Справа № 810/2410/15
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2410/15 Головуючий у 1-й інстанції:Басай О.В. Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКОМ ТРАНС» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКОМ ТРАНС» до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРКОМ ТРАНС» звернулось із адміністративним позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби, в якому просить скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №125110011/2015/010062/1 від 27 травня 2015 року як таке, що складене без належних правових підстав та з порушенням вимог чинного законодавства.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРКОМ ТРАНС» (надалі також ТОВ «ПАРКОМ ТРАНС» або апелянт) посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги додаткову угоду від 15 травня 2015 року до Контракту № ВО10-15-326 від 03 квітня 2015 року, документ «Credit Memo» № від 30 квітня 2015 року, лист компанії-відправника «Сибур Інтернешнл ГЬБХ» від 29 року 2015 року, при витребовуванні додаткових документів Київською митницею ДФС не зазначено обставин, які викликали сумніви у достовірності поданих документів, не обґрунтовано необхідність перевірки спірних відомостей.

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, фіксування звукозаписувального засобу при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, 03 квітня 2015 року між ТОВ ««ПАРКОМ ТРАНС» (Покупець) та компанією «Сибул Інтернешил ГМБХ» - Австрія (Продавець), відправником товару є ЗАТ «Сибул Транс» (Росія), укладено контракт № ВО10-15-326 (надалі також - контракт), за умовами якого Продавець взяв на себе зобов'язання поставити покупцеві ефір метил-трет-бутиловий (МТБЕ) марки А (а. с. 26-30).

Згідно розділу IV контракту «Ціна» - загальна попередня вартість товару становить 3255000 USD (750 USD за МТ). Фактична вартість товару визначається сторонами не пізніше 5 робочих днів з початку місяця слідуючого за місяцем відвантаження й визначається в доповненнях до даного договору.

Окрім того, згідно розділом Х «Умови оплати» покупець зобов'язаний оплатити товар на умовах 100% передплати у відповідності з проформа-інвойсом виставленим продавцем.

Поставка товару здійснюється на умовах СРТ Суземка, вантажовідправник - ЗАО «Сибул Транс» (розділ VІ договору).

03 квітня 2015 року між сторонами було підписано додаткові зміни до контракту № ВО10-15-326 від 03 квітня 2015 року, згідно яких змінено розділ Х «Умови оплати», а саме: 100 % оплата за товар здійснюється після поставки товару на підставі рахунку про оплату (а. с. 31).

15 травня 2015 року між ТОВ ««ПАРКОМ ТРАНС» та компанією «Сибул Інтернешил ГМБХ» - (Австрія) підписано додаткову угоду до контракту № ВО10-15-326 від 03 квітня 2015 року, згідно якого сторони зафіксували остаточну ціну договору у розмірі 769,14 USD за одну метричну тону (а. с. 32-34).

22 травня 2015 року ТОВ «ПАРКОМ ТРАНС» до Київської митниці ДФС подало митну декларацію (далі - МД) № 125111011/2015/006756, в якій задекларувало товар (ефір метил-трет-бутиловий (МТБЕ) марки А) та заявило його вартість у загальній сумі 94127,35 USD (0,769 вк/кг х 122380 кг), що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення (курс USD - 20,72246) становить 1950550,3116 грн. (а. с. 90-91).

На підтвердження митної вартості товару, разом із митною декларацією до Київської митниці ДФС апелянтом надало пакет документів, що перелічені у графі 44 митної декларації, а саме:

- висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи № 103 від 18 серпня 2015 року,

- картку обліку особи, яка здійснює операції з товаром № 125/2014/0000440 від 29 квітня 2015 року;

- накладну УМВС №АЦ530091 від 29 квітня 2015 року;

- рахунок-фактури (інвойс) № 10005018 від 07 травня 2015 року;

- рахунок-фактури (інвойс) № 1823 від 29 квітня 2015 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № ВО10-15-326 від 03 квітня 2015 року,

- доповнення до контракту від 03 квітня 2015 року;

- інформацію про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару № 2719 від 29 квітня 2015 року;

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2719 від 29 квітня 2015 року;

- декларацію про походження товару №10005018 від 07 травня 2015року;

- паспорти якості № 2805/4 та № 2805/5 від 28 квітня 2015року;

- акт про взяття проб від 29 квітня 2015 року;

- копію митної декларації країни відправлення № 10503030/29415/0005153 від 29 квітня 2015 року.

22 травня 2015 року Київською митницею ДФС проведено консультацію, запропоновано надати додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а. с. 15).

27 травня 2015 року за результати розгляду пропозицій митного органу апелянтом було додатково надано Київській митниці ДФС: копії біржових котирувань; зазначено, що рахунок про сплату третім особам наявний у пакеті документів № 1823 від 29 квітня 2015 року; вказано, що виписки з бухгалтерії відсутні, оскільки митне оформлення не завершено. Також повідомлено, що інших документів надати змоги не має. Декларантом заявлено прохання винести рішення на підставі наданих документів без дотримання 10-денного строку.

27 травня 2015 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 125110011/2015/010062/1, згідно якого, на підставі наявних відомостей та із застосуванням другорядного методу митної вартості - резервного, визначено митну вартість товару в розмірі 102799,20 USD за 122380 кг (вартість за одиницю-0,84 USD) (а. с. 12-13) та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125110011/2015/00088 (а. с. 14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що згідно приписів Митного кодексу України доведення достовірності заявленої митної вартості товарів, що імпортуються на митну територію України, є безпосереднім обов'язком декларанта, зважаючи на те, що позивачем під час митного оформлення товару не надано митному органу витребуваних ним документів на підтвердження вартості господарської операції, а надані документи містять розбіжності, суд дійшов висновку, що приймаючи спірне рішення про визначення митної вартості товару, Київська митниця діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини з митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України № 4495-VI від 13 березня 2012 року (надалі також МК України).

Згідно статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи зазначені в частинах 3 та 4 статті 53 МК України.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, витребовуючи у апелянта додаткові документи, Київська митниця ДФС виходила з того, що з надані документи містили розбіжності та не всі відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:

- згідно частини 2 розділу IV контракту № ВО10-15-326 від 03 квітня 2015 року фактична вартість товару визначається сторонами не пізніше 5 робочих днів з початку місяця слідуючого за місяцем відвантаження й визначається в доповненнях до даного договору, проте, митному органу не надано вищевказаний додаток під час митного оформлення;

- у наданих залізничних накладних №№ АЦ530091, АЦ530102 від 29 квітня 2015 року у графі 6 зазначено контракт №FF-PT/101 від 25 лютого 2015 року між компанією Francofield Enterprises Inc. Limited та ТОВ «Парком Транс», що є відмінним між контракту купівлі-продажу № ВО10-15-326 від 03 квітня 2015 року;

- митна вартість товару заявлена позивачем відрізнялася від середньоконтрактної вартості, що була визначена митницею під час порівняння заявленої митної вартості товарів з наявного у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари.

- відповідно до Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ наявна інформація, стосовно ціни митного оформлення товарів, які ввозив апелянт, більше заявленої, зокрема, згідно митної декларації № 110010000/2015/1544 від 02 березня 2015 року такий товар розмитнювався за ціною 0,84000 МВ вк/кг (а. с. 131-133).

Повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, зокрема, шляхом проведення відповідних консультацій, у даному випадку такі консультації проведено 22 травня 2015 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи ТОВ ««ПАРКОМ ТРАНС» на зворотному боці декларації митної вартості.

Будь-яких зауважень з приводу проведення додаткових консультацій декларантом не наведено.

У відповідності до статті 52 МК України декларант має право, у випадках та в порядку, визначених Митним кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Як встановлено матеріалами справи апелянт до митного органу із таким запитом не звертався.

Судом першої інстанції встановлено, що зазначені розбіжності у залізничних накладних №№ АЦ530091, АЦ530102 від 29 квітня 2015 року, які надані до митного оформлення, є технічною помилкою, що вбачається з листа компанії «Сибул Інтернешил ГМБХ» від 29 квітня 2015 року. В якому зазначено, що у графі 6 залізничних накладних слід читати «по контакту №ВО10-15-326 від 03 квітня 2015 року між компанією «Сибул Інтернешил ГМБХ» та ТОВ «Парком Транс» (а. с. 25).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що дані розбіжність, зазначені у залізничних накладних №№ АЦ530091, АЦ530102 від 29 квітня 2015 року, які надані до митного оформлення, є технічною помилкою, та не можуть впливати на митну вартість товару.

З урахуванням наведеного, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано лист компанії «Сибул Інтернешил ГМБХ» від 29 квітня 2015 року.

Як вбачається із контракту № ВО10-15-326 від 03 квітня 2015 року укладеного між апелянтом та компанією «Сибул Інтернешил ГМБХ» - Австрія, згідно розділу IV контракту «Ціна» загальна попередня вартість товару становить 3255000 USD (750 USD за МТ). Фактична вартість товару визначається сторонами не пізніше 5 робочих днів з початку місяця слідуючого за місяцем відвантаження й визначається в доповненнях до даного договору, які є невід'ємною частиною договору.

За умовами контракту, остаточна ціна повинна бути визначена сторонами виключно шляхом укладання додаткової угоди, що є невід'ємною частиною основного контракту.

В свою чергу, до суду першої інстанції було надано:

- зміни до контракту № ВО10-15-326 від 03 квітня 2015 року, згідно яких змінено розділ Х «Умови оплати», а саме: 100 % оплата за товар здійснюється після поставки товару на підставі рахунку про оплату (а. с. 31);

- додаткову угоду до контракту № ВО10-15-326 від 03 квітня 2015 року, підписану сторонами 15.05.2015 року, згідно якої сторони зафіксували остаточну ціну договору у розмірі 769,14 USD за одну метричну тону (а. с. 32-34);

- копію інвойса № АТ від 30 квітня 2015 року із зазначенням остаточної ціни товару у розмірі 769,14 USD за одну метричну тону (а. с. 16).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявних матеріалів справи до митного органу не було подано додаткової угоди від 15 травня 2015 року та документу № АТ від 30 квітня 2015 року, який має назву «Credit Memo».

Із товаросупровідних документів, перелічених у графі 44 МД, додаткової угоди від 15 травня 2015 року та документу № АТ від 30 квітня 2015 року, який має назву «Credit Memo», не зазначено, не вказано про їх наявність і у додаткових документах наданих на вимогу митниці.

Крім того, на вимогу суду першої інстанції щодо надання апелянтом не надано пояснень з приводу неподання до митного органу додаткової угоди від 15 травня 2015 року та документу №АТ від 30 квітня 2015 року, який має назву «Credit Memo». Натомість, наголошено, що остаточна ціна товару, у розмірі 769,14 USD за одну метричну тону, була визначена також інвойсом № 10005018 від 07 травня 2015 року, який надано до митного оформлення.

З урахуванням наведеного колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта щодо неврахування судом першої інстанції додаткової угоди від 15 травня 2015 року до Контракту № ВО10-15-326 від 03 квітня 2015 року, документ «Credit Memo» № від 30 квітня 2015 року.

Згідно статті 266 МК України, саме на декларанта покладається обов'язок надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

При цьому, пунктом 2 частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документом, який засвідчує митну вартість товару є - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо надання митному органу під час здійснення митного оформлення товару, додаткової угоди від 15 травня 2015 року та документу №АТ від 30 квітня 2015 року, якими визначено остаточну вартість поставленого товару та, які у розумінні статті 53 Митного кодексу є документами, що засвідчують митну вартість товару і підлягають обов'язковому наданню під час розмитнення товарів. А тому, у Київської митниці ДФС були підстави вважати надану інформацію необ'єктивною, документально непідтвердженою та такою, що має розбіжності, що дає право відповідачеві прийняти рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин другої та третьої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

З огляду на те, що вимога митниці щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів не виконана, митна вартість товару не могла бути визначена за ціною угоди (основний метод) згідно статті 58 Митного кодексу України.

Для застосування другорядних методів визначення митної вартості щодо ідентичних та подібних товарів згідно статей 59 та 60 Митного кодексу України, необхідно мати інформацію для порівняння ціни продажу ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів в Україну.

Відповідно до статті 62 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість імпортних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.

Київською митницею ДФС у графі 33, оскаржуваного рішення - «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості» зазначено підстави та причини застосування саме резервного методу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявних матеріалів справи рішення про здійснення коригування митної вартості товару за резервним методом згідно положень статті 64 Митного кодексу України було прийнято Київською митницею ДФС за наданими до митного оформлення документами та наявною у митного органу інформацію на момент здійснення митного оформлення товарів, оскільки декларантом не було надано всіх додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та письмовим проханням декларанта виносити рішення на підставі наявних документів.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги, що Київською митницею ДФС не було доведено факту послідовного застосування методів визначення митної вартості товару з огляду на наступне.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості № 125110011/2015/010062/1 від 27 травня 2015 року метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується тому, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості не містяться всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, декларант відмовився від подання додаткових документів для підтвердження митної вартості та у зв'язку з невиконанням вимог статті 58 МК України. Метод за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовується у зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних, подібних товарів та невідповідності вимогам статей 59-60 МК України; методи згідно зі статтями 62-63 МК України не застосовуються у зв'язку з відсутністю інформації щодо ціни складових для зазначення за даними методами; метод №6 - митна вартість імпортованих товарів за митною декларацією № 110010000/2015/1544 від 02 березня 2015 року (а. с. 13).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що приймаючи рішення про визначення митної вартості товару, Київська митниця діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКОМ ТРАНС» залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.