Справа № 2а-1517/11
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м. Київ К/9991/62553/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Широківської районної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради, Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2012 року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Широківської районної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради, Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Управлінням праці та соціального захисту населення Широківської районної державної адміністрації не здійснено перерахунок та виплату компенсації, передбаченої пунктом 6 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» N 3551-XII від 22 жовтня 1993 року далі - Закон N 3551-XII), допомоги на оздоровлення відповідно до частини 4 статті 48 Закону, компенсації до 5 травня відповідно до статті 13 Закону N 3551-XII за період, починаючи з 1 грудня 2009 року.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2012 року позовні вимоги залишені без розгляду на підставі статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

У касаційній скарзі позивач посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Залишаючи без розгляду частину позовних вимог суди, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що позивачем пропущено строк для звернення до адміністративного суду, встановлений частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за правилами частин 1, 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 звернувся з позовом про здійснення перерахунку допомоги та її компенсацію за період, починаючи з 1 грудня 2009 року лише 26 жовтня 2011 року, тобто поза межами шестимісячного строку, встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у адміністративних справах.

У відповідності до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції спірних правовідносин) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

За змістом цієї статті, суд, встановивши, що позов поданий після закінчення строків, установлених законом залишає його без розгляду, і лише у разі наявності заяви особи, яка його подала, перевіряє наявність підстав для поновлення цього строку, про що постановляє відповідну ухвалу.

Як правильно встановлено судами, у матеріалах справи відсутня заява позивача про поновлення строку звернення до суду або відомості щодо подання такої.

За таких обставин, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду, не допустив порушення норм процесуального права, про що правильно зазначив і апеляційний суд.

Враховуючи зазначене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало