Справа № 405/4369/15-а
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/4369/15-а
Провадження №2-а/405/214/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого - судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача по справлянню з суми її (позивача) пенсії податку на доходи фізичних осіб, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області виплачувати їй (позивачу) пенсію без оподаткування будь-якої її частини, тобто не справляти з суми пенсії податок на доходи фізичних осіб, а також зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області нарахувати та виплатити їй (позивачу) недоплачену у звязку з оподаткуванням частину пенсії за період з 01 лютого 2015 року до набрання постановою у даній справі законної сили.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні до початку розгляду справи по суті підтримав клопотання позивача про звернення до Верховного Суду України та зупинення провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що в позовній заяві до Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді Кіровоградської області про визнання протиправними дій та про зобовязання вчинити дії, ставиться питання щодо неконституційності ОСОБА_4 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII в частині викладення у новій редакції підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. Цим ОСОБА_4 підпункт 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України викладено у редакції, якою передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку тепер включаються: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Внаслідок прийняття та застосування відповідачем ОСОБА_4 порушено конституційні принципи верховенства права, протиправно звужено обсяг права позивача на пенсійне забезпечення, встановленого ОСОБА_5 і чинними законами, створено передумови дискримінації в частині оподаткування пенсій певної частини пенсіонерів. З лютого 2014 року позивач ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання. Також, представник позивача зазначив, що з 01 січня 2015 року розмір виплачуваної позивачу пенсії суттєво зменшився внаслідок застосування відповідачем норм Податкового кодексу України, які в розумінні спеціального ОСОБА_4 № 1058-ІУ, не входять до кола нормативно-правових актів, які складають законодавство про пенсійне забезпечення, а отже в силу ст. 4 ОСОБА_4 № 1058-ІУ не підлягають застосуванню. Як вбачається зі змісту ОСОБА_4 № 1058-ІV та ОСОБА_4 України «Про пенсійне забезпечення», до них не внесено зміни щодо можливості оподаткування пенсій.

Відповідно до ч.3 ст. 22 ОСОБА_5 України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на викладене вище, та з метою досягнення однозначної визначеності у питанні про те, чи відповідають положення Податкового кодексу України в редакції ОСОБА_4 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII положенням ОСОБА_5 України, з метою забезпечення застосування при вирішенні справи норм ОСОБА_4, які відповідають ОСОБА_5 України, а також для забезпечення дотримання конституційних прав і свобод позивача, представник позивача зазначив на необхідності звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо відповідності окремих положень Податкового кодексу України ОСОБА_5 України.

Враховуючи викладене, представник позивач просив звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції ОСОБА_4 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71 -VII, а саме того, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Крім того, представник позивача просив до прийняття рішення Конституційним Судом України за поданням Верховного Суду України щодо конституційності підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції ОСОБА_4 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VII або отримання від Верховного Суду України листа із відмовою за вищевказаним зверненням Ленінського районного суду м. Кіровограда, зупинити провадження у справі.

Представник відповідача зазначене клопотання виніс на розгляд суду.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання позивача ОСОБА_3, яке підтримане представником позивача про ініціювання питання перед Верховним Судом України щодо можливості звернення до Конституційного Суду України із поданням про вирішення питання про відповідність ОСОБА_5 України п.п. 164.2.19 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції ОСОБА_4 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 ОСОБА_5 України Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права.

ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу.

ОСОБА_4 та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй (ст.8 ОСОБА_5 України)

ОСОБА_5 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується.

Згідно з ч.2 ст.3 ОСОБА_5 України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 22 ОСОБА_5 України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_5 не є вичерпними.

Так, ОСОБА_4 України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) передбачено конституційне право кожного на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених ОСОБА_5 та цим ОСОБА_4 і основною метою зазначеного ОСОБА_4 №1788-XII є реалізація особами, які мають право на пенсію за цим ОСОБА_4, цього конституційного права.

Спрямованість останнього на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає, окрім всього, вичерпний перелік нормативно-правових актів, які відповідно до статті 1-1 ОСОБА_4 № 2262-XII і складають законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим ОСОБА_4. Це ОСОБА_5 України, цей Закон, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інші нормативно-правові акти України, прийняті відповідно до цих законів.

Детальний аналіз вищевикладених норм ОСОБА_4 дає підстави стверджувати про те, що будь-які нормативно-правові акти, положення яких розповсюджується на зазначену сферу правовідносин повинні суворо відповідати вищенаведеним законам і не суперечити їм.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим ОСОБА_4, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього ОСОБА_4 та ОСОБА_4 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

В свою чергу, однією з основних догм пенсійного забезпечення громадян України до 01 січня 2015 року було правило, згідно якому пенсії не підлягали оподаткуванню.

Однак, слід також зазначити, що це положення було прямо передбачено ч.4 ст.8 ОСОБА_4 України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII) і станом на час розгляду справи відповідні зміни в цю норму також не внесені.

Із змісту позовної заяви судом встановлено, що з 24 лютого 2014 року позивач перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області та отримує пенсію по інвалідності ІІ-ої групи, внаслідок загального захворювання.

З 01 лютого 2015 року відповідач, застосовуючи Закон України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким було внесено зміни до норм Податкового кодексу України, та які набули чинності з 01 січня 2015 року, виплатив позивачу пенсію у нижчому розмірі, мотивуючи це тим, що він з пенсії позивача утримав 15% податку на доходи фізичних осіб на виконання положень зазначеного ОСОБА_4.

Таким чином, відповідач застосував норми Податкового кодексу України, які в розумінні, в даному випадку, спеціального ОСОБА_4 №1788-XII, не входять до переліку нормативно-правових актів, які складають законодавство про пенсійне забезпечення і відповідно не підлягають застосуванню.

Як вбачається із аналізу вищенаведених законів, а саме ОСОБА_4 №1788-XII та ОСОБА_4 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV) в них не внесено зміни щодо можливості оподаткування пенсій.

Відповідно до ч.3 ст. 22 ОСОБА_5 України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Очевидно, що законодавчо визначене право громадян України на пенсійне забезпечення, яке, безумовно, включає в себе вікові рамки виходу на пенсію, мінімальні строки трудового, страхового стажу, необхідні для призначення та отримання пенсії у розміру, встановленому законом, - є органічною складовою конституційного права громадян на соціальний захист, визначеного 46-ю статтею ОСОБА_5: «Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, … старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення …».

Такий висновок є абсолютно коректним у контексті правової позиції Конституційного суду України, який у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року в справі N1-21/2005, про рівень пенсії й щомісячного довічного грошового утримання, прямо зазначає, що: «Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно з 46-ю статтею ОСОБА_5, це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, у разі досягнення особою передбаченого законом віку … Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати тільки… загальні умови їх призначення …» - ідеться у 5-му пункті рішення.

Такий висновок прямо випливає із цитованого вище рішення КСУ, у якому буквально витлумачується таке: «Зміст прав і свобод людини - це умови й засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування й розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ, чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики», - 4-й пункт.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку може бути звуження обсягу відповідного права, як це кваліфікується в рішенні Конституційного суду від 11 жовтня 2010 року.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2008 року №8 «Про незалежність судової влади» встановлено, що не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених ОСОБА_5 України і чинними законами прав і свобод.

Висновок у досліджуваній справі цілком співзвучний із рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі N 1-28/2008, щодо предмета та змісту закону про держбюджет: «5.1. У ОСОБА_5 України Україну проголошено соціальною й правовою державою (стаття 1), в основу правового регулювання бюджетних відносин закладено принцип справедливого й неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами й територіальними громадами (частина перша статті 95) .

Держава відповідальна перед людиною за свою законодавчу діяльність, зобов'язана утверджувати та забезпечувати права і свободи людини і громадянина. ОСОБА_4 та інші нормативно-правові акти мають прийматися на основі ОСОБА_5 і повинні відповідати їй, частина друга 8-ї статті.

… 7.1. Однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (частина друга статті 22) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (частина третя 22-ї статті).

… Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій 22-ї статті ОСОБА_5 України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005, справа про постійне користування земельними ділянками, згідно з яким «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

… Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними».

При цьому Конституційний суд зазначив, що «загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена» (абзац четвертий підпункту 5.2 пункту 5 мотивувальної частини)».

В даному випадку, суд знову акцентує увагу на тому, що існує вірогідність того, що оподаткування пенсії позивача відповідачем може значно звузити кількісні показники, які складають обсяг її права на пенсійне забезпечення відповідно до пенсійного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.9 КАС України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правого акта ОСОБА_5 України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акту.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 01.11.1996 року №9 «Про застосування ОСОБА_5 України при здійсненні правосуддя», суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_5 України і у всіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_5 як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на ОСОБА_5 України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

У разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає ОСОБА_5 України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 ОСОБА_5 України може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність ОСОБА_5 законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

Остаточним рішенням Європейського суду з прав людини від 7 жовтня 2010 року в справі «Богатова проти України» визнано порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Дослідивши конкретні обставини цієї справи, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національні суди не вчинили жодної спроби розглянути позов заявниці з точки зору конституційності законодавства, що було застосовано при нарахуванні їй пенсії, попри те, що заявниця в кожній судовій інстанції наголошувала на цьому питанні. Європейський суд з прав людини зазначив, що національні суди, маючи за національним законодавством, у разі наявності спору щодо конституційності норми закону, яка застосовується судом, повноваження ініціювати відкриття конституційного провадження, цілком ігноруючи вказаний аргумент заявниці - без надання у рішеннях обґрунтування для його відхилення, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали своїх зобов`язань за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, склалася ситуація, коли є чинними вищезазначені «пенсійні» закони та п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України в редакції ОСОБА_4 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», які суперечать один іншому в частині можливості оподаткування пенсій. При цьому позивач стверджує про неконституційність застосовуваного до його справи законодавства відповідачем.

Також позивач звертає увагу на положення ст.21 ОСОБА_5 України, згідно яким всі люди є рівними в своїх правах і в такому випадку, за умови оподаткування пенсій, розмір яких перевищує три мінімальних заробітних плати, порушується принцип рівності із іншими громадянами, у яких розмір пенсії менший і до їх пенсій оподаткування не застосовується.

Відповідно до ст.150 ОСОБА_5 України вирішення питання Конституційним Судом України про відповідність ОСОБА_5 України, зокрема, законів, - розглядається за зверненням, в тому числі, Верховного Суду України.

Згідно з п.4 ч.2 ст.156 КАС України суд має право зупинити провадження у справі за наявності певних причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

З огляду на викладене вище, керуючись ст.150 ОСОБА_5 України, ст. 9, п.4 ч.2 ст.156 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача ОСОБА_3 про ініціювання питання перед Верховним Судом України щодо можливості звернення до Конституційного Суду України із поданням про вирішення питання про відповідність ОСОБА_5 України п.п. 164.2.19 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції ОСОБА_4 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», - задовольнити.

Звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України в редакції ОСОБА_4 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VII, а саме того, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Провадження у справі №405/4369/15-а, провадження 2а/405/214/15 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії зупинити до прийняття рішення Конституційним Судом України за поданням Верховного Суду України щодо конституційності п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України в редакції ОСОБА_4 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» або отримання з Верховного Суду України повідомлення із відмовою за вищенаведеним зверненням Ленінського районного суду м.Кіровограда.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подачі протягом пяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова