Справа № 821/3664/15-а
Суддя: Циганій С.І.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/3664/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Циганій С.І.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Біотранспілет" до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

встановив:

Приватне підприємство «Біотранспілет» звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.11.2015р. №, №.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань правомірності обчислення та повноти сплати податків по господарським взаємовідносинам із ТОВ «Південь Агросвіт» за період вересень 2014р.- березень 2015р., є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та іншого законодавства, а прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення є незаконними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених в письмових запереченнях. В яких зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ПП «Біотранспілет» зареєстровано 26.11.2009р. в Суворовському районному управлінні юстиції у м.Херсоні, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію №0011575. Позивач перебуває на обліку в ДПІ у м.Херсоні.

Основна діяльність ПП «Біотранспілет» оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (КВЕД 46.21), неспеціалізована оптова торгівля (КВЕД 46.90).

ДПІ у м.Херсоні проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Біотранспілет» з питань правомірності обчислення та повноти сплати податків по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Південь Агросвіт» за період вересень 2014р. березень 2015р. За результатами якої складено акт №239/21-03-22-05/36838405 від 27.10.2015р. (далі - акт).

На думку перевіряючих позивачем порушено:

1) п.14.1.191, п.14.1 ст.14, ст.44, п.185.1 а) ст. 185, п.186.1 ст.186, пп.198.1 а), п.198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.151, п.152 Підрозділу 2 Розділу ХХ ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 1132390,00 грн., у т.ч. за період листопад 2014р. у сумі 652201,00 грн., за період січень 2015р. у сумі 183060,00 грн., за період лютий 2015р. у сумі 297129,00 грн.

2) пп.14.1.23 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пп.138.1, п.138.2, п.138.6, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПКУ, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014р. у сумі 780277,00 грн.

Підставою для встановлення таких порушень слугувало те, що перевіркою неможливо підтвердити факт реальності здійснення господарських відносин між ПП «Біотранспілет» та ТОВ Південь Агросвіт.

На підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення рішень: від 12.11.2015р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ з вироблених в Україні товарів в сумі 1698586,0000 грн., в т.ч. 1132390,00 грн. - основного платежу та 566196,00 грн. - штрафні санкції.; від 12.11.2015р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 975346,00 грн., в т.ч. 780277,00 грн. - основного платежу та 195069,00 грн. - штрафні санкції.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

З огляду на те, що відповідач стверджував про те, що у ПП «Біотранспілет» відсутні документи щодо здійснення господарських операцій ТОВ «Південь Агросвіт», судом досліджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом та встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь- яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що 05.08.2014р. між ТОВ Південь Агросвіт та ПП Біотранспілет укладено договір поставки №20/11-01К. Відповідно до п.1.1 зазначеного договору ТОВ «Південь Агросвіт» (постачальник) зобов'язується передати у власність ПП «Біотранспілет» зерно кукурудзи врожаю 2014 року.

На виконання умов даного договору та додаткових угод позивачем надано суду наступні докази: Податкові деклараціі з ПДВ «Біотранспілет» за спірний період; видаткові накладні та податкові накладні ТОВ «Південь Агросвіт», заяву ТОВ «Південь Агросвіт» від 11.12.2015р. щодо підтвердження реальності господарської операції між підприємствами та ОСОБА_2 звірки взаємних розрахунків.

Факт оплати товару підтверджується наданими суду позивачем доказами, а саме: рахунки ТОВ «Південь Агросвіт», платіжні доручення ПП «Біотранспілет» за спірний період.

Також позивачем надано суду: договір суборенди складського приміщення підприємством у ФОП ОСОБА_3 від 03.11.2014р. в Сумській області, Конотопському районі, с.Козацьке; договір оренди складу від 22.10.2014р. між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Козацька»; акти звірки взаємних розрахунків між ПП «Біотранспілет» та ФОП ОСОБА_3 за 2014 та 2015 роки, акти надання послуг по оренді та докази оплати послуг (платіжні доручення) ФОП ОСОБА_3 через банківську установу; ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона від 08.06.2015р. про проведення обшук в офісі позивача та протокол обшуку, що підтверджує неможливість надання позивачем товарно-транспортних накладних ТОВ «Південь-Агросвіт» щодо завезення на склад в с.Козацьке зерна кукурудзи; реєстри накладних за грудень 2014р.; копії товарно-транспортних накладних за грудень 2014р.

Суд зазначає, що позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій щодо надання послуг.

Враховуючи, що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" фіксують факт здійснення господарської операції та подальшої її реалізації, суд вважає висновок контролюючого органу про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його котрагентом безпідставним.

Також, суд зазначає, що єдиною підставою для встановлення нереальності господарських операцій позивача з контрагентом слугувало те, що перевіркою неможливо підтвердити факт реальності здійснення господарських відносин між ПП Біотранспілет та ТОВ Південь Агросвіт

Щодо встановлення контролюючим органом порушень пп.14.1.23 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пп.138.1, п.138.2, п.138.6, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПКУ, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014р. у сумі 780277,00 грн., суд зазначає.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За правилами статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 134.1.1 п.134.1. ст.134 ПК України, передбачено, що об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового кодексу України встановлюється, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з пунктом 137.1. Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Відповідно до пункту 138.2. статті 138 Податкового кодексу, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Таким чином, у звязку з наявністю у позивача відповідних первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, суд дійшов висновку про обґрунтованість дій позивача щодо формування валових витрат по взаємовідносинах з контрагентами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на підставі наявних належно оформлених первинних документів податкового обліку позивач правомірно включив до складу валових витрат у перевіряємому періоді витрати по взаємовідносинам з контрагентами, у зв'язку з чим висновки акту перевірки про порушення позивачем пп.14.1.23 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пп.138.1, п.138.2, п.138.6, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПКУ, безпідставним.

Щодо встановлення контролюючим органом порушень п.14.1.191, п.14.1 ст.14, ст.44, п.185.1 а) ст. 185, п.186.1 ст.186, пп.198.1 а), п.198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.151, п.152 Підрозділу 2 Розділу ХХ ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 1132390,00 грн., у т.ч. за період листопад 2014р. у сумі 652201,00 грн., за період січень 2015р. у сумі 183060,00 грн., за період лютий 2015р. у сумі 297129,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Таким чином, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є обєктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність фіксують факт здійснення господарської операції, суд вважає висновок відповідача щодо порушень п.14.1.191, п.14.1 ст.14, ст.44, п.185.1 а) ст.185, п.186.1 ст.186, пп.198.1 а), п.198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.151, п.152 Підрозділу 2 Розділу ХХ ПКУ, безпідставним.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 12.11.2015р. №, № прийняті відповідачем безпідставно, а тому підлягають скасуванню.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятих ним рішень, в той час як позивач надав достатні та належні докази зворотного.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Біотранспілет" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 12.11.2015р. №, № НОМЕР_1.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "Біотранспілет" () сплачений судовий збір в сумі 40109,00 грн. (сорок тисяч сто дев'ять гривень 00 коп.) шляхом безспірного списання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 29 грудня 2015 р.

Суддя Циганій С.І.

кат. 8.3.3