде змушений звернутись до суду з позовом про знесення самочинного будівництва.

12 лютого 2015 року Департаментом також складено протокол № 1-Л-А-1202/1 про адміністративне правопорушення (т. 1 а. с. 44-45).

24 лютого 2015 року Департаментом винесено постанову № А-2402/1 по справі про адміністративне правопорушення (т. 1 а. с. 46-47).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у Департаменту, як суб'єкта владних повноважень, відсутні докази прямого зобов'язання ОСОБА_6 здійснити перебудову самовільного будівництва або відмови ОСОБА_6 від такої перебудови, а отже, припис про зобов'язання знесення самовільного будівництва до вирішення питання щодо можливості здійснення перебудови житлового будинку є передчасним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно вимог частин 1 та 2 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Таким чином, згідно із наведеною нормою Закону позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Разом з цим слід зазначити, що згідно Закону у разі здійснення особою самочинного будівництва, але при цьому відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил не с істотними; не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства; не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації; не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості.

Згідно з приписами частин 1 та 7 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову житлового будинку.

При цьому, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Однак, позивачем не враховано вищезазначених норм, перейнято на себе делеговані повноваження суду та винесено припис.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді позовів про знесення самочинно збудованого об'єкта нерухомості суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Як встановлено судом першої інстанції, невиконання вимог приписів від 06 листопада 2014 року № С-0611/1 та від 12 лютого 2015 року № С-1202/1 про отримання документу, що дає право на виконання будівельних робіт обумовлене відмовою співвласниці житлового будинку надати дозвіл (погодження) на забудову та введення в експлуатацію спірної прибудови та гаража.

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_5 з письмовим проханням надати згоду на прийняття в експлуатацію спірної добудови до житлового будинку (т. 1 а. с. 86). Втім, листом від 07 липня 2015 року ОСОБА_5 відмовилась надавати таку згоду, мотивуючи це тим, що будівельні роботи відповідачем було виконані без документу, що надає право на їх виконання та з порушенням вимог містобудівного законодавства (т. 1 а. с. 87).

Враховуючи відмову третьої особи надавати будь-яку згоду на введення спірних об'єктів в експлуатацію, ОСОБА_6 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5, Димерської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, державних актів на земельні ділянки та розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами в натурі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 5 лютого 2015 року відкрито провадження у справі № 363/86/15-ц за вказаною позовною заявою (т. 1 а. с. 74).

Крім того, в рамках вказаного цивільного провадження Вишгородським районним судом ухвалою від 30 червня 2015 року призначено судову будівельно-технічну експертизу з метою виділення в натурі відповідачу його частки у житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 75-76).

Виділ в натурі частки житлового будинку ОСОБА_6 на праві власності та присвоєння будинку окремої поштової адреси дозволить йому в подальшому одноосібно звернутись до департаменту із заявою про видачу документу, що дає право на виконання будівельних робіт.

Разом з тим, на момент звернення Департаменту з даним позовом, рішення Вишгородським районним судом Київської області у справі № 363/86/15-ц не прийнято, що виключає можливість звернення до позивача із заявою про видачу будівельного паспорта.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що фактичні обставини справи свідчать про намір ОСОБА_6 виконати вимоги припису шляхом приведення об'єктів самочинного будівництва у відповідність до вимог містобудівного законодавства.

Департаментом не взято до уваги та не з'ясовано, чи були ОСОБА_6 вчинені всі необхідні та залежні від нього дії з метою виконання припису.

Зведення об'єкту архітектури без дозволу відповідного контролюючого органу не свідчить про неможливість його перебудови, або усунення таких порушень іншим шляхом. Неможливість перебудови об'єкту самочинного будівництва закон пов'язує з істотними порушеннями будівельних норм та/або прав та інтересів інших осіб.

Зокрема, про неможливість перебудови може свідчити недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміна окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Однак, наведені обставини позивачем у ході перевірок не досліджувались.

Крім того, як суб'єктом владних повноважень, не надано жодного доказу зобов'язання позивача здійснити перебудову самовільного будівництва або відмови позивача від такої перебудови, доказів порушень законних прав та інтересів інших осіб, не відповідності санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації.

Доводи апелянта, що самочинним будівництвом прибудови та реконструкцією даху грубо порушуються її права як власника частини житлового будинку, оскільки зведення відповідних об'єктів з порушенням державних будівельних норм, стандартів і правил призвело до погіршення її частини будинку та створює загрозу його руйнування, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Посилання апелянта на дані Департаменту містобудування та архітектури Київської ОДА викопіювання топографічного плану м 1:500 смт. Димер Вишгородського району Київської області станом на 1991 рік, виміри поверхового плану Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 37, вулиця Бударіна проведеного КП «Вишгородське БТІ», складеного 04.09.1985 року та 07.07.2003 року; геодезичні виміри від 07.08.2014 року та від 10.04.2015 року також не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки наведеними даними не підтверджується погіршення її частини будинку, що створює загрозу її руйнуванню.

Відповідно до частини 4 статті 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Колегією суддів не приймається до уваги посилання апелянта на відкрите кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за частиною 1 статті 275 КК України, оскільки вирок суду у кримінальному провадженні відсутній.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що усунення порушень містобудівного законодавства можливо виключно шляхом знесення об'єктів самочинного будівництва або доказів неможливості реконструювати його відповідним чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги про знесення є передчасними.

Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Вищого адміністративного суду України № К/9991/81484/11 від 22.07.2012 року, № К/9991/77598/12 від 17.04.2013 року, № К/800/46907/13 від 09.04.2014 року, № К/9991/9934/11 від 19.09.2013 року, № К/800/55027/14 від 22.01.2015 року, № К/800/46925/14 від 27.05.2015 року, № К/800/40174/14 від 16.07.2015 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення складено 28.12.2015 року.

.

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.