Справа № 2а-2076/11/1070
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м. Київ К/9991/38439/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Латишевої Л.П.,

представників позивача Оніщенка О.В., Римара С.Ю., Мельника В.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2012 по справі №2а-2076/11/1070 за позовом Публічного акціонерного товариства «Лантманнен Акса» до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представників позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Лантманнен Акса» до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 23.09.2010 №/0, від 01.12.2010 №048612320/1, від 09.02.2011 №/ в частині нарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 322108,00грн. та штрафних санкцій в сумі 193264,97грн. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 23.09.2010 №/0, від 23.09.2010 №/0, від 01.12.2010 №/1, від 01.12.2010 №/1.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2012 постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 скасовано в частині визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.09.2010 №/0 та від 01.12.2010 №048612320/1. В задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. В решті постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Бориспільська об'єднана державна податкова інспекція Київської області Державної податкової служби 10.06.2012 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 14.06.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2012, прийняти нове рішення, яким в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.09.2010 №/0, від 01.12.2010 №/1, від 01.12.2010 №/1, від 01.12.2010 №/1 - закрити провадження; в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.09.2010 №/0, від 23.09.2010 №, від 09.02.2011 № (в частині нарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 322108,00грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 193264,97грн.) - відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема пунктів 1.10, 1.11 статті 1, підпунктів 5.5.1, 5.5.2, 5.5.5 пункту 5.5 статті 5, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області проведено планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Лантманнен Акса» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2008 по 31.03.2010, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 по 31.03.2010.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пунктів 1.10, 1.11 статті 1, підпунктів 5.5.1, 5.5.2, 5.5.5 пункту 5.5 статті 5, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що виявилось у завищенні податкового зобов'язання за 2008 рік в сумі 70437,00грн. та заниженні податку на прибуток підприємств за 2009 рік в сумі 585269,00грн., за І квартал 2010 року в сумі 117641,00грн.; підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податкового зобов'язання на суму 4734,13грн. і завищено від'ємне значення з податку на додану вартість в сумі 36703,94грн.

Висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтується на тому, що позивачем при формуванні валових витрат у І кварталі 2009 року включено до їх складу виплату відсотків за користування кредитами наданими кредиторами - нерезидентами за минулі періоди, які були предметом перевірки; підприємством до складу податкового кредиту за II-IV квартал 2008 року, 2009 та І квартал 2010 року, було включено суми податку, зазначені у податкових накладних, які складені у попередніх податкових періодах. Водночас, належних та достатніх доказів щодо несвоєчасного отримання цих податкових накладних позивачем під час перевірки не надано.

За результатами перевірки Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області складено акт від 23.09.2010 №10, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств у сумі 671871,80грн., в тому числі 470930,00грн. - за основним платежем та 200941,80грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; від 23.09.2010 №10, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 7101,20грн., в тому числі 4734,13грн. - за основним платежем та 2367,07грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; від 23.09.2010 №/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 36703,94грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 7666,41грн.

За наслідками адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень рішенням Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області від 01.12.2010 №11119/10/23-2 вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, про що прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.12.2010 №048612320/1, №/1 та №/1.

У подальшому, рішенням Державної податкової адміністрації в Київській області від 07.02.2011 №247/10/25017/364-127 скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.09.2010 №/0 в частині сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 1610,00грн. та збільшено застосовані фінансові (штрафні) санкції на суму 31922,57грн., в решті скаргу залишено без задоволення. У зв'язку з цим, Бориспільською об'єднаною державною податковою інспекцією у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.02.2011 №/, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 702184,37грн., в тому числі 469320,00грн. - за основним платежем та 232864,37грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням Державної податкової адміністрації України від 15.04.2011 №7257/6/25-0115 скарга позивача залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції у Київській області без змін.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.09.2010 №/0 та від 01.12.2010 №048612320/1 колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до підпунктів 60.1.2 та 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаними, якщо:

контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання;

контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, з урахуванням рішення Державної податкової адміністрації в Київській області від 07.02.2011 №247/10/25017/364-127 податкові повідомлення-рішення від 23.09.2010 №/0 та від 01.12.2010 №048612320/1 вважаються відкликаними, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.02.2011 №/ в частині нарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 322108,00грн. та штрафних санкцій в сумі 193264,97грн. колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між Компанією «СагеаIіа Finance Ireland» та позивачем було укладено ряд кредитних договорів з метою придбання обладнання та продукції, яка використовуватиметься на забезпечення статутної діяльності позичальника, та поповнення обігових коштів для забезпечення статутної діяльності позичальника.

За висновками податкового органу позивачем неправомірно включено до складу валових витрат І кварталу 2009 року суму виплачених відсотків за минулі періоди за користування кредитами, наданими кредиторами - нерезидентами.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.5.1 пункту 5.5 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 5.5.2 пункту 5.5 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що для платника податку, 50 та більше відсотків статутного капіталу (акцій, інших корпоративних прав) якого перебуває у власності або управлінні нерезидента (нерезидентів), віднесення до складу валових витрат витрат на виплату або нарахування процентів за кредитами та іншими борговими зобов'язаннями на користь таких нерезидентів та пов'язаних з ними осіб дозволяється у сумі, що не перевищує суму доходів такого платника податку, отриману протягом звітного періоду у вигляді процентів від розміщення власних активів, збільшену на суму, що дорівнює 50 відсоткам оподатковуваного прибутку звітного періоду, без урахування суми таких отриманих процентів.

Водночас, згідно з підпунктом 5.5.5 пунктом 5.5 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» витрати на сплату процентів, які відповідають вимогам підпункту 5.5.1, але не віднесені до складу витрат виробництва (обігу) згідно з положеннями підпункту 5.5.2 протягом звітного періоду, підлягають перенесенню на результати майбутніх податкових періодів із збереженням обмежень, передбачених пунктом 5.5.2.

З аналізу вказаних норм вбачається, що право платника податку відносити витрати на сплату процентів не лише у звітному періоді, у якому понесені такі витрати, а також зараховувати дані витрати у наступні податкові періоди у разі, якщо виплата процентів здійснюється платником податків, у якого 50 та більше відсотків статутного капіталу (акцій, інших корпоративних прав) перебуває у власності або управлінні нерезидента.

Судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що власником більше ніж 50% акцій статутного капіталу Публічного акціонерного товариства «Лантманнен Акса» є неризедент.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку, що відображені у податковому обліку позивача витрати попередніх податкових періодів на виплату процентів за кредитами від нерезидентів можуть бути враховані при визначенні податкових зобов'язань платника податку наступних звітних періодів шляхом збільшення валових витрат, у зв'язку з чим висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства в цій частині є необґрунтованими.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.09.2010 №/0, від 23.09.2010 №/0, від 01.12.2010 №/1, від 01.12.2010 №/1 колегія суддів звертає увагу на наступне.

За висновками податкового органу позивачем неправомірно сформовано податковий кредит за податковими накладними, які складені у попередніх податкових періодах.

Відповідно до підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом, складається в момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках і надається покупцю на його вимогу продавцем товарів (робіт, послуг).

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг) (підпункт 7.5.1 пункт 7.5 статті 7 вказаного Закону).

В силу вимог підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статті 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку із: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 вказаної статті Закону передбачено, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

В той же час, Законом України «Про податок на додану вартість» не заборонено відносити до складу податкового кредиту податкові накладні попередніх звітних періодів в межах передбачених Законом строків давності.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підприємством до складу податкового кредиту за II-IV квартал 2008 року, 2009 та І квартал 2010 року включені податкові накладні попередніх звітних періодів.

Зазначені податкові накладні до податкового кредиту попередніх періодів, в яких вони були виписані, не включалися.

При цьому, податковим органом розмір суми податку на додану вартість у складі ціни товарів, сплаченої позивачем своїм контрагентам у попередніх звітних періодах не оспорювався, факт реального придбання товарів з метою їх використання позивачем у своїй господарській діяльності та в оподаткованих операціях не заперечувався.

В той же час, судами попередніх інстанцій встановлено, що податкові накладні на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон України «Про податок на додану вартість» не містить заборони щодо включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених платником у минулих звітних періодах на підставі належним чином оформлених податкових накладних, висновки податкового органу про позивачем вимог податкового законодавства в цій частині також є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції про неправомірність податкових повідомлень-рішень від 09.02.2011 №/ в частині нарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 322108,00грн. та штрафних санкцій в сумі 193264,97грн., від 23.09.2010 №/0, від 23.09.2010 №/0, від 01.12.2010 №/1, від 01.12.2010 №/1 є правильними.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2012 по справі №2а-2076/11/1070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв