Справа № 808/684/15
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Київ К/800/30916/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Запорізької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Запорізької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в органах прокуратури з жовтня 1999 року, прийняв присягу працівника прокуратури. З 07 червня 2012 року позивач займав посаду старшого прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури.

13 листопада 2014 року до Прокуратури Запорізької області надійшло спецповідомлення Мелітопольської міжрайонної прокуратури за № 98-5319-14, згідно якого 13.11.2014 о 10-05 до чергової частини Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області по лінії "102" надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що у період часу з 08-30 до 08-50 невстановлена особа розбила переднє праве скло автомобіля "Тойота Ауріс", з якого було викрадено належний йому чорний шкіряний портфель. Встановлено, що у вказаному портфелі знаходились печатка №2 РСО Мелітопольської міжрайонної прокуратури, дві ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 12.11.2014 з грифом "таємно" про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0005206, матеріали кримінального провадження №0005206 в 1 томі на 13 арк.

Таким чином, за результатами службової перевірки було з'ясовано, що 12.11.2014 у зв'язку з порушенням вимог Порядку організації та забезпечення режиму секретності і державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, через незабезпечення належного зберігання, позивачем втрачено матеріали кримінального провадження №0005206, у тому числі, дві ухвали суду з грифом «таємно», та печатка №2 РСО Мелітопольської міжрайонної прокуратури.

В подальшому, це призвело до розміщення у мережі Інтернет інформації про втрату співробітниками прокуратури документів під час перебування в одному з розважальних закладів м. Мелітополя.

Розпорядженням прокурора Запорізької області №150 від 13.11.2014 утворено комісію для проведення службової перевірки з метою з'ясування усіх обставин події, викладеної у вищезазначеному спецповідомленні. 10 грудня 2014 року комісією складено висновок про результати службової перевірки відносно прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_2, в якому зазначено про підтвердження факту порушення позивачем вимог ст.46 Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, п. 318 "Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях", - рекомендовано притягнути ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності: звільнити з займаної посади.

Під час службової перевірки ОСОБА_2 пояснив, що 12.11.2014 він разом з працівником СБНОН Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області на автомобілі останнього їздив до Апеляційного суду Запорізької області з метою отримання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з собою мав матеріали кримінального провадження №0005206, печатку №2 РСО прокуратури, та запакований в РСЧ пакет з клопотаннями про проведення негласних (розшукових) слідчих дій, разом з реєстром, які зберігав у портфелі. Після отримання дозволу, близько 20-00 повернувся додому, портфель з документами та печаткою забрав з собою. Наступного дня 13.11.2014 близько 08-10 разом з колегою заїхав в кафе, портфель з документами та печаткою залишив в автомобілі, з якого портфель і було викрадено. У подальшому, під час службового розслідування ОСОБА_2 змінив свої пояснення стосовно обставин та часу викрадення його портфелю, та з'ясувалось, що позивач 12.11.2014 після повернення до м.Маріуполь близько 19-20 документи до РСЧ не повернув, мотивуючи це закінченням робочого часу. У той самий день приблизно з 21-00 до 22-00 разом з колегою перебував у кафе, при цьому портфель з документами з грифом "таємно", матеріалами кримінального провадження та печаткою залишив на передньому сидінні автомобіля, оскільки вважав, що з ними нічого не трапиться. Близько 23 години ОСОБА_2, вийшовши з кафе, побачив, що вікно автомобіля розбито, портфель відсутній. Щодо причин розбіжностей у поясненнях стосовно часу викрадення портфелю пояснив, що разом із колегою до ранку шукав портфель, не знайшовши вранці 13.11.2014 повідомив прокурора, зазначивши, що крадіжка відбулась зранку.

Наказом прокурора Запорізької області від 12 січня 2015 року №6к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивач звільнений з займаної посади, на підставі п.2 ч.2 ст.46-2, ч.3 ст.48 Закону України "Про прокуратуру", ч.1 ст.8, п.5 ст.9, ст.11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, за порушення Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури.

Приймаючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що дії відповідача щодо винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення є правомірними та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 462 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) прокурори і слідчі можуть бути звільнені з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю.

Згідно з пунктами 2, 6 частини 2 статті 462 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі можуть бути звільнені з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, зокрема, у випадках порушення "Присяги працівника прокуратури" чи відмови від її прийняття та притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України.

На підставі частини 3 статті 48 Закону України «Про прокуратуру» за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06 листопада 1991 року №1796-ХІІ, працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоду інтересам держави та суспільства.

Згідно зі статтею 8 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Статтею 9 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, серед яких, крім іншого, є звільнення.

Дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Підстави та порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок визначені Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України від 06 березня 2012 року за №20.

Згідно з підпунктам 1.1-1.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України, службові розслідування проводяться у всіх випадках скоєння прокурорсько-слідчими працівниками корупційних діянь, злочинів, інших ганебних вчинків, вчинення ними або за їх участі дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками, порушення вимог щодо інформаційної безпеки, втрати службових документів, зброї та її застосування, за фактами здійснення неправомірного втручання у службову діяльність, посягань на життя, здоров'я, прокурорів і слідчих, а також у випадках їх загибелі. Службове розслідування може бути проведено на вимогу працівника прокуратури для зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозр. Службові перевірки можуть проводитися за іншими фактами недотримання Присяги працівника прокуратури, а також порушень виконавської дисципліни, вчинення дисциплінарних проступків, адміністративних правопорушень, не пов'язаних з корупційними діяннями та ганебними вчинками.

Відповідно до пункту 2 зазначеної Інструкції встановлено, що метою службових розслідувань та службових перевірок є повне, об'єктивне і всебічне з'ясування обставин надзвичайних подій, ганебних вчинків та правопорушень, скоєних за участі працівників органів прокуратури, виявлення причин і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження негідних вчинків серед особового складу. Висновок за результатами службового розслідування або перевірки відповідно до пункту 16 Інструкції підписується посадовою особою чи особами, що безпосередньо їх проводили, та невідкладно передається на розгляд керівника прокуратури, який призначив розслідування чи перевірку для затвердження.

Судами встановлено, що згідно з пунктом 318 Порядку організації та забезпечення режиму секретності і державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, у разі нагальної потреби за дозволом керівника підприємства, установи, організації або начальника РСО документи з грифом секретності «таємно» і, як виняток, «цілком таємно» в межах населеного пункту можуть бути доставлені адресату працівниками РСО в опечатаних печаткою РСО робочих папках з використанням службових транспортних засобів.

У такому разі, крім іншого, під час перевезення секретної кореспонденції забороняється: - виконувати будь-які інші доручення, не пов'язані з доставкою; - перевозити секретну кореспонденцію в неопечатаних робочих папках; - відхилятися від встановленого маршруту доставки секретної кореспонденції; - заходити до будь-яких будівель та приміщень, якщо це не пов'язано з доставкою секретної кореспонденції.

У виняткових випадках за наказом керівника підприємства, установи, організації доставка такої секретної кореспонденції за межі населеного пункту може здійснюватися з дотриманням вимог, встановлених цим пунктом, та за умови супроводження озброєною охороною.

Так, доставка такої кореспонденції має здійснюватись саме працівником РСО. Заборони, пов'язані з перевезенням такої кореспонденції, розповсюджуються на особу, яка здійснює перевезення.

Разом з тим, згідно відповіді Прокуратури Запорізької області від 06.03.2015, доставка клопотань до слідчих суддів Апеляційного суду Запорізької області про надання дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, складених процесуальними прокурорами Мелітопольської міжрайонної прокуратури, здійснювалось процесуальним прокурором у конкретному кримінальному провадженні.

Розпорядженням УСБУ в Запорізькій області №128 д від 19.10.2012 ОСОБА_2 надано допуск до держаної таємниці за формою 2 для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «цілком таємно» та «таємно». Дана обставина визнається сторонами.

23 вересня 2014 року позивачем під розпис взято на себе зобов'язання громадянина України у зв'язку з допуском до державної таємниці щодо виконання Закону України «Про державну таємницю», вимог режиму секретності, а також поінформованості про відповідальність за порушення законодавства в сфері охорони державної таємниці.

Згідно з пунктом 16 Порядку організації та забезпечення режиму секретності і державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях громадянин, якому надано допуск до державної таємниці має обов'язок, крім іншого:

- дотримуватись правил користування секретними документами, порядку їх обліку та зберігання;

- зберігати секретні документи тільки в робочій папці, спецпортфелі, спецвалізі, металевій шафі чи сейфі;

- здавати своєчасно до РСО (уповноваженому РСО) виконані секретні документи;

- повертати своєчасно секретні документи та вироби після закінчення роботи з ними до РСО (уповноваженого РСО);

- повідомляти негайно начальнику РСО та керівнику структурного підрозділу про факти витоку секретної інформації, фактичну відсутність секретних документів тощо;

- здавати своєчасно до РСО (уповноваженому РСО) всі секретні документи і вироби, відповідальність за зберігання яких на них покладено;

- додержуватись встановленого порядку пересилання, перевезення та передачі матеріальних носіїв секретної інформації.

З огляду на те, що ОСОБА_2 мав доступ до державної таємниці, був обізнаний про порядок пересилання, перевезення та передачі матеріальних носіїв секретної інформації, та за умови, якщо вважав, що він не є уповноваженою особою для їх транспортування, мав можливість відмовитись від вчинення зазначених дій.

Виходячи з наведеного суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірних висновків про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, оскільки дії відповідача щодо винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення є правомірними та обґрунтованими.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Запорізької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді А.Ф. Загородній

М.М. Заїка