Справа № 806/5025/15
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м.Житомир справа № 806/5025/15

категорія 8.3.13

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чернової Г.В.,

секретар судового засідання Халімончук С.С.,

за участю: представників позивача,

представників відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.08.2015 № 52852-17 винесене Новоград-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області, яким визначено суму грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 160008,01 грн. В обґрунтування позову зазначає, що Новоград-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області безпідставно самостійно визначено та нараховано позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою, проте відповідно до приписів п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Крім того, в перевіряємому періоді він не володів і не користувався земельною ділянкою на правах оренди і відповідно обов'язок щодо сплати орендної плати не виникає. А тому, вважає податкове повідомлення-рішення від 20.08.2015 № 52852-17 протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у письмових запереченнях. Пояснив, що відповідно до отриманої інформації від Новоград-Волинської міської ради, між ОСОБА_1Ю та Новоград-Волинською міською радою було укладено попередній договір оренди землі № 14. На підставі такої інформації податковим органом позивачу нараховано орендну плату за 2013-2015 роки згідно пунктів 286.5, 287.5, 287.7, 288.1, 289.1 Податкового кодексу України. При цьому посилання ОСОБА_1 на те, що він не володів і не користувався землею на правах оренди є безпідставним, оскільки попередній договір також породжує обов'язок сплачувати орендну плату, крім того, самим позивачем відстоювалось право на спірну земельну ділянку у справі № 285/2343/14-а.

Вислухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що Новоград-Волинською міською радою прийнято рішення від 17.2.2009 № 590 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою та зобов'язано ОСОБА_1 укласти попередній договір оренди земельної ділянки орієнтовною площею 2,1095 га по вул.Пархоменка 112 в м.Новоград-Волиський (а.с.47).

17.11.2011 ОСОБА_1 уклав попередній договір оренди № 14 з Новоград-Волинською міською радою, яким прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлових будівель загальною площею 2,1095 га по вул.Пархоменка 112 (а.с.50-52).

Як вбачається із листа № 7/1510, 09.07.2015 на адресу Новоград-Волинської ОДПІ направлено вимогу щодо проведення нарахування та стягнення орендної плати із ОСОБА_1 за період з 2013 по 2015 рік у відповідності до попереднього договору оренди землі від 17.11.2011 № 14 на вул. Пархоменка, 112 в м. Новограді-Волинському, площею 2,1095 га (а.с.49).

На підставі отриманої інформації, податковим органом відповідно до п.286.5 Податкового кодексу України, ОСОБА_1 нараховано грошове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за 2013-2015 рр. у сумі 160008,01 грн (а.с.8).

Надаючи оцінку обставинам у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу).

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до норм Податкового кодексу України, річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету суб'єктами господарювання, які орендують земельні ділянки державної і комунальної власності, визначається відповідно до умов договору, але з урахуванням вимог пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, тобто, не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу.

Таким чином, річна сума платежу орендної плати за землю не може бути меншою розміру, визначеного пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, а саме - трикратного розміру земельного податку.

Нормою ст. 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII Податкового кодексу України, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Згідно п.289.1 кодексу, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = [І - 10] : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік (п.289.2).

Відповідно до п.287.1. ст. 287 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI).

Згідно п.286.5. ст.286 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Як видно із п.5 попереднього договору оренди землі № 14, нормативна грошова оцінка земельної ділянки по вул. Пархоменка 112 в м. Новограді-Волинському, площею 2,1095 га, становить 1641612,90 грн.

Пунктом 9 договору встановлений обовязок орендаря вносити орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки.

За інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2014 рік становив 124,9 %.

На підставі вказаних даних та норм Податкового кодексу України відповідачем був зроблений розрахунок орендної плати за земельну ділянку за 2013-2015 роки в сумі 160008,01 грн (а.с.29), та винесено спірне податкове рішення а саме:

- за 2013 та 2014 роки в сумі по 49248,39 грн ( 1641612,90 грн х 3%);

- за 2015 рік в сумі 61511,23 грн (( 1641612,90 грн х коефіцієнт індексації 1,249) х 3%)).

Таким чином, відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення та нарахуванні орендної плати у спірний період 2013-2015 років діяв на підставі чинного законодавства.

При цьому посилання позивача на те, що попередній договір є лише підставою для укладення в майбутньому основного договору, відтак не породжує жодних майнових прав та обовязків, а також на те, що він у спірний період не володів і не користувався земельною ділянкою, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, пунктом 20 попереднього договору оренди землі від 17.11.2011 встановлено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі, який, у свою чергу, зареєстрований у Новоград-Волинській міській раді згідно запису від 17.11.2011 за № 12 (а.с. 52). Крім того, пункт 8 вказаного договору оренди передбачає, що попередній договір діє до оформлення технічної документації на земельну ділянку та укладання і реєстрації основного договору оренди. Також, згідно п. 44 цей договір набирає чинності після підписання його сторонами та його реєстрації.

Таким чином, на умовах вказаного договору земельна ділянка перейшла у строкове платне користування орендаря.

Також фактичне користування позивачем вказаною земельною ділянкою підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 21.08.2009 № 3118 (а.с.92) ОСОБА_1 придбані нежитловий комплекс будівель (кормокухня "Є", свинарник "Ддд1", свинарник "Ггг1г11") за адресою: Житомирська обл., м.Новоград-Волинський, вул. Пархоменка, буд.112 (а.с.93,94,108). Тобто, земельна ділянка перейшла у користування позивача разом з приміщеннями, які на ній розміщені.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що 20.03.2014 прийнятим рішенням двадцять другої сесії Новоград-Волинської міської ради № 557, пунктом 25 скасовано п.4.2 рішення від 17.12.2009 № 590 стосовно надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою ОСОБА_1 та попередній договір оренди № 14, укладений з позивачем, розірвано (а.с.45).

Проте, постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2015 року у справі № 285/2343/14-а, залишеною без змін Житомирським апеляційним адміністративним судом, п.25 рішення Новоград-Волинської міської ради 22 сесії 6 скликання № 557 від 20.03.2014 року в частині скасування п.4.2 рішення Новоград-Волинської міської ради № 590 від 17.12.2009 року «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» стосовно надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою ділянки на вул. Пархоменка, 112 в м. Новограді-Волинському орієнтовною площею 2,1095 га, - визнано недійсним (а.с.111-114).

До того ж, за умовами пункту 38 договору № 14, розірвання попереднього договору оренди землі в односторонньому порядку не дозволяється (а.с.52).

Таким чином, як випливає із наведеного, попередній договір не припиняв свою дію, відтак обов'язки щодо сплати орендної плати позивачем протягом 2013-2015 років залишались чинними.

Отже, доводи позивача щодо відсутності, в зв'язку із зазначеним, підстав для нарахування орендної плати, є також необгрунтованими.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування суми податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 160008,01 грн, а відтак і скасування податкового повідомлення-рішення від 20.08.2015 № 52852-17.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 86, 158-162, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Г.В. Чернова

Повний текст постанови виготовлено: 23 грудня 2015 р.