Справа № 815/6680/15
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6680/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року 12 год.07 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря Слободянюка К.С.,

За участю сторін:

представника Позивача ОСОБА_1,

представники Відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом Науково-технічної фірми «ПРОМСЕРВІС» у формі ТОВ до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2015 року № НОМЕР_1 та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Науково-технічної фірми «ПРОМСЕРВІС» у формі ТОВ до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2015 року № НОМЕР_1 та стягнення коштів.

Ухвалою від 25.11.2015 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження по даній справі.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в позовній заяві, зазначив, що висновки податкового органу в акті перевірки не відповідають дійсності, податкове повідомлення-рішення винесене неправомірно, відтак, представник позивача просив суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.03.2015 року № НОМЕР_1. Окрім того, представник позивача просив суд стягнути з відповідача компенсацію витрат у розмірі 25000 грн. при розгляді цієї справи.

Відповідач в судове засідання з'явився, зазначив, що перевірку було проведено з дотриманням вимог чинного законодавства України, перевіркою було встановлено, що позивачем було порушено приписи податкового законодавства, а тому оскаржуване рішення винесено правомірно.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, надані докази по справі під час розгляду справи, судом встановлені наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України головним державним ревізором - інспектором відділу моніторінгу сплати податкових зобов'язань управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ міндоходів в Одеській області ОСОБА_3 проведено документальну перевірку позивача з питання своєчасності сплати податку на додану вартість.

За результатами перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області складено акт від 20.02.2015 року № 280/15-2 «про результати невиїзної документальної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету», згідно висновків якого встановлено порушення п. 203,2 ст. 203 та п. 57.1 ст. 57 ПК України в результаті несвоєчасної сплати податку на додану вартість за податковим повідомленням рішенням від 12.11.2013 року № НОМЕР_2 на 7 днів та зобов'язань за податковою декларацією від 16.08.2012 року № НОМЕР_3 на 5 днів (а.с. 10-11).

На підставі акту перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.03.2015 року № НОМЕР_1 про сплату визначених відповідачем зобовязань у розмірі 2760.05 гривень, за затримку сплати грошового зобов'язання.

Позивач не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням рішенням звернувся до суду для визнання його протиправним та скасування.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами у справі, відповідачем було встановлено порушення п. 203,2 ст. 203 та п. 57.1 ст. 57 ПК України в результаті несвоєчасної сплати податку на додану вартість за податковим повідомленням рішенням від 12.11.2013 року № НОМЕР_2 на 7 днів та зобов'язань за податковою декларацією від 16.08.2012 року № НОМЕР_3 на 5 днів, про строчка терміном у 7 днів зі сплати визначених контролюючим органом зобов'язань, відображених у податковому повідомлені-рішені від 12.1 1.2013 року за № НОМЕР_2.

Суд зазначає, що такі висновки відповідача спростовуються наявною в матеріалах справи ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014 року по справі № 815/1691/14, якою залишено в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 року, згідно якої податкові повідомлення-рішення від 12.11.2013 року № НОМЕР_4 та № НОМЕР_2 були скасовані (а.с.12-17). Відтак, прострочення зі сплати позивачем зобов'язань на підставі скасованого рішення є неможливим. Окрім того, суд зазначає, що самостійно визначені платником податків зобов'язання, відображені у податковій декларації від 16.08.2012 року за № НОМЕР_3 у загальному обсязі 25912 гривень, платником податків були сплачені у повному обсязі шляхом авансування за липень 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 926 від 09.08.2012 року про сплату податку на додану вартість за липень 2012 року в сумі 25912 гривень. Відтак, зазначені в Акті перевірки висновки щодо прострочки терміном у 5 днів стосовно сплати позивачем шляхом авансування самостійно визначених зобов'язань за липень 2013 року є хибними (а.с. 20-28).

Відтак, зважаючи на встановлені судом обставини, з урахуванням положень діючого законодавства, суд дійшов висновку, що доводи відповідача щодо встановлених порушень позивачем податкового законодавства є необґрунтованими.

Отже, факти, відображені в акті від 20.02.2015 року № 280/15-2 «про результати невиїзної документальної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету» не відповідають дійсності, а отже податкове повідомлення- рішення від 03.03.2015 року № НОМЕР_1, прийняте на підставі вказаного вище акту, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що застосовані до позивача фінансові санкції згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не відповідають діючому законодавству України, є безпідставними і суперечать фактичним обставинам справи, відтак таке рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 21.1. ст. 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Види перевірок, порядок їх проведення, умови та порядок допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок, строки проведення виїзних перевірок, перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, порядок оформлення результатів перевірок тощо визначені в главі 8 Податкового кодексу України (статті від 75 до 86 включно).

Так, згідно ст. 75 цього Кодексу встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства зазначає, що факти виявлених порушень викладаються з посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Встановлення невідповідності діяльності субєкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд не може визнати акт перевірки позивача як достатній, належний та незаперечний доказ допущених позивачем порушень вимог податкового законодавства, оскільки в даних спірних правовідносинах, у тому числі, доказуванню підлягають правомірність та обґрунтованість висновків за даним актом перевірки, які покладені в основу оскаржуваного податкового повідомленнярішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені представником відповідача, не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію представника позивача, а останнім доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відтак, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 03.03.2015 року № НОМЕР_1 підлягають задоволенню.

Окрім того, суд зазначає, що погоджується з твердженням позивача щодо вручення позивачу 19.11.2015 року одночасно акта про результати перевірки та податкового повідомлення-рішення, що порушенням п. 86.7 та п. 86.8 ст. 86 ПК України, чим було позбавлено позивача у п'ятиденний термін подати заперечення на акт перевірки та порушено строки, передбачені законом для прийняття податкового повідомлення-рішення, оскільки податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органа (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу.

Також, під час розгляду справи судом було встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 03.03.2015 року № НОМЕР_1 (а.с. 9) підписано ОСОБА_4, як керівником (заступником керівника) ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, проте, як було встановлено судом, ОСОБА_4 працює на посаді заступника начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області з 01.09.2015 рік (наказ про призначення ОСОБА_4 від 01.09.2015 року № 2748-о). Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення було підписане не уповноваженою особою відповідача.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача компенсації витрат у розмірі 25000 грн. при розгляді цієї справи, суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, в тому числі витрати на правову допомогу. В обґрунтування суми понесених витрат у розмірі 25000 грн. позивач надав до суду договір про надання правової допомоги від 20.11.2015 року № б/н, який було укладено між позивачем (клієнт) та ОСОБА_1 (виконавець), як спеціалістом у галузі правознавства (а.с. 61-63).

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами адміністративних справ встановлено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до ст. 1 цього закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Суд зазначає, що представником позивача не було надано жодних доказів на підтвердження використаного часу ОСОБА_1 щодо надання правової допомоги, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді на заявлену суму в 25000 грн.

Відтак, у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача компенсації витрат у розмірі 25000 грн. позивачу необхідно відмовити.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 16.12.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Науково-технічної фірми «ПРОМСЕРВІС» у формі ТОВ до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2015 року № НОМЕР_1 та стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 03.03.2015 року № НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Науково-технічної фірми «ПРОМСЕРВІС» у формі ТОВ судові витрати у розмірі 1218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо рішення було прийняте у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови підписано суддею 21.12.2015 року.

Суддя О.М. Тарасишина