Справа № 2а-9539/10/0470
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року м. Київ К/800/6120/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайло О.М.
СуддівЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Дніпропетровської митниці

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року

у справі № 2а-9539/10/0470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСК-ЛТД»

до Дніпропетровської митниці

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄСК-ЛТД» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської митниці (далі - відповідач) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року, позовні вимоги задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення форми «Р» від 15 липня 2010 року №62 та №63.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача на адресу суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Митний орган провів камеральну документальну перевірку дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи при митному оформленні товару за період з 12 травня 2007 року по 12 травня 2010 року, про що склав акт від 30 червня 2010 року №К27/10/110000012/, за висновками якого позивачем було порушено вимоги Закону України «Про митний тариф України», що призвело до заниження податкового зобов'язання за ввізним митом у розмірі 19 042, 26 грн. та податку на додатку вартість у розмірі 3 808, 46 грн., яке підлягає сплаті до Державного бюджету України.

На підставі висновків акту перевірки, 15 липня 2010 року митний орган прийняв податкове повідомлення №62, яким визначив позивачу суму податкового зобов'язання у розмірі 19 994, 38 грн., у тому числі за основним платежем - 19 042, 26 грн., за штрафними санкціями - 952, 12 грн. та податкове повідомлення форми «Р» № 63, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3 998,88 грн., у тому числі за основним платежем - 3 808,46 грн., за штрафними санкціями - 190,42 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугували висновки митного органу про протиправне заниження позивачем суми податкових зобов'язань зі сплати ввізного мита та заниження суми податкового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість, у зв'язку з методологічною помилкою, яка полягала у неправильному визначені коду імпортованого товару за УКТЗЕД.

Суди попередніх інстанцій, скасовуючи спірні податкові повідомлення виходили з відсутності порушень у діях позивача вимог податкового та митного законодавства під час митного оформлення товарів, оскільки, митні органи, приймаючи вантажні митні декларації та пропускаючи товар на митну територію України, погодились із відомостями про код товару зазначеними декларантом, тому у митниці відсутні правові підстави для нарахування податкових зобов'язань у зв'язку із помилковим визначенням коду товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно контракту від 28 травня 2009 року №ESK 2805/1 з компанією «Grupo Megamar S.A.C.» (Перу) ввозив на митну територію України (одержувач ТОВ «Аквамарин-9») товар: «Кальмар гігантський (Dosidicus gigas)». Виробник: Grupo Megamar S.A.C. (Перу), країна виробництва Перу.

Зазначений товар був оформлений за вантажно-митними деклараціями від 10 серпня 2009 року №110000001/2009/123567 та від 02 вересня 2009 року №110000001/2009/126600 та класифікований у товарній підкатегорії із застосуванням ставки ввізного мита 2%.

Також згідно контракту від 01 червня 2010 року №LML-ESK 0106 з компанією EXPORTАDORA CETUS S.A.C., Перу позивач ввозив на митну територію України товар: «Філе гігантського кальмара» Dosidicus (Ommastrephes) gigas» сімейство «Ommastrephes SPP». Виробник: EXPORTАDORA CETUS S.A.C. країна виробництва Перу.

Зазначений товар був оформлений за вантажно-митними деклараціями від 19 квітня 2010 року №110000013/2010/5058843 та класифікований у товарній підкатегорії із застосуванням ставки ввізного мита 2%.

Митний орган погодився із кодами товару згідно УКТЗЕД, що був заявлений позивачем, здійснив процедуру розмитнення і товар було ввезено на територію України.

У ході проведеної перевірки, митним органом встановлено, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару та заповненні вантажно-митних декларацій невірно вказано код класифікації товару за УКТЗЕД - №, оскільки відповідно до листа Держмитслужби України від 09 червня 2010 року №16/1-5/1391-ЕП зазначені товари повинні були класифікуватись у товарній підкатегорії згідно УКТЗЕД, яка передбачає згідно з Митним тарифом України застосування при митному оформленні 5% ставки ввізного мита.

Визначення засад організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України передбачені Митним кодексом України.

За змістом пункту 35 статті 1 Митного кодексу України, пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

Пункт 19 статті 1 Митного кодексу України визначає термін «митні процедури» - як операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також зі справлянням передбачених законом податків і зборів.

Таким чином, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому, виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу України відповідно до заявленого митного режиму.

Положеннями статті 313 Митного кодексу України також визначено, що класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

У той же час, при здійсненні всіх митних процедур, у тому числі при визначенні коду товару за УКТЗЕД митні органи мають дотримуватися вимог чинного законодавства і діяти виключно у встановлених законодавством межах.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Митний тариф України», митний тариф України - це систематизований згідно з УКТЗЕД перелік ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України.

Товарною номенклатурою Митного тарифу України є Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), яка базується на Гармонізованій системі опису та кодування товарів.

За змістом частини 5 статті 43 Митного кодексу України, у разі ввезення на митну територію України, після здійснення у повному обсязі митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, митний контроль закінчується.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що під час проведення митного оформлення ввезеного позивачем товару, митні процедури були здійсненні митним органом у повному обсязі та зауважень щодо заявленого коду товару у митниці не виникло. Як наслідок, митне оформлення було завершене, товар випущений у вільний обіг.

За змістом статті 69 Митного кодексу України, незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

У свою чергу, частиною першою статті 265 Митного кодексу України визначено, що митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Водночас, таких обставин у даній справі судами попередніх інстанцій встановлено не було.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажні митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), в подальшому вони не мають правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, за виключенням випадку коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема, зазначення у вантажній митній декларації недостовірних відомостей.

Доказів зазначення позивачем недостовірних даних в описі товару відповідачем не надано.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За встановлених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правил

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року у справі №2а-9539/10/0470 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяНечитайло О.М.
СуддіЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.