Справа № 2-а-5625/11
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5625/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2011 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення в Солом'янському районі м. Києва, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів.

Згідно ст.106 КАС України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі:

- ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо є такі відомості;

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.106 КАС України, оскільки позивачем не чітко викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, тобто ті юридичні факти, на основі яких він обґрунтовує вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини та на підставі яких, на думку позивача, необхідно вирішувати ці вимоги і які визначають той засіб захисту права, який він просить суд застосувати до відповідачів, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Також зі змісту позову не зрозуміло та з матеріалів справи не вбачається, коли саме була виплачена позивачу допомога на оздоровлення, необхідно вказати конкретну дату (число та місяць). Крім цього, не зрозуміло, на підставі чого позивач вимагає виплату щорічної допомоги з 24.02.1993 року, якщо на відповідний облік став у 2011 році.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що клопотання позивача, відповідно до якого він просить суд для забезпечення його прав і законних інтересів з урахуванням рішень Європейського Суду з прав людини вийти за межі заявлених нею вимог у порядку, визначеному у ч.2 ст.11 КАС України, застосувати практику Європейського Суду і не поширювати позовну давність на заявлені позовні вимоги, встановленим порядком звернутись до Конституційного Суду України містить характер позовних вимог, які не відповідають ст.105 КАС України.

Так, не є зрозумілою клопотання про забезпечення прав і законних інтересів позивача з урахуванням рішень Європейського Суду з прав людини, відповідно до яких вона вимагає суд вийти за межі заявлених нею вимог у порядку, визначеному у ч.2 ст.11 КАС України, а також звернутись до Конституційного суду України для підтвердження твердих переконань позивача , що на вимоги за його позовом не поширюється позовна давність.

Виходячи з того, що законом встановлене таке право суду, яке він у виключних випадках в разі необхідності, яку визначає самостійно, застосовує на свій розсуд, а не обов'язок, то позивачем не зазначено обґрунтування правових підстав пред'явлення ним вимоги щодо зобов'язання суду на вчинення певних дій.

При цьому позивачем не визначено, як це стосується повного захисту його прав, виходячи з того, що на даному етапі зміст позовних вимог формується виключно ним.

Також позивач звертаючись до суду просить не поширювати позовну давність на заявлені позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої прийняттям нормативно-правових актів, які були визнані незаконними, однак не зазначаючи, які саме нормативно-правові акти є незаконними та такими, що завдали йому шкоди, яка підлягає відшкодуванню, а також - хто має відповідати за цією вимогою.

Виходячи з вищевказаного, не випливає, якими саме діями відповідачів спричинено позивачу шкоду, яку та у який саме спосіб, або, можливо, у якому розмірі відповідачі повинні відшкодувати завдану шкоди, оскільки не надано належних обґрунтувань до заявленою вимоги із посиланням на відповідні докази, що підтверджують кожну з зазначених обставин.

Крім того, позивачем не вказано, яким чином норми ст.ст. 268, 1175 ЦК України, які він просить застосувати, поширюються на правовідносини з приводу виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення.

Зазначення всіх цих обставин, вказаних за нормами ст. 106 КАС України, є передумовою відкриття провадження у справі, оскільки відповідно до ст.17 цього ж кодексу, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а не з будь-яких суспільних зв'язків.

Оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 106 КАС повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Отже, згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання, а відповідач, котрий як і позивач має право на судових захист, має бути обізнаний, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч.1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк для їх усунення.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно конкретизувати заявлені вимоги, які б випливали з правовідносин саме сторін по справі, стосувались діяльності відповідачів, відповідали встановленим законом способам захисту, та викласти їх так, щоб у суду не було необхідності виходити за їх межі, надати належне обґрунтування їм із зазначенням норм матеріального права, та з посиланням на докази в підтвердження даних обставини справи.

З огляду на викладене, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 106, 108 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення в Солом'янському районі м. Києва, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про перерахунок пенсії, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків терміном три дні з моменту отримання копії ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви, з урахуванням вимог викладених в ухвалі.

Роз'яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: < Т