Справа № 804/1901/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"02" грудня 2015 р. справа № 804/1901/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Туркіної Л.П., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Приватного виробничого і торгівельно-комерційного підприємства "Южторгпоставка"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015 року у справі №804/1901/15

за позовом Приватного виробничого і торгівельно-комерційного підприємства "Южторгпоставка"

до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

В січні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № від 10.07.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: орендна плата з юридичних осіб в розмірі 101 193,36 грн., в тому числі за основним платежем - 67 462,24 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 33 731,12 грн.;

- № від 07.10.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: орендна палата з юридичних осіб в розмірі 182 669,89 грн., в тому числі за основним платежем - 162 372,35 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 20 297,54 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 10.07.2014р. в частині застосування штрафної санкції у розмірі 8432 грн. 73 коп. (вісім тисяч чотириста тридцять дві грн. 73 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач та відповідач оскаржили її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити

позивачу у задоволенні позову.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що між Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та ПВТКП "Южторгпоставка" 24.01.2022 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,0218 га, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, буд.2 для фактичного розміщення нежитлових будівель та споруд, строком дії до 22.11.2016р., при цьому, за умовами п.1.3, п.3.1-п.3.3 було встановлено, що грошова оцінка земельної ділянки складає згідно з довідкою про грошову оцінку земельної ділянки на момент укладення договору: 3540558,68 грн.; сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 531083,70 грн.; орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку; розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011 року у справі №5005/3901/2011, залишеним без змін постановою Вищого господарського Суду України від 10.07.2012 року, задоволені позовні вимоги прокурора та внесені зміни до договору оренди землі від 24.01.2011 року, його умови викладені в наступній редакції: "п.3.2 Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється відповідно до Податкового кодексу України та не може бути меншою трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України та відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 02.02.2011р. №216/8 у мінімальному розмірі орендної плати, визначеному Податковим кодексом України".

31.01.2011р. позивачем була подана до податкової інспекції податкова декларація з плати за землю за 2011 рік №1744, а також уточнююча податкова декларація з плати за землю за 2011р. від 13.11.2013р. №.

На підставі п.75.1.1, п.75.1 ст.75, ст.76 ПК України відповідачем була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих згідно уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) ПВТКП "Южторгпоставка" за 2011 рік, за результатами якої складено акт перевірки №1391/04-66-22-04-06/20230802 від 19.05.2014 року (а.с.18-19).

Під час перевірки відповідачем було встановлено наступні порушення:

- п.50.1 ст.50 розділу ІІ (арифметична та/або методологічна помилка),

- п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України за 2011 рік, що призвело до заниження суми земельного податку, яка підлягає сплаті до бюджету на 67 462,24 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2014 року, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: орендна плата з юридичних осіб в розмірі 101 193,36 грн., в тому числі за основним платежем - 67 462,24 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 33 731,12 грн.

В подальшому, на підставі наказу відповідача від 02.09.2014 року №785 в період з 03.09.2014 року по 04.09.2014 року відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань правильності нарахування орендної плати за земельну ділянку за період з 01.01.2010 р. по 31.07.2014 р., за результатами якої складено акт перевірки №2525/15-00/20230802 від 04.09.2014 року (а.с.20-28).

Під час перевірки відповідачем було встановлено порушення позивачем п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України, внаслідок чого відбулося заниження позивачем орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території Красногвардійського району, на загальну суму 730 828,75 грн., зокрема за 2011 рік у сумі 229 834,59 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2014 року, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: орендна палата з юридичних осіб в розмірі 182 669,89 грн., в тому числі за основним платежем - 162 372,35 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 20 297,54 грн.

За рішенням Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 15.09.2014р. вказане податкове повідомлення-рішення було скасоване в частині застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції у розмірі 25297,39 грн., отже оспорюваним податковим повідомленням-рішенням від 10.07.2014 року до позивача застосовано штрафну санкцію, з урахуванням скасованої суми - 33731,12 - 25297,39 = 8433,73 грн.

Зазначена сума штрафної санкції у розмірі 8433,73 грн. нарахована податковим органом за порушення вимог податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011р., що підтверджується наданим представником відповідача розрахунком штрафної санкції (а.с.124).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, з наступних підстав.

З 01.01.2011 року Закон України "Про плату за землю" втратив чинність та набув чинності Податковий кодекс України.

Відповідно до ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є:

- власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);

- землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є:

- земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні;

- земельні частки (паї), які перебувають у власності.(ст.270 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Згідно з пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно п.274.1 ст.274 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 28 ПК України).

За правилами підпункту 288.5.1 пункту 288.5 ст.288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХІІІ ПК України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12% нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

При цьому, орендна плата за землю за 2011 р. не може бути меншою трикратного розміру земельного податку, який встановлюється у розмірі 1 відсотка від нормативної грошової оцінки згідно п.274.1 ст.274 ПК України.

Таким чином, з системного аналізу вищенаведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що з набранням чинності Податковим кодексом України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2014 року у справі № 21-274а14.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування податковою інспекцією штрафної санкції у розмірі 8432,73 грн. за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2014 р. є протиправним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного податкового законодавства України, виходячи з того, що згідно п.7 підрозділу 10 Перехідних положень ПК України штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

Отже, за вказане порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо заниження орендної плати за землю за період з 1 січня по 30 червня 2011 р. слід було застосувати лише 1 гривню, виходячи з п.7 п.п.10 Перехідних положень ПК України.

При цьому, факт неправомірного нарахування за вказаний період суми штрафної санкції у розмірі 8432,73 грн. підтверджено також і наданою представником відповідача копією розрахунку штрафної санкції за податковим повідомленням-рішення від 10.07.2014р. з урахуванням рішення про розгляд скарги позивача від 15.09.2014р. зі змісту якого видно, що штрафна санкція повинна становити 20 296,54 грн., яка і була визначена за податковим повідомленням-рішення від 07.10.2014р. № (а.с.17,102).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що застосування штрафної санкції до позивача у розмірі 8432,73 (8433,73 грн. - 1 грн.) за податковим повідомленням-рішенням від 10.07.2014р. є протиправним та в цій частині підлягає скасуванню, виходячи з того, що нарахування вказаної штрафної санкції суперечить п.7 підрозділу 10 Перехідних положень ПК України.

Доводи заявника апеляційної скарги ПВТКП "Южторгпоставка" щодо зміни розміру орендної плати виключно за волевиявленням сторін договору оренди, колегія суддів вважає неспроможними, зважаючи на правову природу орендної плати, визначеного Податковим кодексом України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв на підставі діючого законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Приватного виробничого і торгівельно-комерційного підприємства "Южторгпоставка" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015 року у справі №804/1901/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: А.О. Коршун