Справа № 820/7339/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 грудня 2015 р. № 820/7339/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЙРОС БУК"
до Державної податкової інспекції у місті Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КАЙРОС БУК", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Московському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області та Державну податкову інспекцію у місті Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Кайрос Бук" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах від 29.10.2014 р. №2127/24-12-22-01/39245299 та від 12.03.2015 р. №299/24-12-22-05/39245299;

- скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 12.11.2014 року №, від 25.03.2015 року № та від 25.03.2015 року № НОМЕР_1, як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства України;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає рішення та дії відповідача - ДПІ у м.Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області, неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства. Позивач стверджує, що жодних підстав для проведення документальних позапланових перевірок позивача у податкового органу не було. Окрім того, підприємство не вчиняло податкових правопорушень, про які згадується в актах спірних перевірок. Викладені в актах судження інспекції є помилковими, адже не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. За таких підстав, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач - Державна податкова інспекція у у м.Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області, позов не визнав.

У письмових заперечення на позов (т.1 а.с.178-196) відповідач вказав, що для проведення спірних перевірок існували об'єктивні та обґрунтовані підстави. Викладені в актах позапланових перевірок від 29.10.2014 року №2127/24-12-22-01/39245299; від 12.03.2015 року №299/24-12-22-05/39245299 судження ДПІ про вчинення платником податків податкових правопорушень є правильними та вірними, а прийняті на їх підставах податкові повідомлення -рішення № від 12.11.2014 р. та №, № від 25.03.2015 року - цілком обґрунтованими та правомірними. Стосовно внесення будь - яких змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ "КАЙРОС-БУК", відповідач вказав, що втручання будь - яких осіб в будь - який спосіб в процес ведення контролюючими органами інформаційних баз (внесення або видалення інформації) є протизаконним. Посилаючись на викладені доводи, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав письмові заперечення на позов, просив суд прийняти рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач - Державна податкова інспекція у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області проти задоволення позовних вимог також заперечував, підтримав правову позицію ДПІ у м.Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КАЙРОС-БУК", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, код 39245299. (т.2 а.с.106).

Товариство взято на податковий облік і станом на даний час перебуває на обліку в ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області у звязку із зміною юридичної адреси.

На підставі наказу ДПІ у м. Чернівцях №1396 від 08.10.2014 року (де на час проведення перевірки перебувало підприємство позивача), відповідачем - ДПІ у м. Чернівцях, проведена документальна позапланова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Кайрос Бук" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні операцій з придбання та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг) у TOB "НК Партнер" (код ЄДПРОУ 36160951) за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

Результати перевірки оформлені актом №2127/24-12-22-01/39245299 від 29 жовтня 2014 року. (т.2 а.с.4-23).

За висновками перевірки, позивачем - ТОВ "КАЙРОС-БУК", порушено п. 198.1. и. 198.2, п. 198.3. п. 198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.2, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 4504716,00 грн., в тому числі за серпень 2014 року на суму 4504719,00 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, ДПІ у м.Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 12.11.2014 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем 404719,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1126179,75 грн. (т. 2 а.с.1).

Крім того, на підставі наказу ДПІ у м. Чернівцях №113 віл 19.02.2015 року проведена документальна позапланова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Кайрос Бук" з питань з своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість до Державного бюджету при здійсненні господарських відносин з придбання та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг) у ТОВ "Антарес" () по податкових накладних виписаних у липні 2014 року, які 6yли включені до податкової Декларації по податку на додану вартість за серпень 2014 року, у TOB "НК Партнер" () по податкових накладних виписаних у серпні 2014 року, які були включені до податкової Декларації по податку на додану вартість за вересень 2014 року, у ТОВ "Азонтес" () по податкових накладних виписаних у вересні 2014 року, які були включені до податкової Декларації по податку на додану вартість за вересень 2014 року та по податкових накладних виписаних у жовтні 2014 року, які були відкориговані у податковій Декларації за грудень 2014 року, у ТОВ "Тановер" () по податкових накладних виписаних у листопаді 2014 року, які були включені до податкової Декларації по податку на додану вартість за листопад 2014 року, у ТОВ "Донмас" () по податкових накладних виписаних у жовтні та грудні 2014 року, які були включені до податкової Декларації по податку на додану вартість за грудень 2014 року.

Результати перевірки оформлені актом від 12 березня 2015 року №299/24-12-22-05/39245299. (т.2 а.с.108-140).

Відповідно до висновків акту, перевіркою встановлені наступні порушення з боку ТОВ "КАЙРОС-БУК", а саме: п. 192.1 ст.192, п.198.1. п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.2, ст.201 Податкового Кодексу України № 2755 -VI від 02.122010 року (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено: заниження податку на додану вартість (р. Декларації 25) всього в 37354494,0 грн., в тому числі за серпень 2014 року на суму 196213 грн., за вересень року на суму 9603451 грн., за жовтень 2014 року на суму 555769 грн. за листопад 2014 на суму 8266434 грн., за грудень 2014 року на суму 18732627 грн., завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24 Декларації) за грудень 2014 року всього в сумі 2 895975,0 грн., завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (рядок 19 Декларації) за грудень 2014 року всього в сумі 11671,00 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, ДПІ у м.Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області прийнято спірні податкові повідомлення-рішення від 23.05.2015 року:

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 56031741,00 грн., за основним платежем 37354494,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 18677247,00 грн. (т. 2 а.с.167);

- №, яким зменшено суму від'ємного значення з податку на додану вартість у рорзмірі 2907646,00 грн. (т. 2 а.с.166).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в актах №2127/24-12-22-01/39245299 від 29.10.2014р. та 12.03.2015 р. №299/24-12-22-05/39245299 на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ТОВ "Кайрос Бук" (покупець) та ТОВ "Нафтова Компанія Партнер" (постачальник) 01 серпня 2014 року укладено договір поставки нафтопродуктів №ДГ-00005 (т.2 а.с.203) та договір поставки нафтопродуктів №ДГ-00103 від 20.08.2014 року (т.2 а.с.210-211).

Відповідно до п. 1 зазначених договорів, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Номенклатура, якість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договорів, які є невідємною частиною договорів.

У п.2 зазначених вище договорів, прописані обовязки сторін, а саме: передати покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цих договорів за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невідємною частиною договорів. Під час передачі нафтопродуктів постачальник за вимогою покупця надає копії сертифікатів відповідності на нафтопродукти.

Якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару.

Пунктом 4 визначені умови поставки, за якими поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договорів, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Умови договорів викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року). Загальна кількість відвантажуваного товару може відрізнятись від кількості, передбаченої додатковою угодою, але не більше +10 %. Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоду часу.

Покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому - передачі або інших документів.

На виконання умов договору сторонами були укладено додаткову угоду від 01.08.2014 року № 00075 до договору №ДГ-00005 від 01.08.2014 року (т.2 а.с.204) та додаткову угоду № 00007 до договору №ДГ-00005 від 01.08.2014 року (т.2 а.с.207).

Відповідно до додаткової угоди до зазначеного договору, передбачено, що постачальник зобовязується поставити на умовах EXW (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.08.2014 року зазначені в додатковій угоді види товарів.

Також на виконання умов договору № ДГ-00103 від 20.08.2014 року сторонами укладено додаткову угоду № 00136 від 20.08.2014 року (т.2 а.с.212).

Відповідно до додаткової угоди до зазначеного договору, передбачено, що постачальник зобовязується поставити на умовах EXW (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.08.2014 року зазначені в додатковій угоді види товарів.

На підтвердження виконання договору поставки нафтопродуктів № ДГ-0005 від 01.08.2014 року та додаткових угод до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено:

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00075 від 31.08.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 2146.160 тонн, а загальна вартість товару з ПДВ складає 40368203.40 грн. (т.2 а.с.205);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00007 від 31.08.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 395.232 тонн, а загальна вартість товару з ПДВ складає 7200216.77 грн. (т.2 а.с.208).

На підтвердження виконання договору поставки нафтопродуктів № ДГ-00103 від 20.08.2014 року та додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено:

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00136 від 31.08.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 579.443 тонн, а загальна вартість товару з ПДВ складає 11540419.30 грн. (т.2 а.с.213).

Позивачем за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року сформовано податковий кредит по ПДВ на загальну суму 8651437,12 грн. на підставі податкових накладних №75 від 31.08.2014 року у сумі 40368203,40 грн. (у т.ч. ПДВ 6728033,90 грн.) (т.2 а.с.206), №7 від 31.08.2014 року у сумі 7200216,77 грн. (у т.ч. ПДВ 1200036,13 грн.) (т.2 а.с.209), та №136 від 31.08.2014 року у сумі 11540419,30 грн. (у т.ч. ПДВ 1923403,22 грн.). (т.2 а.с.214).

Відповідно до п. 5 типових договорів сторони домовились про здійснення оплати за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника покупцем.

Так, на підтвердження виконання зазначеного пункту договору позивачем до контролюючого органу було надано Журнал-ордер і відомість по рахунку 63.1 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками за 2 Півріччя 2014 року", в яким значилось, що позивач мав кредиторську заборгованість у розмірі 59108839,47 грн. (т.2 а.с.215-219).

Також з метою підтвердження своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ТОВ "Кайрос Бук" податку на додану вартість в період за серпень 2014 року при здійснені операцій з придбанням товарів (робіт, послуг) у ТОВ "НК Партер" контролюючому органу були надані в повному обсязі зазначені вище документи, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі документів від 10.10.2014 року. (т.2 а.с.220-221).

Суд зазначає, що документи бухгалтерського та податкового обліку, податкові накладні, що складені контрагентами позивача, відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-ХІV від 16.07.1999р., містять обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, тобто є такими, що не викликають сумнівів щодо їх юридичної сили та доказовості та підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що зазначені документи первинного обліку в повній мірі підтверджують реальність проведення господарської операції та спростовують висновки контролюючого органу щодо порушень чинного законодавства ТОВ "Кайрос Бук".

З приводу посилання контролюючого органу в акті перевірки №2127/24-12-22-01/39245299 від 29.10.2014 року на лист №26772/2/223 від 23.09.2014 року, отриманого від ДПІ у Бабушкінському районі ГУ Міндоходів у м. Дніпропетровську "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "НК Партнер", за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року, суд вказує наступне.

Відповідно до п.п. 4.4 п.4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом ДПА України від 22.04.2011р. за №236 визначено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку субєкта господарювання, зокрема у звязку із зняттям з обліку, встановленням відсутності субєкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт реєстрації про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання, реєструє його у Журналі довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання, неявки для підписання, відмови від підписання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає заходів, передбачених актами ДПС України.

Таким чином, актом про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання лише засвідчується факт неможливості її проведення без встановлення висновків стосовно документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, зясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Додатком 3 до Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами держаної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом ДПА України від 22.06.2011 р. №236 чітко встановлений зразок форми акту про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання, яким не передбачена можливість висновку щодо реальності (нереальності) вчинення господарських операцій платником податків. При цьому, іншого порядку дій податкового органу, як субєкта владних повноважень, у спірних взаємовідносинах не передбачено.

З наведеного слідує, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, з огляду на що зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної звірки та не може містити інформацію щодо фінансово-господарських відносин суб'єктів господарювання.

Також, між ТОВ "Кайрос Бук" (покупець) та ТОВ "Антарес" (постачальник) у липні 2014 року укладено договір поставки нафтопродуктів №ДГ- 1507-1 від 15.07.2014 року. (т.2 а.с.222-223), відповідно до умов якого, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Номенклатура, якість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у додатковій угоді до договору, які є невідємною частиною договорів.

У пункті 2 зазначеного вище договору, прописані обовязки сторін, а саме: передати покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цих договорів за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невідємною частиною договору. Під час передачі нафтопродуктів постачальник за вимогою покупця надає копії сертифікатів відповідності на нафтопродукти.

Якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару.

Пунктом 4 визначені умови поставки, за якими поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Умови договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року). Загальна кількість відвантажуваного товару може відрізнятись від кількості, передбаченої додатковою угодою, але не більше +10 %. Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоду часу.

Покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому - передачі або інших документів.

На виконання умов договору сторонами були укладено додаткову угоду №0036 до договору №ДГ-1507-1 від 15.07.2014 року (т.2 а.с.224), відповідно до якої до зазначеного договору, передбачено, що постачальник зобовязується поставити на умовах EXW (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.07.2014 року зазначені в додатковій угоді види товарів.

На підтвердження виконання договору поставки нафтопродуктів №ДГ-1507-1 від 15.07.2014 року та додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів №0036 від 31.07.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 61.331 тонн, а загальна вартість товару з ПДВ складає 177278,36 грн. (т.2 а.с.225).

Позивачем за період з 01.07.2014 року по 31.08.2014 року було сформовано податковий кредит по ПДВ на загальну суму 196213,06 грн. на підставі податкової накладної №38 від 31.07.2014 року на суму 1177278,36 грн. (т.2 а.с.226).

Відповідно до п. 5 типових договорів сторони домовились про здійснення оплати за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника покупцем.

Станом на 31.12.2014 року кредиторська заборгованість ТОВ "Кайрос Бук" перед ТОВ "Антарес" становить 1177278,36 грн.

Також з метою підтвердження своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ТОВ "Кайрос Бук№ податку на додану вартість в період за липень 2014 року при здійснені операцій з придбанням товарів (робіт, послуг) у ТОВ "Антарес" контролюючому органу були надані в повному обсязі зазначені вище документи, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі документів від 02.03.2015 року. (а.с.227-228, 229).

Єдиною підставою для висновків ДФС щодо нереальності вчинення господарських операцій є те, що ТОВ "Антарес" не відображає господарські операції з ТОВ "Кайрос Бук" в декларації за липень-серпень. Зазначені висновки є безпідставними, оскільки декларації, які містяться в матеріалах справи доводять протилежне.

Суд зауважує, що зазначені документи первинного обліку в повній мірі підтверджують реальність проведення господарської операції та спростовують висновки контролюючого органу щодо порушень чинного законодавства ТОВ "Кайрос Бук".

Щодо посилання контролюючого органу на матеріали акту "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Антарес" () під час здійснення господарських відносин з контрагентами за липень 2014 року" від 21.08.2014 року №175/04-6-22-2/31037491 від ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обовязкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним субєктом владних повноважень до суду також не подано.

Окрім того, в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Слушність наведеного висновку окружного адміністративного суду підтверджується правозастосовчою практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також правозастосовчою практикою Верховного Суду України (постанова від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обовязковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Судом встановлено, між ТОВ "Кайрос Бук" (покупець) та ТОВ "Азонтес" (постачальник) за вересень 2014 року укладено наступні договори поставки нафтопродуктів:

- договір поставки нафтопродуктів № НП-251 від 19.09.2014 року (т.3 а.с.8);

- договір поставки нафтопродуктів № НП-213 від 01.09.2014 року (т.3 а.с.1);

- договір поставки нафтопродуктів № НП-332 від 20.10.2014 року (т.3 а.с.19);

- договір поставки нафтопродуктів № НП-285 від 01.10.2014 року (т.3 а.с.12).

Відповідно до п. 1 зазначених договорів, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Номенклатура, якість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договорів, які є невідємною частиною договорів.

У пункті 2 зазначених вище договорів, прописані обовязки сторін, а саме: передати покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цих договорів за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невідємною частиною договорів. Під час передачі нафтопродуктів постачальник за вимогою покупця надає копії сертифікатів відповідності на нафтопродукти.

Якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару.

Пунктом 4 визначені умови поставки, за якими поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договорів. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договорів, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Умови цих договорів викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року). Загальна кількість відвантажуваного товару може відрізнятись від кількості, передбаченої додатковою угодою, але не більше +10 %. Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоду часу.

Покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому - передачі або інших документів.

На виконання умов договору сторонами були укладені наступні додаткові угоди:

- № 00183 до договору № НП - 251 від 19.09.2014 року (т.3 а.с.9);

- № 00130 до договору № НП - 213 від 01.09.2014 року (т.3 а.с.2);

- № 00131 до договору № НП - 213 від 01.09.2014 року (т.3 а.с.3);

- № 00298 до договору № НП - 332 від 20.10.2014 року (т.3 а.с.20);

- № 00251 до договору № НП - 285 від 01.10.2014 року (т.3 а.с.13);

Відповідно до додаткових угод до зазначених договорів, передбачено, що постачальник зобовязується поставити на умовах EXW (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти зазначені в додаткових угодах види товарів.

На підтвердження виконання договорів поставки нафтопродуктів та додаткових угод до них та факту передання ТМЦ сторонами складено:

- акт приймання-передачі нафтопродуктів №00183 від 30.09.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 818.800 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 16319596,22 грн. (т.3 а.с.10);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00130 від 30.09.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 455.410 тонн, а загальна вартість з ПДВ 8930351,98 грн. (т.3 а.с.4);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00131 від 30.09.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 2076.445 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 45009260.87 грн. (т.3 а.с.5);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00298 від 31.10.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 1098.720 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 21171052.97 грн. (т.3 а.с. 20);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00251 від 31.10.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 2164.451 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 43438812.52 грн. (т.3 а.с.14);

На підтвердження виконання договорів поставки позивачем були надані податкові накладні, в яких зазначено вид товару, кількість та ціна товару:

- податкова накладна №68 від 30.09.2014 року на суму 16319596,22 грн. (у т.ч. ПДВ 2719932,70 грн.), (т.3 а.с.11);

- податкова накладна №16 від 30.09.2014 року на суму 42009260,87 грн. (у т.ч. ПДВ 7001543,48 грн.), (т.3 а.с.6);

- податкова накладна №15 від 30.09.2014 року на суму 8930351,98 грн. (у т.ч. ПДВ 1488392,00 грн), (т.3 а.с.7);

- податкова накладна №161 від 31.10.2014 року на суму 21171052,97 грн. (у т.ч. ПДВ 3528508,83 грн.), (т.3 а.с.22);

- податкова накладна №114 від 31.10.2015 року на суму 43438812,52 грн. (у т.ч. ПДВ 7239802,09 грн.), (т.3 а.с.15).

19.12.2014 року ТОВ "Кайрос Бук" з ТОВ "Азонтес" укладено додаткову угоду до договору НП 285 поставки нафтопродуктів від 01.10.2014 року. (т.3 а.с.16), відповідно до якої сторони дійшли до рішення про розірвання договору №НП-285 поставки нафтопродуктів. Покупець зобовязаний повернути в строк до 19.12.2014 року поставлений товар.

Так, на виконання умов договору позивачем складено накладну на повернення №ВН-80 від 19.12.2014 року товару на суму 43438812,52 грн. (у т.ч. ПДВ 7239802,09 грн.) (т.3 а.с.17).

Зміни майнового стану відповідача відображені розрахунком №72 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №114. (т.3 а.с.18).

Також, 19.12.2014 року між ТОВ "Кайрос Бук" та ТОВ "Азонтес" укладено додаткову угоду до договору НП 332 поставки нафтопродуктів від 20.10.2014 року. (т.3 а.с.23), за умовами якої сторони дійшли до рішення про розірвання договору №НП-332 поставки нафтопродуктів. Покупець зобовязаний повернути в строк до 20.10.2014 року поставлений товар.

Так, на виконання умов договору позивачем складено накладну на повернення №ВН-81 від 19.12.2014 року товару на суму 21171052,97грн. (у т.ч. ПДВ 3528508,83 грн.). (т.3 а.с.24).

Зміни майнового стану відповідача були відображені розрахунком №73 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №161. (т.3 а.с.25).

Станом на 31.12.2014 року кредиторська заборгованість ТОВ "Кайрос Бук" перед ТОВ "Азонтес" становить 67259209,06 грн.

Єдиною підставою для висновків перевіряючих про порушення позивачем вимог п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 ПК України є висновки ДПІ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська листа-застереження про неможливість проведення зустрічної звірки за вересень 2014 року №39235/7/04-6-22-03-9 від 05.12.2014 року.

Однак, як зазначалось вище, обов'язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податків. При цьому, такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. відповідальність стосується кожного окремого платника податків і не може поширюватись на третіх осіб, у т.ч. на його контрагентів.

Окремо суд зазначає, що в силу приписів ч.4 ст.70 КАС України, Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (затверджено постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232; далі за текстом Порядок №1232), а також Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затверджено наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772; далі за текстом Порядок №984) отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в котрих викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обовязку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону.

З матеріалів справи встановлено, між ТОВ "Кайрос Бук" (покупець) та ТОВ "Тановер" (постачальник) за грудень 2014 року укладено наступні договори поставки нафтопродуктів:

- договір поставки нафтопродуктів № ТА-0047 від 07.11.2014 року (т.3 а.с.26);

- договір поставки нафтопродуктів № ТА-0068 від 20.01.2015 року (т.3 а.с.30).

Відповідно до п. 1 зазначених договорів, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Номенклатура, якість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договорів, які є невідємною частиною договорів.

У п.2 зазначених вище договорів, прописані обовязки сторін, а саме: передати покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цих договорів за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невідємною частиною договорів. Під час передачі нафтопродуктів постачальник за вимогою покупця надає копії сертифікатів відповідності на нафтопродукти.

Якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару.

П. 4 визначені умови поставки, за якими поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договорів. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договорів, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродуктґ" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Умови цих договорів викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "нкотермс" (в редакції 2010 року). Загальна кількість відвантажуваного товару може відрізнятись від кількості, передбаченої додатковою угодою, але не більше +10 %. Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоду часу.

Покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому - передачі або інших документів.

На виконання умов договору сторонами були укладені наступні додаткові угоди:

- № 00047 від 07.11.2014 року до договору № ТА - 0047 від 07.11.2014 року (т.3 а.с.27);

- № 00068 від 20.11ю2014 року до договору № ТА - 0068 від 20.11.2014 року (т.3 а.с .31).

Відповідно до додаткових угод до зазначених договорів, передбачено, що постачальник зобовязується поставити на умовах EXW (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 30.04.2015 року зазначені в додаткових угодах види товарів.

На підтвердження виконання договорів поставки нафтопродуктів та додаткових угод до них та факту передання ТМЦ сторонами складено:

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00047 від 30.11.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 1612.096 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 5373045,60 грн. (т.3 а.с.28);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00068 від 30.11.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 1041.983 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 3538679,03 грн. (т.3 а.с.32).

На підтвердження виконання договорів поставки позивачем були надані податкові накладні, в яких зазначено вид товару, кількість та ціна товару:

- податкова накладна №47 від 30.11.2014року на суму 32236273,60 грн. (у т.ч. ПДВ 5373045,60 грн.), (т.3 а.с.29);

- податкова накладна №68 від 30.11.2015 року на суму 21232074,17 грн. (у т.ч. ПДВ 3538679,03 грн.). (т.3 а.с.33).

Станом на 30.11.2014 р. кредиторська заборгованість ТОВ "Кайрос Бук" перед ТОВ "Тановер" становить 53470347,78 грн.

Позивач звертає увагу суду на те, що документи бухгалтерського та податкового обліку, податкові накладні, що складені контрагентами позивача, відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-ХІV від 16.07.1999р., містять обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, тобто є такими, що не викликають сумнівів щодо їх юридичної сили та доказовості та підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Позивач зауважує, що зазначені документи первинного обліку в повній мірі підтверджують реальність проведення господарської операції та спростовують висновки контролюючого органу.

Також позивач - ТОВ "Кайрос Бук" (покупець) у перевіреному періоді мав господарські відносини з ТОВ "Донмас" (постачальник) та уклав наступні договори поставки нафтопродуктів:

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ-000054 від 20.10.2014 року (т.3 а.с.34);

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ-00009 від 01.10.2014 року (т.3 а.с.38);

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ-0210 від 29.11.2014 року (т.3 а.с.42);

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ-02156 від 30.11.2014 року (т.3 а.с.46);

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ-0230 від 01.12.2014 року (т.3 а.с.50);

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ-0300 від 20.12.2014 року (т.3 а.с.54);

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ-0309 від 21.12.2014 року (т.3 а.с.58);

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ-0322 від 22.12.2014 року (т.3 а.с.62).

Відповідно до п. 1 зазначених договорів, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Номенклатура, якість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договорів, які є невідємною частиною договорів.

У п.2 зазначених вище договорів, прописані обовязки сторін, а саме: передати покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цих договорів за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невідємною частиною договорів. Під час передачі нафтопродуктів постачальник за вимогою покупця надає копії сертифікатів відповідності на нафтопродукти.

Якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару.

Пунктом 4 визначені умови поставки, за якими поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договорів. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договорів, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Умови цих договорів викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року). Загальна кількість відвантажуваного товару може відрізнятись від кількості, передбаченої додатковою угодою, але не більше +10 %. Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоду часу.

Покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому - передачі або інших документів.

На виконання умов договору сторонами були укладені наступні додаткові угоди:

- № РН-0037528 від 20.10.2014 року до договору поставки №ДГ-00054 (т.3 а.с.35);

- № РН-0037448 від 01.10.2014 року до договору поставки №ДГ-00009 (т.3 а.с.39);

- № 0002 від 01.12.2014 року до договору поставки №ДГ-0210 (т.3 а.с.43);

- № 0008 від 01.12.2014 року до договору поставки №ДГ- 0216 (т.3 а.с.47);

- № 0022 від 01.12.2014 року до договору поставки №ДГ- 0230 (т.3 а.с.51);

- № 0092 від 20.12.2014 року до договору поставки №ДГ- 0300 (т.3 а.с.55);

- № 0101 від 21.12.2014 року до договору поставки №ДГ- 0309 (т.3 а.с.59);

- № 0114 від 21.12.2014 року до договору поставки №ДГ- 0322 (т.3 а.с.63).

Відповідно до додаткових угод до зазначених договорів, передбачено, що постачальник зобовязується поставити на умовах EXW (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 30.04.2015 року зазначені в додаткових угодах види товарів.

На підтвердження виконання договорів поставки нафтопродуктів та додаткових угод до них та факту передання ТМЦ сторонами складено:

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № РН-0037528 від 31.10.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 1098.720 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 21171052.97 грн. (т.3 а.с.36);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів №РН-0037448 від 31.10.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 2164.451 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 43438812.52 грн. (т.3 а.с.40);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 0002 від 31.12.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 604.196 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 12470605.44 грн. (т.3 а.с.44);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 0008 від 31.12.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 714.827 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 13300071.17 грн. (т.3 а.с.48);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 0022 від 31.12.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 424.347 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 8822719.90 грн. (т.3 а.с.52);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 0092 від 31.12.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 275.256 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 5780376.00 грн. (т.3 а.с.56);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 0101 від 31.12.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 201.549 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 3850392.10 грн. (т.3 а.с.60);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 0114 від 31.12.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 170.921 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 3631760.64 грн.(т.3 а.с.64).

На підтвердження виконання договорів поставки позивачем були надані податкові накладні, в яких зазначено вид товару, кількість та ціна товару:

- податкова накладна №52 від 31.10.2014 року на суму 21171052,97 грн. (у т.ч. ПДВ 3528508,83 грн.), (т.3 а.с.37);

- податкова накладна №112 від 31.10.2014 року на суму 43438812,52 грн. (у т.ч. ПДВ 7239802,09 грн.), (т.3 а.с.41);

- податкова накладна №177 від 31.10.2014 року на суму 12470434,24 грн. (у т.ч. ПДВ 2078434,24 грн.), (т.3а.с.45);

- податкова накладна №183 від 31.10.2014 року на суму 13300071,17 грн. (у т.ч. ПДВ 2216678,53 грн.), (т.3 а.с.49);

- податкова накладна №197 від 31.10.2014 року на суму 8822719,90 грн. (у т.ч. ПДВ 1470453,32 грн), (т.3 а.с.53);

- податкова накладна №87 від 31.10.2014 року на суму 5780376,00 грн. (у т.ч. ПДВ 963396,00 грн.), (т.3 а.с.57);

- податкова накладна №95 від 31.10.2014 року на суму 3850392,10 грн. (у т.ч. ПДВ 641732,02 грн.), (т.3 а.с.61);

- податкова накладна №108 від 31.10.2014 року на суму 3631760,64 грн. (у т.ч. ПДВ 605293,44 грн), (т.3 а.с.65).

Станом на 31.12.2014 року кредиторська заборгованість ТОВ "Кайрос Бук" перед ТОВ "Донмас" становить 112465790,74 грн.

Відповідно до п. 14.5 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 встановлено, що приймання нафти і нафтопродуктів, які не належать підприємству, також відображається в журналі обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою № 6-НП.

Згідно з п.6.1 Зберігання нафтопродуктів Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 встановлено, що на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою № 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною. Для підприємств, укомплектованих для зберігання світлих нафтопродуктів винятково резервуарами місткістю до 100 м 3, ведення обліку для кожного резервуара не є обов'язковим. Відображення технологічних операцій ведеться за марками нафтопродукту.

Відносно зберігання придбаного товару, то ТОВ "Кайрос Бук" в ході судового розгляду встановлено, що 01.07.2014 року між ПАТ "Дніпронафтопродукт" (зберігач) та позивачем (поклажодавець) укладено до договір зберігання за №4194. (т.3 а.с.130).

Відповідно до п.1 зазначеного договору зберігач зобовязується приймати та зберігати нафтопродукти та інші ТМЦ, які передаються поклажодавцем, і повернути їх поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою.

Зберігач зобовязаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності товару. Своєчасно проводити відпуск товарів поклажодавцю згідно умов визначених в договорі, після отримання від поклажодавця заявок та всіх документів необхідних для відвантаження.

Оплата послуг поклажодавцем здійснюється щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок зберігача на підставі відписаних сторонами актів виконаних робіт протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами таких актів.

Вартість послуг зі зберігання визначається в протоколах узгодження ціни та зберігання, які є невідємною частиною цього договору. Вартість додаткових послуг за договором узгоджується сторонами та фіксується окремою угодою.

Так, на підтвердження реальності здійснення господарської операції щодо зберігання придбаного товару ТОВ "Кайрос Бук" в резервуарах, останнім надано акти приймання-передачі наданих послуг № 12221 від 31.12.2014 року, №11196 від 30.11.2014 року, №10205 від 31.10.2014 року, №09208 від 30.09.2014 року, №08188 від 31.08.2014 року, №071193 від 31.07.2015 року. (т.3 а.с.131-136).

Щодо розрахунків, суд зауважує, що у позивача є кредиторська заборгованість, що підтверджується журналом-ордером і відомістю по рахунку 63.1 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками за 2 Півріччя 2014 року", в яким значилось, що позивач мав кредиторську заборгованість у розмірі 59108839,47 грн.

Окрім того, відповідно до вимог чинного податкового законодавства ТОВ "Кайрос Бук" зазначило витрати повязані з придбанням та зберіганням товару в податковій декларації з податку на додану вартість.

Щодо перевезення нафтопродуктів, то представник позивача у судовому засідання пояснив наступне:

Так, 04.07.2014 року між ТОВ "Кайрос Бук" (замовник) та ТОВ "Торговий дім "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" (перевізник) укладено договір №96 про перевезення вантажів автомобільним транспортом. (т.3 а.с.137-138).

Відповідно до умов зазначеного договору перевізник зобовязується доставляти ввірений йому товар для перевезення вантаж до пункту призначення та видавати його особі, яка має право на отримання вантажу, а також здійснювати відкачування та зливання нафтопродуктів, а замовник зобовязується оплатити послуги перевезення та відкачування і/або зливання в повному обсязі та в порядку, який передбачений чим договором.

На виконання цього договору та за для підтвердження реальності господарської операції ТОВ "Кайрос Бук" надано наступні документи:

- акт здачі-прийомки виконаних робіт №АР-0001777 від 31.07.2014 року;

- акт здачі-прийомки виконаних робіт №АР-0001882 від 31.08.2014 року;

- акт здачі-прийомки виконаних робіт №АР-0002078 від 31.10.2014 року;

- акт здачі-прийомки виконаних робіт №АР-0002021 від 30.09.2014 року;

- акт здачі-прийомки виконаних робіт №АР-0002303 від 31.12.2014 року;

- акт здачі-прийомки виконаних робіт №АР-0002208 від 30.11.2014 року. (т.3 а.с.139-141).

Щодо зміни майнового стану позивача, то ТОВ "Кайрос Бук" зауважує, що розрахунки з ТОВ "Торговий дім "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" проводилися у розмірі 1227967,74 грн., що в свою чергу підтверджується банківськими виписками та журналом проводок за 2014 рік 63.1,31. (т.3 а.с.142).

Проте, ТОВ "ТД"КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" був не єдиним контрагентом позивача, який надавав послуги повязані з перевезенням вантажів автомобільним транспортом.

Так 15.07.2014 року між ПП "Капрайя" (перевізник) та ТОВ "Кайрос Бук" (замовник) було укладено договір №1-1507-14 перевезення вантажів автомобільним транспортом (т.3 а.с.143), відповідно до умов якого перевізник зобовязується приймати, а замовник надавати для перевезення паливно-мастильних матеріалів в обсязі й порядку, установленими умовами договору. Для здійснення необхідних відповідно до п.1.1 договору перевезень, перевізник надає замовникові автомобіль для перевезення вантажів і зобовязується за дорученням замовника виконувати транспортно-експедиційні послуги.

Вартість транспортування вантажу становить на один кілометр 8,60 грн. у тому числі ПДВ 1,43 грн. Послуга вважається зробленою після підписання акту виконаних послуг з фори згідно додатка №1, який є підставою для оплати.

Оплата за зроблені послуги проводиться протягом 30 банківських днів з дати одержання письмової вимоги перевізника про оплату. Замовник має право не чекаючи письмової вимоги зробити оплату за зроблені послуги.

Замовник зобовязується не допускати простою транспорту. Перевізник зобовязаний виділити автомобіль необхідний для перевезення вантажів. Виділений автомобіль має бути технічно придатний для перевезення. Перевізник зобовязаний надати замовникові акт виконаних робіт не пізніше 7 числа місяця наступного за звітним.

На виконання умов зазначеного вище договору позивачем було надано наступні документи:

- акт виконаних робіт №124 від 31.07.2014 року;

- акт виконаних робіт №131 від 31.08.2014 року;

- акт виконаних робіт №139 від 30.09.2014 року;

- акт виконаних робіт №146 від 31.10.2014 року;

- акт виконаних робіт №153 від 30.11.2014 року;

- акт виконаних робіт №161 від 31.12.2014 року. (т.3 а.с.144-149).

Розрахунки за договором перевезення автомобільним транспортом проводились відповідно до банківських виписок у розмірі 105887,04 грн., що в свою чергу підтверджується журналом проводок за 2014 рік ТОВ "Кайрос Бук" 63.1,31. (т.3 а.с.150).

На підтвердження реальності перевезення вантажів позивачем також надано суду товаро-транспортні накладні, копії яких містяться в матеріалахсправи. (т.5 а.с.)

Після поставки нафтопродуктів на АЗС відповідальними особами ТОВ "Кайрос Бук" приймалися ПММ та складалися усі необхідні звіти, акти, журнали відповідно до Інструкції №281/171/578/155. Також за усіма поставками складалися товарно-транспортні накладні, що надаються до матеріалів справи, а саме за липень 2014 р., серпень 2014 р., вересень 2014 р., жовтень 2014 р., листопад 2014 р. та грудень 2014 р. (т.5 а.с.108-250, т.6 а.с.1-250, т.7 а.с.1-250, т.8 а.с.1-250, т.9 а.с.1-49).

Оприбуткування ПММ також підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по бухгалтерським рахункам.

Усі поставлені контрагентами (ТОВ "НК Партнер", ТОВ "Антарес", ТОВ "Азонтес", ТОВ "Тановер", ТОВ "Донмас") товари відповідали вимогам якості, що підтверджується сертифікатами відповідності та паспортами якості: UA1.035.0193651-11 (20.12.11 04.05.16), UA1.094.0131127-14 (19.11.14 17.11.15), UA1.094.0136270-14 (28.11.14 25.11.15), UA1.094.0141721-14 (08.12.14 05.12.15), UA1.094.0141735-14 (08.12.14 04.12.15), UA1.094.0132674-14 (21.11.14 18.11.15), UA1.094.0125359-14 (14.11.14 13.11.15), UA1.94.0075598-14 (31.08.14 31.07.15), UA1.094.0059922-14 (04.07.14 02.07.15), UA1.094.0104505-14 (03.10.14-30.09.15), UA1.094.0024078-14 (07.11.14-06.11.15), UA1.094.0087934-14 (28.08.14-25.08.15), UA1.094.0111899-14 (17.10.14 16.10.15), UA1.094.0074410-14 (30.10.14 19.07.15), UA1.094.0063525-14 (11.07.14 09.07.15), UA1.035.0070539-12 (10.05.12 04.05.16), UA1.035.0070536-12 (10.05.12 04.05.15), UA1.094.0144085-14 (11.12.14 10.12.15), UA1.035.0193654-11 (20.12.11 04.05.15), UA1.094.0070120-14 (22.07.14 18.07.15), №10ХЦ.00004-14 (15.07.2015 14.01.2015 р.), №10ХЦ.00006-14 (15.07.2014 14.01.2015), №10ХЦ.00007-14 (15.07.2014 14.01.2015) (т.5 а.с.84-107).

Згідно п.п. 10.2.1 Інструкції Приймання нафтопродуктів (затвердженої наказ Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за № 805/15496), нафтопродукти, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Цей документ надається постачальником.

Метою зазначених документів є підтвердження відповідності якості доставленого нафтопродукту державним стандартам та нормам, що відповідає ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», на підставі якої продавець зобовязаний повідомити споживачу якість нафтопродукту та підтвердити її відповідним документом. У звязку з вказаним, паспорти якості та копії сертифікатів відповідності знаходились на заправних станціях під час реалізації нафтопродукту.

Висновки ревізора про не підтвердження поставок у звязку з ненаданням паспортів якості або сертифікатів відповідності є протиправними, упередженими та завідомо не правдивими.

Проведення аналізу проб ПММ згідно наказу Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04 червня 2007 року №271/121 «Про затвердження Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 липня 2007 року за №3762/14029) здійснюється за наявності відповідної матеріально-технічної бази та відсутності паспортів якості або сертифікатів відповідності. Вказані документи були наявні у підприємства у період продажу відповідного ПММ.

Суд зауважує, що ТОВ "Кайрос Бук" здійснювало свою діяльність в орендованих приміщеннях, що підтверджується наступними договорами оренди: - договір оренди нерухомого майна №0107-9/14 від 01.07.2014 року (т.3 а.с.163-164), №0107-2/14 від 01.07.2014 року (т.166-167), №0107-8/14 від 01.07.2014 року (т.3 а.с.169-170), №0107-3/14 від 01.07.2014 року (т.3 а.с.172-173) відповідно до якого: ТОВ "Кульбіт" (орендодавець) та ТОВ "Кайрос Бук" (орендар).

Також на підтвердження реальності здійснення господарської операції позивачем були надані договори оренди АЗС. (т.3 а.с.175-247).

Проаналізувавши вищевнаведену первинну документацію суд доходить висновку, що позивач є сумлінним платником податків, немає заборгованості перед бюджетом, подає податкову звітність у строки встановлені податковим законодавством. Також у позивача наявна первинна документація по усім господарським операціям між позивачем та його контрагентами, яка відповідає вимогам законодавства, не містить дефектів форми, змісту чи походження, та в повній мірі підтверджує реальність здійснення господарських операцій. Зазначені документи, у повному обсязі, були надані позивачем до перевірок, однак контролюючий орган всупереч вимог Податкового кодексу України, не перевірив вказані документи та не врахував їх під час складання висновків перевірок. Подібні дії контролюючого органу є порушенням вимог податкового законодавства, адже положеннями п.83.1 ст.83 ПК України передбачено обовязок контролюючого органу використання та аналіз первинної документації платника податків для здійснення висновків за результатами проведення перевірки.

Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.6 ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд зауважує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Суд вважає за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Також слід зазначити, що в ході розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст.71 КАС України не спростовано достовірності відомостей первинних документів, наданих позивачем.

Таким чином, на думку суду, не має підстав вважати, що господарські взаємовідносини між підприємствами не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Вищевикладене свідчить про те, що позивачем правомірно, відповідно до норм чинного законодавства включено до складу податкового кредиту за перевірений період суми ПДВ за податковими накладними.

Щодо винесення позовних вимог позивача щодо визнання протиправними дій ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області зі встановлення в актах перевірки висновків щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, суд зазначає, що оскільки правомірність формування податкового кредиту позивачем підтверджується податковими документами, реальність господарських правовідносин підтверджено позивачем документами первинного бухгалтерського обліку, позовні вимоги в цій частині правомірні та підлягають задоволенню.

На виконання вимог суду за клопотання позивача ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області надані фактичні дані на підтвердження внесення результатів спірних перевірок до автоматизованої інформаційної системи. (т.5 а.с.47-61).

Зважаючи, що акти перевірки є одним із джерел податкової інформації, суд зазначає, що інформація, що міститься в актах перевірок, використовується контролюючими органами виключно в порядку ст. 74 ПК України.

Згідно статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

У п.п. 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до п.п. 3.1.3.7 п. 3.1.3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013, № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця", з метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться: зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел. При цьому враховуються результати автоматизованого зіставлення (наказ N 85) даних додатка 5 до декларації, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, ЄРПН, баз МД (по мірі впровадження відповідного програмного забезпечення).

Таким чином, існує взаємодія податкових органів при опрацюванні розшифровок інформаційних баз даних та їх використання при проведенні перевірок та прийняття за їх результатами рішень.

Пунктом 1.1. Методичних рекомендацій № 165 визначено, що ці Методичні рекомендації запроваджуються в органах Міністерства доходів і зборів України з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов'язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

Відповідно до п.п.2.5.6. Методичних рекомендацій № 165, до впровадження у промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" за результатами проведеного аналізу та зіставлення даних автоматизованого контролю податкової звітності, інформації з інших джерел формується Висновок про наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки, які будуть підставою для прийняття рішення про проведення планової/позапланової документальної виїзної/невиїзної перевірки (далі - Висновок). Після впровадження в промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" Висновок формується в електронному вигляді разом з актом/довідкою про результати електронної камеральної перевірки.

З наведених положень Методичних рекомендацій № 165 випливає, що вони стосується порядку організації та проведення камеральних перевірок платників податків, і наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки будуть підставою для прийняття рішення про проведення саме документальної перевірки платника податків (планової чи позапланової, виїзної чи невиїзної).

Відповідно до висновків актів, та витягу з АІС "Податковий блок" встановлено, що інформацію акту відповідач вніс до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформацію в частині зменшення обсягів податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача.

Наведене свідчить про те, що відповідач змінив дані, задекларовані позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податку на прибуток, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

Податковий орган, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Сама по собі здійснена ДФС податкова кваліфікація операцій не може бути підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку ст. 54 ПК України та його узгодження.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Отже, інформація, викладена у електронних базах даних стосовно позивача може бути використана податковим органом при перевірці контрагентів, що може призвести до погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмови його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

За правилами пункту 86.1 статті 86 названого Кодексу результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Інформаційна система "Податковий блок", що включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, таких як: реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит було створено з метою удосконалення процесу адміністрування податків .

Ця система призначена для виконання основних завдань органів ДПС, як-от: інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства; податковий облік та реєстрація платників податків; прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів; перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України; застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків; вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

З урахуванням того, що в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, приходимо до висновку, про протиправність дій податкового органу у вказаній частині.

З урахуванням того, що самі лише висновки акту перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість та враховуючи помилковість висновків акта, суд приходить до висновку, що ДФС зобов'язана вилучити з інформаційної системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі актів перевірки, та відновити в зазначених базах показники податкової звітності позивача та відповідно про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині. Зважаючи, зо позовні вимоги в цій частині позивачем пред'явленя як до ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області, так одночасно і до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, враховуючи, що позивачем було змінено юридичну адресу та відповідно перебування позивача на обліку в Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, проте повне обслуговування платника податків ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області тільки з 01.01.2016 року, а чинне законодавство не передбачає можливості захистити право особи на майбутнє, суд вважає доцільним задовольнити позовну вимогу позивача в цій частині тільки щодо ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області.

Окремо суд зазначає, що для позивача контролюючим органом на час розгляду справи є як ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області, так і ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, а тому обидва відповідача відповідають за інформацію, що внесена до бази даних на рівні ДФС України.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд повинен керуватися критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України та перевіряти чи дотримувався суб'єкт владних повноважень, приймаючі (вчиняючи) рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЙРОС БУК" до Державної податкової інспекції у місті Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Московському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області та Державну податкову інспекцію у місті Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Кайрос Бук" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах від 29.10.2014 р. №2127/24-12-22-01/39245299 та від 12.03.2015 р. №299/24-12-22-05/39245299.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 12.11.2014 року №, від 25.03.2015 року № та від 25.03.2015 року № НОМЕР_1.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЙРОС БУК" (місцезнаходження: 61001, м.Харків, пр-т Московський, буд. 75, код ЄДРПОУ - 39245299) судовий збір у розмірі 560 (п'ятсот шістдесят) грн. 28 коп. солідарно за рахунок асигнувань Державної податкової інспекції у місті Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області (58013, м.Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд.200-А, код ЄДРПОУ-38702033) Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61211, м.Харків, вул. Світла, буд.5).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 25 грудня 2015 року.

Суддя Панченко О.В.