Справа № 1423/6263/2011
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1423/6263/2011

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Голубкін О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Димерлія О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2012 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання неправомірними дій, стягнення недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2011 року ОСОБА_1, звернувшись до Центрального районного суду м. Миколаєва з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, просив суд відновити строк звернення до суду, визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати підвищення до пенсії як дитині війни в повному обсязі з 01 січня 2006 року, стягнути з відповідача невиплачене підвищення до пенсії як дитині війни за 2006-2010 роки в сумі 7 087,50 грн., зобовязати відповідача надалі виплачувати підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Ухвалою від 13 квітня 2012 року Центральний районний суд м. Миколаєва залишив без розгляду позовні вимоги, заявлені за період з 01 січня 2006 року по 20 жовтня 2010 року.

Постановою від 08 травня 2012 року, ухваленою в порядку скороченого провадження, Центральний районний суд м. Миколаєва задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 та зобовязав управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії за період з 20 жовтня 2010 року по 20 квітня 2011 року, обчисливши її у цей період з урахуванням підвищення в розмірі 30% визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальної пенсії за віком, та виплатити визначену різницю.

Не погоджуючись з постановою суду, управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що позивач не перебуває на пенсійному обліку в УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга може бути задоволена частково.

Ухвалюючи постанову про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановив, що позивач є за статусом «дитиною війни» та має право на підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (а.с. 5, 6).

Ухвалою від 13 квітня 2012 року Центральний районний суд м. Миколаєва залишив без розгляду позовні вимоги, заявлені за період з 01 січня 2006 року по 20 жовтня 2010 року. Зазначена ухвала в апеляційному порядку не оскаржена.

Твердження апелянта про непоширення приписів ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на спірні правовідносини є необґрунтованим, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком законодавчо установлено лише статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка й підлягає застосуванню під час розгляду таких спорів.

Також апеляційний суд зазначає, що відсутність коштів не є підставою для невиконання зобовязань, покладених на відповідача.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на положення Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року №530, якими визначено розмір підвищення до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, тому що ці положення суперечать ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який має вищу юридичну силу.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції визнав належним відповідачем управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, в той час як позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Миколаївській області, оскільки є військовим пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років (а.с. 6, 16а).

За правилами статті 52 КАС України суд першої інстанції може здійснити заміну первинного відповідача на належного або залучати належного відповідача як другого відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд здійснюється за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей встановлених главою 1 розділу IV КАС України.

Головною особливістю є те, що апеляційна інстанція не розглядає справу з початку, а переглядає рішення суду першої інстанції, тобто публічно-правовий спір вже вирішено.

Оскільки ст. 52 КАС України, як наслідок заміни неналежного відповідача чи залучення належного відповідача у якості другого відповідача, передбачає розгляд справи спочатку, апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості як заміна неналежної сторони.

Таким чином, апеляційному перегляду підлягає справа, відповідачем по якій є неналежний відповідач, та публічно-правовий спір вже вирішено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову має бути відмовлено саме з тих підстав, що відповідач управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва не є належним відповідачем по справі, та у спірних правовідносинах не порушує прав позивача.

При цьому апеляційний суд із зазначених вище підстав, відхиляє доводи апелянта.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, ч. 10 ст. 183-2, ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4ч. 1 ст. 202, ст. 206 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2012 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання неправомірними дій, стягнення недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя Н.В. Вербицька

суддя О.О.Димерлій