Справа № 2-а-834/11
Суддя: Колегаєва С. В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Деснянський районний суд міста Києва
03 лютого 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Колегаєвої С.В.
при секретарі - Буцко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ння Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними щодо перерахунку
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України нському районі м. Києва про визнання дій протиправними щодо перерахунку йому пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інваліду III групи від захворювання, пов"язаного із наслідкаами аварії на ЧАЕС, не в повному обсязі нараховуються та виплачуються основна та додаткова пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". А тому просить і дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату його основної пенсії в період з опада 2010 року та додаткової пенсії в період з 30 червня 2010 року, відповідно до вимог ст. 48, 50, 54 вищевказаного Закону.
В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному визнати дії відповідача протиправними та зобов"язати відповідача провести перерахунок та виплату основної пенсії позивача за період з 22 листопада 2010 року та додаткової пенсії в період з 30 червня 2010 року відповідно до вимог Закону.
Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва - в судове засідання не з»явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів.
Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Деснянському м. Києва і отримує пенсію, передбачену ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали юк Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, передбачену ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" від 03.01.2002 року № 1 та постанови Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
5ильської катастрофи" від 26.07.1996 року №831 відповідно.
ОСОБА_1 має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, є інвалідом III групи, що аджується копіями посвідчень, наявних в матеріалах справи та не заперечується відповідачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України передбачає, що іромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на вчення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатносгі, втрати годувальника, безробіття з незалежних від ставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Стосовно позовних вимог щодо перерахунку та виплати недоотриманої основної та додаткової пенсій, то судом влено наступне.
Згідно із ст. 49 вищевказаного Закону пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Частиною 4 ст. 54 Закону (в редакції, що діяла до прийняття Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік і внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року) передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій валідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних і за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.
Статтею 50 Закону (в редакції, що діяла до прийняття Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року) визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, ачається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної за віком: інвалідом II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів пенсії за віком.
Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів ни" від 28.12.2007 року до вказаних статей Закону було внесено зміни: частину 4 ст. 54 Закону було змінено чотирма нами, а ст.50 Закону було викладено в новій редакції.
Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України від 22 травня року № 10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення стаггі 67 ту І, пунктів 2-4. 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22. 24-34. підпунктів 1-6.8-12 пункту 35,пунктів 36-100 розділу іесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про авний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до положень ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України єдиним органом конституційної дикції в Україні. Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів гитуції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Статтею 150 Конституції України визначено повноваження Конституційного Суду України, до яких віднесено, зокрема: лення питань про відповідність Конституції України (конституційяість); законів та інших правових актів Верховної Ради

аїни; актів Президента України. З питань, передбачених цією статтею. Конституційний Суд України ухвалює, рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Стаття 152 Конституції України встановлює процедурне питання, у відповідності до якого закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визначаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не повідають Конституції України або якшо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення набрання ними чинності.

Суд керується положеннями ч. 2 ст. 152 Конституції України, відповідно до вимог якої закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення їх неконститу цінність.

Отже, рішення Конституційного Суду України не мають зворотної сили, а закони, інші правові акти або їх окремі Поження, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх конституційнють.

Суд приймає до уваги, зокрема, рішення Конституційного Суду України "У справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України "Про чинність Закону України "Про Рахункову палату", офіційного тлумачення положень частини 2 статті 150 Конституції України, а також стани 2 статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України справа про порядок виконання рішень конституційного Суду України №15-рп/2000)". Конституційний Суд України, зазначає, що органи державної влади, орган Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові та службові особи, громадяни та їх об'єднання, іноземці, особи без громадянства минні утримуватись від застосування чи використання правових актів або їх положень, визнаних неконституційними. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституиійність.

Конституційний суд України в мотивувальній частині зазначає, що частина 2 статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові аюи або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня хваления Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші нразові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Прояв зазначеного правового змісту дії рішення Конституційного Суду України у часі був покладений у пункт 3 резолютивної частини цього рішення.

Таким чином, враховуючи особливість юридичних наслідків визнання неконституційним нормативно-правового акту (яка проявляється в тому, що не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність) суд вважає, що рішення Конституційного Суду України зворотної дії у часі не мають і не можуть у зв'язку з цим бути поширеними на правовідносини, які мали місце на час дії відповідної правової норми, до дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про її неконституційність.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дії суб'єктів владних повноважень, які бути вчинені у відповідності де вимог' законів, інших правових актів або їх окремих положень, до моменту визнання останніх неконституційними, є законними : такими, що' відповідають вимогам частини 2 статті 19 Конституції України.

Таким чином, право позивача на нарахування відновилось з дня прийняття рішення Конституційним Судом України по справі №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, при цьому в тому правовому режимі, якій існував до дня набрання сили змін, визнаних в подальшому неконституційними. Таким чином, нарахування підвищення має бути вчинено з дня ухвалення вищевказаного рішення Конституційного Суду України, тобто з 22 травня 2008 року, на підставі положень статей 50, 54 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції, що діяла до Прийняття Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року).

Відповідно до ст. 62 Закону № 796-ХП роз'яснення порядку застосування цьою Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади. України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Частиною 1 ст. 67 Закону, № 796-ХII передбачено, ще конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно, до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Отже, Законом України № 796-ХII не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми компенсацій і допомоги, змінювати розмір бази нарахувань пенсій, встановлений законом, а надано право роз'яснення порядку застосування, нього Закону.

Суд не враховує твердження представника відповідача, що встановлення конкретних (зменшених) сум для обчислення пенсій Кабінетом Міністрів України є виконанням норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки вказані дії Кабінету Міністрів України не реалізують, встановлені Законом, права та гарантії, а змінюють та корегують, встановлені цим законом права та гарантії в бік їх зменшення, чим в свою чергу, порушують його норми, оскільки статтею 71 Закону Лв 796-ХП. де чітко встановлено, що дія положень цього Закону на може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Таким чином суд вважає, що здійснення виплати пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 01.03.2002 року та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. № 831 не є правомірним, тобто таким, що відповідає нормам законів України та конституції України, як основного закону держави.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо перерахунку та виплати недоотриманої основної пенсії з 22 листопада 2010 року та додаткової пенсії з 30 червня 2010 року, відповідно до ст. 50. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали, внаслідок Чорнобильської катастрофи", підлягають задоволенню.

Зважаючи на всі наведені обставини з їх сукупності,- суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати по справі суд відносить яа рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 94, 104, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, жтуцією України, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, рішеннями Європейського Суду з прав людини, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва щодо нарахування та ОСОБА_1 основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, постраждалій аварії на Чорнобильській АЕС, з порушенням вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з 50 % мінімальної пенсії за віком за період з 30 червня 2010 року, та державну не менше 6 мінімальних пенсій за віком за період з 22 листопада 2010 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: