Справа № 2а-8639/10/0670
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Житомир справа № 2а-8639/10/0670

категорія 3.3.9

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до контрольно-ревізійного управління в Житомирскій області, правонаступником якого є Державна фінансова інспекція у Житомирській області, про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14 вересня 2010 року відповідно до наказу начальника КРУ в Житомирській області ОСОБА_2 №276-о від 14.09.2010 його було звільнено з посади головного контролера-ревізора відділу контролю у сфері будівництва та послуг у звязку з реорганізацією, введенням в дію нової структури та штатного розпису, п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач не погоджується з вказаним наказом та вважає звільнення незаконним, а тому просить визнати неправомірними дії в частині видання наказу №276-о від 14.09.2010 неправомірними та скасувати відповідне рішення, поновити його на посаді головного контролера-ревізора відділу контролю у сфері будівництва та послуг ДФІ у Житомирській області, стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.09.2010 до дня поновлення на посаді.

Позивач у судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву у якій просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача також подав до суду заяву у якій просив справу розглянути у порядку письмового провадження.

У відповідності до ч.4 ст.122 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 14 вересня 2010 року відповідно до наказу начальника КРУ в Житомирській області ОСОБА_2 №276-о від 14.09.2010 ОСОБА_1 було звільнено з посади головного контролера-ревізора відділу контролю у сфері будівництва та послуг (відповідно до змісту даного наказу) в звязку з реорганізацією, введенням в дію нової структури та штатного розпису, п.1 ст.40 КЗпП України.

Підставами видання вказаного наказу слугували наказ облКРУ від 12.07.2010 №116, протокол засідання профкому від 13.07.2010 №14, попередження від 14.07.2010 , акт від 14.07.2010 про відмову від запропонованої посади.

Відповідно до наказу КРУ в Житомирській області від 12.07.2010 № 116 в управлінні відбулась реорганізація та скорочення штату працівників, внаслідок якої введено в дію нову структуру та штатний розпис (погоджено на засіданні профкому працівників КРУ в Житомирській області - протокол від 13.07.2010 № 14).

14.07.2010 , оскільки посада головного контролера-ревізора відділу контролю у сфері будівництва та послуг скорочувалась, а відділ ліквідовано, ОСОБА_1 запропоновано посаду головного контролера-ревізора відділу інспектування у сфері матеріального виробництва та фінансових послуг. При цьому було попереджено, що в разі відмови від запропонованої посади, його буде звільнено за скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України по закінченню 2-ох місяців з дня ознайомлення з цим попередженням. Однак, позивач відмовився від підписання наказу про ознайомлення, що підтверджується актом від 14.07.2010, а також складено акт про те, що 14.07.2010 позивачу було надано попередження про скорочення його посади, останній свій підпис поставив чим підтвердив ознайомлення з попередженням, разом з тим від запропонованої посади відмовився.

За положеннями пункту 1 частини першої, частини другої статті 40 цього Кодексу трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно зі статтею 49-2 цього ж Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

З огляду на наведені норми законодавства та встановлені у ході судового розгляду обставини суд дійшов висновку, що відповідачем було чітко дотримано процедуру, яка передує звільненню працівника у випадку змін в організації виробництва і праці.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 19 своєї постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", суди, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

На виконання зазначеної позиції Верховного суду України, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 оскаржив до суду наказ від 12.07.2010 №116 "Про введення в дію нової структури та штатного розпису управління", оскільки вважав, що він прямо порушує його права і свободи як громадянина України і державного службовця та обмежує право на працю.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.01.2011 у справі №2а-9736/10/0670 у задоволенні позову ОСОБА_1 до КРУ в Житомирській області про визнання дій та наказу начальника КРУ в Житомирській області протиправними відмовити за безпідставністю.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2011 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.09.2015 постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31.01.2011 у справі №2а-9736/10/0670 було залишено без змін.

Наведені обставини та судове рушення, яке набрало законної сили, підтверджують факт змін в організації виробництва і праці в органі, де працював позивач до звільнення та підтверджують законність таких змін.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева