Справа № 820/10857/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 грудня 2015 р. № 820/10857/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "НК КАДІЗ"
до Державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську ГУ ДФС у Івано-Франківській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "НК КАДІЗ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд :

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення: № НОМЕР_1 від 15.09.2015 року, № НОМЕР_2 від 15.09.2015 року, № 001336151 від 04.09.2015 року;

- зобов'язати відповідача відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "НК КАДІЗ" (код за ЄДПОУ 39455562) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України" податковий Блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акт 3341/09-15-22-07/39455562 від 25.08.2015 року, № 3449/1501/39455562 від 03.09.2015 року;

- питання щодо розподілу судових витрат вирішити відповідно до ст. 94 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає рішення та дії відповідача - ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС у Івано-Франківській області, неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства. Позивач стверджує, що жодних підстав для проведення документальних позапланових перевірок позивача у податкового органу не було. Окрім того, підприємство не вчиняло податкових правопорушень, про які згадується в актах спірних перевірок. Викладені в актах судження інспекції є помилковими, адже не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. За таких підстав, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання повноважних представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином, в порядку, передбаченому ст. 33-35 КАС України. (т.2 а.с.146, 147). Правом надати заперечення не скористались, клопотань про перенос розгляду справи не заявляли.

Суд, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "НК КАДІЗ", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, код 39455562.

Товариство взято на податковий облік і станом на даний час перебуває на обліку в ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області у звязку із зміною юридичної адреси.

На виконання постанови старшого слідчого з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань СУ ГУ ДФС в Харківській області підполковника податкової міліції ОСОБА_2 від 21.05.2015 р. та на підставі наказу ДПІ у м.Івано-Франківську №905 від 27.07.2015 року (де на час проведення перевірки перебувало підприємство позивача), відповідачем - ДПІ у м.Івано-Франківську, проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Кадіз" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Капітал Х", код 37365100 за період з 01.03.2015 по 31.03.2015 року.

Результати перевірки оформлені актом №3341/09-15-22-07/39455562 від 25.08.2015 року. (т.1 а.с.18-47).

За висновками перевірки, позивачем - ТОВ "НК КАДІЗ", порушено п.14.1.36, п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п. 198.1, 198.2, п. 198.3. п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-ХІV, із змінами та доповненнями, п.2.15, п.2.16, пп.2.4 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за №168/704 по взаємовідносинам з ТОВ "Капітал Х" за березень 2015 року, в результаті чого ТОВ "НК Кадіз" завищено податковий кредитна суму ПДВ 4344875 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету за березень 2015 року в сумі 3966105 грн. та до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ поточного звітного (податкового) періоду (р.19) за березень 2015 р. в сумі 378770 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС у Івано-Франківській області прийнято спірні податкові повідомлення-рішення від 15.09.2015 року:

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 4957631,00 грн., з них за основним платежем 3966105,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 991526,00 грн. (т. 2 а.с.65);

- №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 378770,00 грн. (т. 2 а.с.66).

Крім того, відповідачем - ДПІ у м.Івано-Франківську, на підставі п.200.10 ст.200 розділу V Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "НК КАДІЗ" за липень 2015 року.

Результати перевірки оформлені актом від 03 вересня 2015 року №3449/1501/39455562. (т.2 а.с.61-62).

Відповідно до висновків акту, перевіркою встановлено порушення вимог пп.49.18.1 п.49.18/ ст.49 глави 2 розділу ІІ. п.49.2 ст.49 глави 2 розділу ІІ. п.203.1 ст.203 розділу V Податкового кодексу України, зі змінами та доповненнями, а саме: неподання податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2015 року.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, ДПІ у м.Івано-Франкіську ГУ ДФС у Івано-Франківській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 04.09.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1020,00 грн. (т. 2 а.с.64).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в актах №3341/09-15-22-07/39455562 від 25.08.2015 року та №3449/1501/39455562 від 03.09.2015 року на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ "НК КАДІЗ" у перевіреному періоді мав господарські відносини з ТОВ "Капітал Х".

Так, відповідно до договорів поставки нафтопродуктів №КХ-0033 від 01.03.2015 р. (т.1 а.с.104) та №КХ-0165 від 20.03.2015 р. (т.1 а.с.109). постачальник (ТОВ "Капітал Х") зобов'язується передати у власність покупця (ТОВ "НК КАДІЗ"), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору.

Відповідно до п. 4.2 означених договорів товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" i інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термнів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

На виконання умов договору №КХ-0033 від 01.03.2015р. сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме №00033 від 01.03.2015р. на загальну суму 17729160,20 грн. (у т.ч. ПДВ 2954860,03 грн.). (т.1 а.с.205).

На підтвердження виконання договору поставки №КХ-0020 від 01.03.2015р., додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів №00033 від 31.03.2015р., відповідно до якого кількість ТМЦ становить 689.049 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 17729160.20 грн. (т.1 а.с.106).

Розрахунок по договору поставки №КХ-0033 від 01.03.2015р. не здійснювався, у зв'язку iз чим у позивача виникла кредиторська заборгованість на суму 17729160,20 грн., яка icнyє i на теперішній час, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 63 за період березень 2015р.

Kpiм того, до вищевказаного договору укладена додаткова угода від 20.07.2015 року, за якою ТОВ "НК Кадіз" здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Капітал X" до 31.03.2016 року. (т.1 а.с.107).

На виконання умов договору №КХ-0165 від 20.03.2015р. сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме №00165 від 20.03.2015р. на загальну суму 8340086,87 грн. (у т.ч. ПДВ 1390014,48 грн.). (т.1 а.с.110).

На підтвердження виконання договору поставки №КХ-0165 від 20.03.2015р., додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів №00165 від 31.03.2015р., відповідно до якого кількість ТМЦ становить 334.501 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 8340086,87 грн. (т.1 а.с.111).

Розрахунок по договору поставки №КХ-0089 від 10.03.2015р. не здійснювався, у зв'язку із чим у позивача виникла кредиторська заборгованість на суму 8340086,87 грн., яка icнyє i на теперішній час, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 63 за період березень 2015р.

Крім того, до вищевказаного договору укладена додаткова угода, за якою ТОВ "НК Кадіз" здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Капітал X" до 31.03.2016 року. (т.1 а.с.112).

3 метою повідомлення позивача про місцезнаходження товару та виконання постачальником своєї частини вказаних вище договорів, ТОВ "Капітал X" складено та надіслано на адресу ТОВ "НК Кадіз" листи до договорів поставки нафтопродуктів №КХ-0033 від 01.03.2015р., №КХ-0165 від 20.03.2015р. в яких зазначено, що придбані товари знаходяться на зберігання в ПАТ "Дніпронафтопродукт" та можуть бути отримані в будь-який час протягом дії вищевказаного договору. (т.1 а.с.108, 113).

Зберігання нафтопродуктів здійснювалося ПАТ "Дніпронафтопродукт" на підставі договору зберігання №4542 від 26.01.2015р. На підтвердження виконання договору зберігання сторонами укладалися акти приймання-передачі наданих послуг, протокол узгодження ціни до кожного договору. (т.1 а.с.114-115).

Вci послуги щодо зберігання оплачені позивачем у poзмipi, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за січень-червень 2015року, та платіжними дорученнями за оплату послуг. (т.1 а.с.185-188).

Транспортування ТМЦ здійснювалося автоперевізним підприємством ТзОВ "Зелена Говерла" на підставі договору №ЗГ-К-060115 від 06.01.2015р. (т.1 а.с.116-118). На виконання договору та за результатами надання послуг по перевезенню нафтопродуктів складено акт №1 прийомки виконаних робіт від 31.03.2015р. (т.1 а.с.119-120).

Транспортування ТМЦ здійснювалося автоперевізним підприємством ТОВ "Торговий Дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" на підставі договору №28 від 12.01.2015р. (т.1 а.с.121-123). На виконання договору та за результатами надання послуг по перевезенню нафтопродуктів складено додаткову угоду №1 від 29.01.2015 року, №2 від 27.02.2015 року, від 30.03.2015 року до договору №10 від 12 січня 2015 року, акт здачі-прийомки виконаних робіт №АР-0000228 від 31.03.2015р. та реєстр до нього, рахунок №СФ-0000232 від 31.03.2015 року. (т.1 а.с.124-126).

Розрахунки за надані послуги перевезення здійснювалися у безготівковій формі, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку №631 за період березень 2015р., платіжними дорученнями про оплату послуг.

Крім того, за результатами перевезень складалися товарно-транспортні накладні, які містяться в матеріалах справи (т.2 а.с.7-142).

По yciм вказаним вище взаємовідносинам після доставки вантажу, зазначеного у ТТН, в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особами ТОВ "НК Кадіз" відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти i нафтопродуктів на підприємствах i організаціях України (затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Miністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, зареєстрованого в Miністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за №805/15496).

А саме: з прибуттям нафтопродуктів на АЗС в автоцистерні перевіряється наявність i цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму i густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму i густині, зазначеним у ТТН, відповідність найменування, марки i виду (залежно від масової частки марки) нафтопродукту, зазначених у ТТН i паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.

Згідно п.п. 10.2.8 Інструкції, у разі відсутності розходження між фактично прийнятою кількістю нафтопродукту i кількістю, зазначеною у ТТН, оператор проставляв час надходження автоцистерни на АЗС i власним підписом в накладній засвідчував її приймання. Один примірник ТТН залишається на АЗС, а два - повертаються водієві, який поставляв нафтопродукт.

На підтвердження виконання вищезазначених операцій свідчать підписи уповноважених oci6 відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній ТТН. Товаро-транспортна накладна також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача.

Kpiм того, на кожній товаро-транспортній накладній міститься копія чеку з АЗС, який підтверджує оприбуткування товару. На такому чеку міститься точна адреса місцезнаходження АЗС, дата проведення операції, резервуар до якого здійснюється оприбуткування нафтопродуктів, номенклатура та кількість палива.

Також факт оприбуткування нафтопродуктів підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 281, 282, 203 за березень 2015 року.

Контролюючим органом досліджувалися yci вказані первинні документи, однак не було зазначено недоліків їх форми та змісту.

Натомість, як вбачається з акту перевірки №3341/09-15-22-07/39455562 від 25.08.2015 року єдиними підставами для прийняття спірних висновків контролюючого органу про нереальність здійснення господарських операцій між ТОВ "НК-Кадіз" та ТОВ "Капітал X" стало встановлення, на підставі даних AIC "Податковий блок" розбіжностей за березень місяць 2015 р. на загальну суму ПДВ 5615995,24 грн., яка виникла за рахунок відображення результатів документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Капітал X", проведеної Основ'янською ОДПІ м.Харкова ГУ Мндоходів у Харківській області (акт перевірки №2047/20-38-22-01-04/37365100 від 17.06.2015р. та акт перевірки 2127/20-38-22-01-04/37365100 від 30.06.2015р., по яким наразі прийнята постанова Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2015 року по справі №820/7636/15 про їх скасування та визнання протиправними).

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на додану вартість (рядки 10.1 - 17) за період березень 2015р. встановлено: відображення у рядку 10.1 Декларант "Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з ПДВ на митній територї України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податків, для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% та нульовою ставкою; показників за березень 2015 року у загальній cyмi за даними платника 6442549 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій із придбання пального для подальшої реалізації.

3 проведеного аналізу податкової звітності з податку на додану вартість встановлено що основним постачальником від якого сформовано ТОВ "НК Кадіз" суму податкового кредиту за березень 2015 року є ТОВ "Капітал X" (код СДРПОУ 37365100). Під час проведення перевірки встановлено, що ТОВ "Капітал X" (), 61080, м. Харків, пр-т Гагаріна, буд. 201, кв (офіс) 202, перебуває на обліку в Основ'янській ОДПІ м. Харкова (2032), стан платника 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Основний вид діяльності - роздрібна торгівля пальним. Під час проведення перевірки причини виникнення розбіжності встановлено, що розбіжність виникла за рахунок акту перевірки ТОВ "Капітал X" складеного працівниками ДПІ на обліку якого перебуває даний контрагент-постачальник.

Суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обовязкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним субєктом владних повноважень до суду також не подано.

Окрім того, в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Слушність наведеного висновку окружного адміністративного суду підтверджується правозастосовчою практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також правозастосовчою практикою Верховного Суду України (постанова від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обовязковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Проаналізувавши вищевнаведену первинну документацію суд доходить висновку, що позивач є сумлінним платником податків, немає заборгованості перед бюджетом, подає податкову звітність у строки встановлені податковим законодавством. Також у позивача наявна первинна документація по усім господарським операціям між позивачем та його контрагентами, яка відповідає вимогам законодавства, не містить дефектів форми, змісту чи походження, та в повній мірі підтверджує реальність здійснення господарських операцій. Зазначені документи, у повному обсязі, були надані позивачем до перевірок, однак контролюючий орган всупереч вимог Податкового кодексу України, не перевірив вказані документи та не врахував їх під час складання висновків перевірок. Подібні дії контролюючого органу є порушенням вимог податкового законодавства, адже положеннями п.83.1 ст.83 ПК України передбачено обовязок контролюючого органу використання та аналіз первинної документації платника податків для здійснення висновків за результатами проведення перевірки.

Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п.198.3 ст.198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.6 ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд зауважує, що відповідно до п.200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Суд вважає за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Також слід зазначити, що в ході розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст.71 КАС України не спростовано достовірності відомостей первинних документів, наданих позивачем.

Таким чином, на думку суду, не має підстав вважати, що господарські взаємовідносини між підприємствами не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Вищевикладене свідчить про те, що позивачем правомірно, відповідно до норм чинного законодавства включено до складу податкового кредиту за перевірений період суми ПДВ за податковими накладними.

Щодо винесення позовних вимог позивача щодо визнання протиправними дій ДПІ у м. Івано-Франківському ГУ ДФС у Івано-Франківській області зі встановлення в актах перевірки висновків щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, суд зазначає, що оскільки правомірність формування податкового кредиту позивачем підтверджується податковими документами, реальність господарських правовідносин підтверджено позивачем документами первинного бухгалтерського обліку, позовні вимоги в цій частині правомірні та підлягають задоволенню.

Зважаючи, що акти перевірки є одним із джерел податкової інформації, суд зазначає, що інформація, що міститься в актах перевірок, використовується контролюючими органами виключно в порядку ст. 74 ПК України.

Згідно статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

У п.п. 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до п.п. 3.1.3.7 п. 3.1.3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013, № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця", з метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться: зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел. При цьому враховуються результати автоматизованого зіставлення (наказ N 85) даних додатка 5 до декларації, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, ЄРПН, баз МД (по мірі впровадження відповідного програмного забезпечення).

Таким чином, існує взаємодія податкових органів при опрацюванні розшифровок інформаційних баз даних та їх використання при проведенні перевірок та прийняття за їх результатами рішень.

Пунктом 1.1. Методичних рекомендацій № 165 визначено, що ці Методичні рекомендації запроваджуються в органах Міністерства доходів і зборів України з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов'язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

Відповідно до п.п.2.5.6. Методичних рекомендацій № 165, до впровадження у промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" за результатами проведеного аналізу та зіставлення даних автоматизованого контролю податкової звітності, інформації з інших джерел формується Висновок про наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки, які будуть підставою для прийняття рішення про проведення планової/позапланової документальної виїзної/невиїзної перевірки (далі - Висновок). Після впровадження в промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" Висновок формується в електронному вигляді разом з актом/довідкою про результати електронної камеральної перевірки.

З наведених положень Методичних рекомендацій № 165 випливає, що вони стосується порядку організації та проведення камеральних перевірок платників податків, і наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки будуть підставою для прийняття рішення про проведення саме документальної перевірки платника податків (планової чи позапланової, виїзної чи невиїзної).

Відповідно до висновків актів, та витягу з АІС "Податковий блок" встановлено, що інформацію акту відповідач вніс до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформацію в частині зменшення обсягів податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача.

Наведене свідчить про те, що відповідач змінив дані, задекларовані позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

Податковий орган, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Сама по собі здійснена ДФС податкова кваліфікація операцій не може бути підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку ст. 54 ПК України та його узгодження.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Отже, інформація, викладена у електронних базах даних стосовно позивача може бути використана податковим органом при перевірці контрагентів, що може призвести до погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмови його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

За правилами пункту 86.1 статті 86 названого Кодексу результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Інформаційна система "Податковий блок", що включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, таких як: реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит було створено з метою удосконалення процесу адміністрування податків .

Ця система призначена для виконання основних завдань органів ДПС, як-от: інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства; податковий облік та реєстрація платників податків; прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів; перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України; застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків; вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

З урахуванням того, що в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, приходимо до висновку, про протиправність дій податкового органу у вказаній частині.

З урахуванням того, що самі лише висновки акту перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість та враховуючи помилковість висновків акта, суд приходить до висновку, що ДФС зобов'язана вилучити з інформаційної системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі актів перевірки, та відновити в зазначених базах показники податкової звітності позивача та відповідно про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині. Зважаючи, зо позовні вимоги в цій частині позивачем пред'явленя як до ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС у Івано-Франківській області, так одночасно і до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, враховуючи, що позивачем було змінено юридичну адресу та відповідно перебування позивача на обліку в Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, проте повне обслуговування платника податків ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області тільки з 01.01.2016 року, а чинне законодавство не передбачає можливості захистити право особи на майбутнє, суд вважає доцільним задовольнити позовну вимогу позивача в цій частині тільки щодо ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС у Івано-Франківській області.

Окремо суд зазначає, що для позивача контролюючим органом на час розгляду справи є як ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС у Івано-Франківській області, так і ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, а тому обидва відповідача відповідають за інформацію, що внесена до бази даних на рівні ДФС України.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд повинен керуватися критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України та перевіряти чи дотримувався суб'єкт владних повноважень, приймаючі (вчиняючи) рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НК КАДІЗ" до Державної податкової інспекції у м.Івано-Франковську ГУ ДФС у Івано-Франківській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Івано-Франковську ГУ ДФС у Івано-Франківській області: № НОМЕР_1 від 15.09.2015 року, № НОМЕР_2 від 15.09.2015 року, № 001336151 від 04.09.2015 року.

Зобов'язати відповідачів: Державну податкову інспекцію у м.Івано-Франківську ГУ ДФС у Івано-Франківській області та Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "НК КАДІЗ" (код за ЄДПОУ 39455562) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України" податковий Блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акт 3341/09-15-22-07/39455562 від 25.08.2015 року, № 3449/1501/39455562 від 03.09.2015 року.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 25 грудня 2015 року.

Суддя Панченко О.В.