Справа № 826/23749/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

28 грудня 2015 року № 826/23749/15

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Добрянської Я.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов"язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, в якому просить:

- визнати рішення Голосіївського РВ ГУ ДМСУ в місті Києві від 05.05.2015 р. про скасування реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , протиправним та скасувати його;

- зобов`язати Голосіївський РВ ГУ ДМСУ в місті Києві поновити реєстрацію місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , та внести відповідні записи (відомості) до облікових документів, передбачених Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077 (картки реєстрації особи, адресні картки тощо).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2015 р. суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

До судового засідання 08.12.2015 р. представники позивача та відповідача не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, письмових пояснень причин неявки до суду надано не було.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на викладене, суд ухвалив продовжити розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час письмового провадження від позивача до суду надійшло клопотання про відсутність необхідності залучення у справі в якості третьої особи житлово-експлуатаційної організації, що обслуговую гуртожиток, в якому проживає позивач, яке судом задоволено.

Отже, розглянувши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як пояснив ОСОБА_1 , він, починаючи з 2001 р., фактично проживав в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою проживання за вказаною адресою спочатку були договори найму (оренди) жилого приміщення на тимчасове проживання, які укладалися на кожний календарний рік.

Потім після спливу часу в 2009 р. позивач був офіційно зареєстрованим за вищевказаною адресою. В 2013 р. позивач був вимушеним формально знятися з реєстрації (за адресою: АДРЕСА_1 ) та зареєструватись за місцем дислокації військової частини, оскільки є офіцером Національної гвардії України, у зв`язку з ймовірною на той час можливістю отримання службової квартири. З огляду на що позивач юридично зареєструвався за адресою військової частини: АДРЕСА_3 .

В той же час, змінивши адресу реєстрації, позивач фактично продовжував проживати у гуртожитку на АДРЕСА_1 через те, що у військовій частині гуртожиток відсутній.

Разом з тим, зв`язку з різкими змінами (за період кінця 2013 р. - кінця 2014 р.) у суспільно-політичному житті України, зокрема в місті Києві, виділення житла не відбулося і позивач 17.12.2014 р. був змушеним повторно зареєструватись в гуртожитку на АДРЕСА_1 .

Так, за поясненнями позивача, загальний термін фактичного його проживання у вищезазначеному гуртожитку складає близько 15 років. За цей час, як зазначив позивач, він власними силами за власні кошти здійснив ремонт у цій кімнаті, замінив вхідні двері на броньовані, відновив мережу освітлення та електропроводки, відремонтував витяжне обладнання, брав активну участь у ремонті та відновленні вікон і сантехніки на загальному коридорі та кухні (місцях загального користування), протягом всього часу проживання стабільно щомісячно без запізнень сплачувалися кошти за отримані комунальні послуги в повному обсязі, заборгованість по ним відсутня.

17.08.2015 р. у зв`язку з необхідністю підтвердження свого місця реєстрації для подання цієї інформації у Державний реєстр виборців, позивач в порядку положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» вперше рекомендованим листом звернувся з відповідним запитом на інформа цію на ім`я начальника Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві.

В отриманій відповіді від 22.08.2015 р. №2/1986 позивача було повідомлено про те, що Голосіївський РВ ГУ ДМСУ в місті Києві за діючими та архівними обліками підтвердити наявність участі позивача в бойових діях у зоні АТО не є можливим у зв`язку з відсутністю даної інформації.

Так, на переконання позивача, зазначена відповідь складена формально та не суті запитуваних ним у запиті від 17.08.2015 р. питань, що як йдеться у позові, є грубим порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації».

01.09.2015 р. позивач звернувся із повторним запитом на публічну інформацію, в якому просив повторно надати інформацію про підтвердження наявності у позивача реєстрації за місцем проживання за адресою АДРЕСА_4 , к-та 26.

У відповідь листом від 02.10.2015 р. №2/2318, що, як зауважено позивачем, надісланий зі значним запізненням - протягом місяця, замість 5 робочих днів, відповідачем повідомлялось, що 05.05.2015 р. на підставі висновку Голосіївського РВ ГУ ДМСУ в місті Києві скасовано реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , як таку що проведена з порушенням вимог чинного законодавства без надання згоди власника житла. При цьому, як пояснено позивачем, за період з травня по жовтень поточного року жодного документа чи повідомлення на його адресу щодо реєстрації місця проживання не надходило.

З огляду на вказані обставини, вважаючи дії відповідача у щодо зняття з реєстрації місця проживання протиправними, позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Нормативно-правовим актом, що регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свобод пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження є Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року №1382-IV (надалі також Закон №1382).

Відповідно до статті 2 Закону №1382 громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно зі статтею 3 Закону №1382 місцем проживання особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація місця проживання або місця перебування особи внесення відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси одного житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, військової частини до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб. Таким органом, згідно до п.п. 20 п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. №405/2011 (далі - Указ) є Державна міграційна служба України, яка здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (п. 7 Указу).

Водночас порядок зняття з реєстрації місця проживання визначено положеннями ст. 7 Закону №1382.

Так, даною нормою передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

- заяви особи або її законного представника;

- судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

- інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.

Зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування.

Разом із заявою особа подає:

- документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України;

- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються:

- документ, що посвідчує особу законного представника;

- документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Разом з тим, на виконання положень Закону № 1382, Міністерством внутрішніх справ України Наказом від 22.11.2012 року № 1077 було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (надалі Порядок № 1077).

Згідно п. 3.1 цього Порядку зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

- заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником;

- судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

- інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства. Інформація територіального органу ДМС України або територіального підрозділу ДМС України, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи посвідки на постійне проживання в Україні; підстав для проживання або перебування особи на обліку у закладі/установі (повідомлення про припинення підстав для проживання/перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту) (додаток 13); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації на підставах, визначених в абзацах вісім та дев`ять пункту 3.1 цього розділу, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи закладу/установи або за заявою власника/наймача житла або їх законних представників.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про зняття з реєстрації місця проживання особисто. За заявою особи зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання (п. 3.2 Порядку №1077).

У разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання (п. 3.3 Порядку №1077).

Розділом VIІ Порядку №1077 встановлено процедуру скасування реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи

7.1. Реєстрація / зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства (п. 7.1).

Так, у разі виявлення такого порушення керівник територіального підрозділу ДМС проводить перевірку підстав реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Копія цього висновку надсилається керівнику головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальний орган ДМС) для здійснення контролю (п. 7.2).

Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до територіального підрозділу ДМС для внесення відповідних відомостей до паспортного документа (п. 7.3).

Відомості про скасування реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи вносяться до карток реєстрації особи, адресних карток та паспортного документа шляхом внесення запису "скасовано" на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства (штамп реєстрації місця проживання, або штамп реєстрації місця перебування, або штамп зняття з реєстрації місця проживання) (п. 7.4).

До реєстраційного обліку адресно-довідкового підрозділу надсилаються змінені відомості про реєстрацію місця проживання/перебування особи або талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні з відміткою "скасування попередніх відомостей" (п. 7.5).

Отже, враховуючи наведене у сукупності, а також виходячи з наявних у справі доказів, беручи до уваги пояснення позивача, які згідно ч. 1 ст. 69 КАС України є доказами у справі, а також відсутність заперечень з боку відповідача як суб`акта владних повноважень, на якого КАС України покладено обов`язок доказування у справі, суд приходить до висновку наявність підстав для часткового задоволення позову.

Так, суд задовольняє позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Голосіївського РВ ГУ ДМСУ в місті Києві від 05.05.2015 р. про скасування реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, враховуючи те, що судом визнано протиправним та скасовано рішення на підставі, якого позивача було знято з реєстрації, що є наслідком втрати юридичних наслідків, створених вказаним рішенням, та повернення позивача у стан, який існував до дня винесення оскаржуваного рішення, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Голосіївського РВ ГУ ДМСУ в місті Києві поновити реєстрацію місця проживання позивача за вказаною вище адресою задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа..

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Голосіївського РВ ГУ ДМСУ в місті Києві від 05.05.2015 р. про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська