Справа № 805/3977/15-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 р. Справа № 805/3977/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченко Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області про скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

03 вересня 2015 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач), датований 28 серпня 2015 року і того ж дня надісланий на адресу суду, до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області (далі відповідач або УПФУ), в якому позивач просив:

- скасувати наказ УПФУ № 32-о від 01 серпня 2012 року в частині обчислення стажу роботи на державній службі;

- зобовязати УПФУ зарахувати до стажу роботи на державній службі період служби в органах внутрішніх справ в період з 15 серпня 1999 року по 27 липня 2003 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив наступне.

Наказом УПФУ від 01 серпня 2012 року № 32-о він призначений на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного сектору УПФУ, яку обіймає до теперішнього часу.

Цим же наказом відповідач розрахував стаж роботи позивача на державній службі, який станом на 01 серпня 2012 року складав 03 роки 06 місяців 25 днів.

При обчисленні стажу державної служби не зарахований період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ в званні «рядового міліції», який був поєднаний з навчанням у Донецькому інституті внутрішніх справа МВС України в період з 15 серпня 1999 року по 26 червня 2003 року.

Посилаючись на приписи п.п. 3-4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283, ст.ст. 2, 9, 18 Закону України «Про міліцію», п.п. 1-2 Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ», постанову Кабінету Міністрів України від 15 грудня 1997 року № 1410, Статут патрульно-постової служби міліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 1994 року № 404, та Положення про вищі навчальні заклади Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 лютого 2008 року № 62, позивач стверджував, що під час обчислення стажу державної служби відповідач зобовязаний був включити час служби в органах внутрішніх справ з 15 серпня 1999 року по 26 червня 2003 року.

Позивач доводив, що неправильно обчислений стаж державної служби має наслідком невірний розрахунок щомісячної надбавки за вислугу років, а також порушує його право на отримання додаткової оплачуваної відпустки.

З урахуванням наведеного позивач наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с. 4-6).

Відповідач позов не визнав, надав заперечення проти позову, сутність яких полягала у наступному.

Відповідач доводив, що під час працевлаштування до УПФУ ОСОБА_1 надав трудову книжку та послужний список, в яких були відображені займані ним посади в період з 15 серпня 1999 року по 23 лютого 2007 року.

До державної служби позивача був зарахований період роботи з 28 липня 2003 року по 28 липня 2004 року на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Шахтарського МРВ УМВС України в Донецькій області та період роботи з 28 липня 2004 року по 23 лютого 2007 року на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Димитровського МВ УМВС України в Донецькій області, що у сукупності становило 03 роки 06 місяців 25 днів.

Період з 15 серпня 1999 року по 27 липня 2003 року не був зарахований до стажу роботи ОСОБА_1 на державній службі.

Посилаючись на п. 4.6 Методики щодо зарахування до стажу державної служби періодів роботи колишніх працівників і осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 12 жовтня 2007 року № 270/551, відповідач стверджував, що чинним законодавством, зокрема Законами України «Про освіту», «Про вищу освіту», «Про державну службу», «Про міліцію», включення часу навчання осіб у навчальних закладах до стажу державної служби не передбачено, крім випадків, визначених нормативно-правовими актами; час навчання студентів, слухачів, курсантів, аспірантів у навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України не включаються до стажу державної служби.

Відповідач доводив, що «курсант» не є посадою, яка відповідає статусу та кваліфікаційним вимогам посад державних службовців відповідних категорій або керівних працівників і спеціалістів державних органів, оскільки метою курсантів є здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів, а не професійна діяльність щодо практичного виконання завдань і функцій держави.

Відповідач вважав, що курсанти є тільки учасниками навчально-виховного процесу та не виконують завдання міліції.

З огляду на викладене, просив відповідач просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі (а.с. 31, 33-34).

Про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст.ст. 33-36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 27-28).

Позивач до судового засідання не зявився, 23 вересня 2015 року через відділ діловодства та документообігу суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності в порядку письмового провадження, одночасно вказавши, що наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с. 29).

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, 28 вересня 2015 року через відділ діловодства та документообігу суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника в порядку письмового провадження, просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 31-32).

З урахуванням наведеного та на підставі ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України розгляд справи здійснено в письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено на підставі паспорту громадянина України серії СМ № 975477, виданого Димитрівським МВ ГУМВС України в Донецькій області 11 жовтня 2007 року (а.с. 7-8).

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області (ідентифікаційний код 21963441) зареєстроване як юридична особа 12 липня 2004 року, про що 11 березня 2005 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис за номером 1 000146, що встановлено на підставі даних он-лайн сервісу отримання відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 25-26).

На підставі записів у трудовій книжці позивача серії АА № 154887 встановлено таке.

15 серпня 1999 року ОСОБА_1 зарахований курсантом денного відділення Донецького інституту внутрішніх справ МВС України, про що на підставі наказу по інституту від 29 липня 1999 року № 168о/с у трудовій книжці зроблений запис за № 1.

26 червня 2003 року позивач закінчив Донецькій інститут внутрішніх справ МВС України, про що на підставі наказу по інституту від 26 червня 2003 року № 114о/с до трудової книжки внесений запис за № 2.

28 липня 2003 року ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, про що на підставі наказу УМВС України в Донецькій області від 13 серпня 2003 року № 181о/с у трудовій книжці зроблений запис за № 3.

23 лютого 2007 року позивач звільнений з органів внутрішніх справ, про що на підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області від 21 лютого 2007 року № 90о/с до трудової книжки внесений запис за № 4

Як свідчать записи №№ 5-21 у трудовій книжці, в період з 24 лютого 2007 року по 31 липня 2012 року на публічній службі ОСОБА_1 не перебував.

01 серпня 2012 року позивач призначений на посаду головного спеціаліста - юрисконсульта юридичного сектора УПФУ як такий, що успішно пройшов конкурсний відбір, на термін до призначення молодого фахівця, про що на підставі наказу УПФУ від 01 серпня 2012 року № 32-о у трудовій книжці зроблений запис за № 22.

Того ж дня на підставі ст. 13 Закону України «Про державну службу» позивачем прийнята Присяга державного службовця, позивачу присвоєно тринадцятий ранг шостої категорії державних службовців (записи №№ 23-24).

02 липня 2013 року на підставі наказу УПФУ від 02 липня 2013 року № 17-ос до трудової книжки позивача внесений запис за № 25 про те, що трудові відносини з позивачем є такими, що укладені на невизначений термін.

На час судового розгляду позивач продовжу перебувати на держаній службі та обіймає посаду головного спеціаліста юрисконсульта юридичного відділу УПФУ (а.с. 9-13).під

На підставі послужного списку ОСОБА_1, складеного Димитровським міським відділом ГУМВС України в Донецькій області, встановлено наступне.

На підставі наказу Донецького інституту внутрішніх справ від 29 липня 1999 року № 168о/с в період з 15 серпня 1999 року по 28 липня 2003 року ОСОБА_1 був курсантом Донецького інституту внутрішніх справ.

На підставі наказу УМВС України в Донецькій області від 13 серпня 2003 року № 181 в період з 28 липня 2003 року по 28 липня 2004 року позивач обіймав посаду оперуповноваженого відділення карного розшуку Шахтарського міськрайонного відділу УМВС України в Донецькій області.

На підставі наказу УМВС України в Донецькій області від 28 липня 2004 року № 174 в період з 28 липня 2004 року по 23 лютого 2007 року позивач проходив службу на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Димитровського міського відділу УМВС України в Донецькій області.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 21 лютого 2007 року № 90о/с 23 лютого 2007 року ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 14).

На час звільнення позивача з органів внутрішніх справ (23 лютого 2007 року) вислуга років ОСОБА_1 становила у календарному обчисленні 07 років 06 місяців 08 днів; у пільговому 09 років 00 місяців 05 днів, про що свідчить витяг з наказу ГУМВС України в Донецькій області від 21 лютого 2007 року № 90о/с (а.с. 30).

Під час перебування на службі в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 були присвоєні наступні спеціальні звання: «рядовий міліції» на підставі наказу Донецького інституту внутрішніх справ від 29 липня 1999 року № 168о/с; «лейтенант міліції» на підставі наказу Донецького інституту внутрішніх справ від 28 червня 2003 року № 112о/с; «старший лейтенант міліції» на підставі наказу УМВС України в Донецькій області від 31 серпня 2004 року № 204о/с, що підтверджено послужним списком позивача М-124738 (а.с. 15).

01 серпня 2012 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 18 липня 2012 року та протоколу конкурсної комісії від 25 червня 2012 року в.о. начальника УПФУ ОСОБА_2 виданий наказ за № 32-о «Про призначення ОСОБА_1В.».

Цим наказом ОСОБА_1 призначено з 01 серпня 2012 року тимчасово на посаду головного спеціаліста юрисконсульта юридичного сектора відповідно до штатного розпису, як такого, що успішно пройшов конкурсний відбір на термін до призначення молодого фахівця відповідно до п. 29 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням».

Цим же наказом позивачу обчислений стаж роботи на державній службі, який за розрахунком відповідача, станом на 01 серпня 2012 року складав 03 роки 06 місяців 25 днів (а.с. 16).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

Ухвалою від 28 вересня 2015 року причини пропуску позивачем строку для звернення до суду в частині позовних вимог про скасування наказу УПФУ від 01 серпня 2012 року № 32-о визнані поважними.

Між сторонами немає розбіжностей щодо фактичних обставин справи. Проблемою даного спору є питання правомірності невключення до стажу державної служби періоду навчання державного службовця у вищому навчальному закладі системи Міністерства внутрішніх справ України.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства крім іншого є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ч. 1 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу проходження публічної служби (п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України).

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті визначає Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723).

Державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження, що визначено ст. 1 Закону № 3723.

Ст. 2 Закону № 3723 встановлено, що посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Основні права державних службовців визначені ст. 11 Закону № 3723, до яких, зокрема належать: право на оплату праці залежно від посади, яку він обіймає, рангу, який йому присвоюється, якості, досвіду та стажу роботи; право на соціальний і правовий захист відповідно до його статусу; право захищати свої законні права та інтереси у вищестоящих державних органах та у судовому порядку.

Судом встановлено, що з 01 серпня 2012 року ОСОБА_1 перебуває на державній службі в УПФУ, прийняв Присягу державного службовця та йому присвоєно відповідний ранг державного службовця.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону № 3723 заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Ч. 5 ст. 33 Закону № 3723 встановлено, що надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону № 3723 державним службовцям, які мають стаж роботи в державних органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів.

Отже стаж державної служби безпосередньо впливає на рівень матеріального та соціального забезпечення державного службовця.

Порядок обчислення стажу державної служби затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі Порядок № 283) і визначає посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, зарахування того чи іншого періоду до стажу державної служби особи обумовлено тим, яку посаду обіймала особа та в якому органі.

При цьому Порядок № 283 не повязує можливість зарахування певного періоду до стажу державної служби з самим лише фактом наявності у особи певного спеціального звання.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2006 року № 804 «Про доповнення пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби» п. 3 Порядку № 283 доповнений абзацом такого змісту: «час служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу».

Отже п. 3 Порядку № 283 в редакції від 17 вересня 2011 року, яка була чинною на час видання наказу УПФУ від 01 серпня 2012 року № 32-о «Про призначення ОСОБА_1В.», було передбачено, що до стажу державної служби включається також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.

Аналогічна правова норма міститься в п. 3 Порядку № 283 в редакції від 27 листопада 2014 року, яка є чинною на час судового розгляду.

Аналіз п. 3 Порядку № 283 зумовлює висновок, що до стажу державної служби включається час, коли: 1) особа обіймала посаду рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ; 2) такій особі було присвоєно встановлене законодавством спеціальне звання міліції; 3) особа проходила службу в органі внутрішніх справ, що входив або входить до структури Міністерства внутрішніх справ.

Методика щодо зарахування (включення) до стажу державної служби періодів роботи (служби) колишніх працівників і осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ затверджена спільним наказом Головного управління державної служби України, Міністерства праці та соціальної політики України від 12 жовтня 2007 року № 270/551, постановою правління Пенсійного фонду України від 12 жовтня 2007 року № 18-10, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 05 листопада 2007 року за № 1243/14510, (далі - Методика).

Методика розроблена відповідно до Законів № 3723, № 2925, № 565, Порядку № 283, інших нормативно-правових актів, з метою надання практичної допомоги працівникам кадрових служб щодо порядку обчислення стажу державної служби колишнім особам рядового та начальницького складу і працівникам органів внутрішніх справ, які перебувають на державній службі, що визначено п. 1.1. Методики.

Відповідно до п. 1.2. Методики стаж державної служби колишніх працівників і осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, які перебувають на державній службі, обчислюється відповідно до Порядку № 283.

Згідно з п. 3.2. Методики у період з 10.06.2006 до 30.01.2007 час служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу включається до стажу державної служби відповідно до положень абзацу двадцять другого пункту 3 Порядку № 283 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2006 № 804 «Про доповнення пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2006 N 804), яка набула чинності з 10.06.2006).

До стажу державної служби включається час служби осіб, які перебували в кадрах Міністерства внутрішніх справ на посадах рядового чи начальницького складу і яким відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91 № 114 (далі - Положення про проходження служби), присвоєно спеціальні звання, установлені законодавством (як спеціальні звання міліції, так і внутрішньої служби), за умови, що фінансування заробітної плати за вказаними вище посадами рядового та начальницького складу здійснювалося за рахунок коштів державного або місцевого бюджету.

Якщо державним службовцям час служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу був включений до стажу державної служби, то після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2007 № 36 «Про внесення зміни до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 24.01.2007 № 36) цей стаж не переглядається.

Відповідно до п. 3.3. Методики у період з 30.01.2007 - відповідно до абзацу двадцять другого пункту 3 Порядку № 283 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2007 № 36, яка набула чинності з 30.01.2007), до стажу державної служби включається час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.

Час служби включається у разі:

особа була призначена на посаду державного службовця після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2007 № 36, тобто з 30.01.2007;

особа проходила службу в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ України, починаючи з дня проголошення незалежності України, тобто з 24.08.91;

особа проходила службу в указаних вище органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу з присвоєнням установлених законодавством спеціальних звань міліції за умови, що фінансування заробітної плати за цими посадами здійснювалося за рахунок коштів державного або місцевого бюджету, а не за рахунок коштів, отриманих від діяльності на принципах господарського розрахунку.

Відповідно до Положення № 114 посади, що підлягають заміщенню особами рядового, молодшого, середнього, старшого начальницького складу, і відповідні цим посадам спеціальні звання визначаються переліками, затвердженими Міністром внутрішніх справ, а посади, що підлягають заміщенню особами вищого начальницького складу, переліком, затвердженим відповідно до законодавства.

Період служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання внутрішньої служби, до стажу державної служби не включається (наприклад, служба в підрозділах державної пожежної охорони, фельд'єгерська служба).

Таким чином, час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ України, включається до стажу державної служби.

Абз. 2 п. 4.6. Методики визначено, що час навчання студентів (слухачів), курсантів, аспірантів (адюнктів) та докторантів у навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України не включається до стажу державної служби.

Аналіз правових норм, які містяться п.п. 3.2., 3.3., 4.6. Методики зумовлює висновок, що, як і Порядок № 283, Методика передбачає можливість зарахування до стажу державної служби не всього періоду перебування особи на службі в органах внутрішніх справ, а лише тієї його частини, коли особа проходила службу на посадах рядового і начальницького складу. Самого лише факту присвоєння особі спеціального звання міліції до зарахування відповідного періоду до стажу державної служби недостатньо.

Згідно з п. 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до п. 1.4. Методики документами для зарахування (включення) до стажу державної служби періоду роботи (служби) в органах внутрішніх справ є трудова книжка, копія послужного списку з особової справи особи рядового та начальницького складу та, у разі неможливості на підставі поданих документів обчислення стажу, - також довідка кадрової служби органу внутрішніх справ, у якому працював (проходив службу) колишній працівник або особа рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, у тому числі інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Як зазначає відповідач у своїх запереченнях проти позову, під час прийняття на державну службу ОСОБА_1 надав трудову книжку та послужний список, записи у яких свідчать, що в період з 15 серпня 1999 року по 26 червня 2003 року позивач був курсантом Донецького інституту внутрішніх справ МВС України, перебуваючи у спеціальному званні «рядовий міліції»; з 28 липня 2003 року позивач призначений на посаду оперуповноваженого відділення карного розшуку Шахтарського міськрайонного відділу УМВС України в Донецькій області, з 28 липня 2004 року на посаду оперуповноваженого відділення кадрового розшуку Димитровського міського відділу УМВС України в Донецькій області; 23 лютого 2007 року звільнений з органів внутрішніх справ.

Ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі Закон № 565) визначено, що особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 565 порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Ч. 2 ст. 18 Закону № 565 встановлено, що особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, які перебувають на військовому обліку військовозобовязаних, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України.

Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення № 114).

Відповідно до абз. 2 п. 1 Положення № 114 до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Перелік спеціальних звань, які присвоюються особам, які перебувають на службі в органах внутрішніх справ, визначений п. 2 Положення № 114. Одним з таких спеціальних звань є звання «рядовий міліції».

Ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» від 10 січня 2002 року № 2925-ІІІ затверджена загальна структура Міністерства внутрішніх справ України, до складу якої включені навчальні заклади.

Донецький інститут внутрішніх справ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 грудня 1997 року № 1410 «Про створення єдиної системи військової освіти» включено до переліку навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 9 Закону № 565 на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 565 працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Положення про вищі навчальні заклади МВС затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 лютого 2008 року № 62, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 березня 2008 року за № 193/14884, (далі Положення № 62).

Згідно з п. 6.1. Положення № 62 до перемінного складу ВНЗ належать особи, які навчаються у ВНЗ. За своїм статусом вони поділяються на докторантів, адюнктів, аспірантів, слухачів, курсантів, студентів.

Пп. 6.1.5. п. 6.1. Положення № 62 визначено, що статус «курсант» надається особам рядового та молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ (військовослужбовцям, що не мають звань офіцерського складу), які в установленому порядку зараховані до ВНЗ і навчаються за денною (очною) формою навчання з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з п. 6.8. Положення № 62 початком проходження служби в органах внутрішніх справ уважається дата, зазначена в наказі про зарахування на навчання до вищого навчального закладу.

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, особа проходить публічну службу в міліції.

Аналогічний висновок міститься у п. 21 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Разом з цим «курсант» - це статус особи рядового і молодшого начальницького складу, а не посада, яку обіймає така особа.

З 15 серпня 1999 року по 23 червня 2003 року позивач перебував в кадрах Міністерства внутрішніх справ і проходив службу в органах внутрішніх справ із присвоєнням йому спеціального звання («рядовий міліції»).

Тому з огляду на положення п. 6.2. Положення № 62, п. 3 Порядку № 283 і Методики час навчання у Донецькому інституті внутрішніх справ МВС України є складовою періоду служби позивача в органах внутрішніх справ, проте цей час не підлягає включенню до стажу державної служби.

Позивач зазначав, що 26 червня 2003 року він закінчив Донецький інститут внутрішніх справ, отримав спеціальне звання «лейтенант міліції», в період з 27 червня 2003 року по 27 липня 2003 року знаходився в основній відпустці, перебував у кадрах Міністерства внутрішніх справ України, мав спеціальне звання, з 28 липня 2003 року працював на посаді оперуповноваженого карного розшуку.

Докази призначення ОСОБА_1 на посаду рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ в період з 27 червня 2003 року по 27 липня 2003 року суду не надані.

З огляду на викладене, виходячи з визначення термінів «державна служба» та «посада», наведених у ст.ст. 1 і 2 Закону № 3723, враховуючи приписи Порядку № 238 і Методики, суд дійшов висновку, що період з 15 серпня 1999 року по 27 липня 2003 року не підлягає включенню до стажу державної служби ОСОБА_1

П. 3 Порядку № 283 в редакції від 17 вересня 2011 року, яка була чинною на час видання наказу УПФУ від 01 серпня 2012 року № 32-о «Про призначення ОСОБА_1В.», було передбачено, що до стажу державної служби включається також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.

Доводи позивача, що в період навчання у Донецькому інституті внутрішніх справ МВС України курсанти постійно несли службу з охорони території, залучались до охорони громадського порядку при проведенні футбольних матчів та масових заходів; а також заперечень відповідача стосовно того, що курсанти є тільки учасниками навчально-виховного процесу та не виконують завдань міліції, висновку суду по суті позовних вимог не спростовують з огляду на таке.

Приписи ст.ст. 7, 9, 10 Закону № 565, Положення № 114, Положення № 62 свідчать, що курсанти вищих навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ можуть залучатися до виконання завдань міліції, зокрема щодо охорони громадського порядку, громадської безпеки і боротьби із злочинністю.

Разом з цим самого лише факту виконання завдань міліції недостатньо для включення періоду навчання особи у вищому навчальному закладі системи Міністерства внутрішніх справ до стажу державної служби.

Таким чином, не включаючи до стажу державної служби ОСОБА_1 період з 15 вересня 1999 року по 27 липня 2003 року, УПФУ діяло в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 51, 69-72, 94, 98, 122, 128, 159-163, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області про скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

2. Постанова прийнята, складена та підписана у нарадчій кімнаті.

3. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд у порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

4. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.