Справа № 810/4673/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/4673/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 грудня 2015 року Справа № 810/4673/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат" до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

На підставі вказаного податкового повідомлення-рішення до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за недотримання законодавчо встановлених термінів розрахунків при здійсненні імпортних та експортних операцій.

Відповідач позову не визнав, надіслав до суду письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій є правомірним, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Обидві сторони звернулися до суду з клопотаннями про розгляд справи за відсутності їх представників у порядку письмового провадження.

За таких обставин суд, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з ухвалою від 20.10.2015 постановив про розгляд справи за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши представлені сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Публічне акціонерне товариство "Київський картонно-паперовий комбінат" є юридичною особою, що зареєстрована 30.06.1994 року Обухівською районною державною адміністрацією Київської області. Як платник податків позивач перебуває на обліку в Державній податковій інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області.

У травні 2015 року посадовими особами ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області проведено виїзну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного та іншого законодавства по контрактах від 03.12.2014 № 2346/43/1214, від 18.03.2014 № 1204/41/0314, від 09.07.2014 № 1709/43/0714, від 07.11.2014 № 2259/40/1114, від 20.06.2013 № 1516/46/0613, від 21.10.2014 № 2169/36/1014, від 31.01.2014 № 602/0114 за період 01.01.2014 по 01.04.2015 (акт перевірки від 28.05.2015 № 1168/10-16-22-01/05509659).

За результатами перевірки посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про порушення позивачем вимог статті 2 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (далі - Закон №185/94-ВР), що виявилось в несвоєчасному надходженні матеріальних цінностей по імпорту, а саме:

Крім того, за результатами перевірки посадові особи ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області дійшли висновку про порушення позивачем вимог статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", що виявилось в несвоєчасному надходженні валютних коштів за експортований на користь нерезидентів товар, а саме:

кошти у сумі 304492,00 російських рублів, що надійшли на рахунок позивача згідно з платіжним дорученням від 09.02.2015 № 9027, надійшли у повному обсязі, але з порушенням визначеного законом граничного терміну на 1 день;

кошти у сумі 373140,00 російських рублів, що надійшли на рахунок позивача згідно з платіжним дорученням від 09.02.2015 № 9029, надійшли у повному обсязі, але з порушенням визначеного законом граничного терміну на 1 день;

кошти у сумі 440300,00 російських рублів, що надійшли на рахунок позивача згідно з платіжним дорученням від 09.02.2015 № 9030, надійшли у повному обсязі, але з порушенням визначеного законом граничного терміну на 1 день;

кошти у сумі 513180,00 російських рублів, що надійшли на рахунок позивача згідно з платіжним дорученням від 09.02.2015 № 9031, надійшли у повному обсязі, але з порушенням визначеного законом граничного терміну на 1 день;

кошти у сумі 7672,32 доларів США, що надійшли на рахунок позивача згідно з платіжним дорученням від 10.03.2015 № 734, надійшли у повному обсязі, але з порушенням визначеного законом граничного терміну на 1 день;

кошти у сумі 1000,00 доларів США, що надійшли на рахунок позивача згідно з платіжним дорученням від 23.03.2015 № 5841, надійшли у повному обсязі, але з порушенням визначеного законом граничного терміну на 1 день;

кошти у сумі 7741,44 доларів США, що надійшли на рахунок позивача згідно з платіжним дорученням від 23.03.2015 № 741, надійшли у повному обсязі, але з порушенням визначеного законом граничного терміну на 2 дні;

кошти у сумі 7741,44 доларів США, що надійшли на рахунок позивача згідно з платіжним дорученням від 24.03.2015 № 742, надійшли у повному обсязі, але з порушенням визначеного законом граничного терміну на 2 дні;

кошти у сумі 8346,80 доларів США, що надійшли на рахунок позивача згідно з платіжним дорученням від 04.02.2015 № 5640, надійшли у повному обсязі, але з порушенням визначеного законом граничного терміну на 1 день;

кошти у сумі 141236,16 доларів США, що надійшли на рахунок позивача згідно з платіжним дорученням від 06.04.2015 №5911, надійшли у повному обсязі, але з порушенням визначеного законом граничного терміну на 1 день.

Крім того, позивач визнав факти порушення визначеного статтею 1 Закону № 185/94-ВР граничного строку розрахунків за експортований товар по контракту від 03.12.2014 № 2346/43/1214, укладеному з ТОВ "ТД "Світаль" (Республіка Білорусь) на суму 7741,44 доларів США та на суму 7741,44 доларів США, однак зазначав, що порушив визначений законом строк не на 2 дні, як стверджував податковий орган, а на 1 день. Відповідно, позивач визнав правомірність застосування до нього фінансових санкцій (нарахування пені) за вказані порушення у сумі 468,19 грн. за 1 день прострочення (податковий орган нарахував пеню у сумі 936,38 грн. за 2 дні прострочення) та у сумі 537,64 грн. за 1 день прострочення (податковий орган нарахував пеню у сумі 1075,28 грн. за 2 дні прострочення). Проти застосування фінансових санкцій (нарахування пені) по даному контракту у сумі 496,08 грн. (за 1 день) та 69,45 грн. (за 1 день) позивач заперечував.

Позивач також заперечував проти висновків податкового органу з приводу порушення визначених законом граничних строків розрахунків за експортними контрактами, а саме:

від 18.03.2014 № 1204/41/0314, укладеному з ТОВ "ДАФ" (Росія), на суми 478668,00 російських рублів, 513180,00 російських рублів і 516060,00 російських рублів та застосування до нього фінансових санкцій (нарахування пені) за вказані порушення на суму 1709,42 грн;

від 09.07.2014 № 1709/43/0714, укладеному з ВАТ "Брестський комбінат будівельних матеріалів" (Республіка Білорусь), на суму 8346,80 доларів США та застосування до нього фінансових санкцій (нарахування пені) за вказане порушення на суму 356,24 грн.

Сума штрафних санкцій, що визнаються позивачем у розмірі 4221,50 грн. була добровільно оплачена ним платіжним дорученням від 12.06.2015 № 1972.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням у частині, що оспорюється позивачем, позивач оскаржив його до вищестоящих податкових органів в адміністративному порядку, однак за результатом розгляду скарг податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скарги без задоволення.

У подальшому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд на підставі зібраних по справі доказів встановив наступне.

1. У грудні 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Київський картонно-паперовий комбінат» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світаль» (Республіка Білорусь) було укладено контракт від 03.12.2014 № 2346/43/1214 на поставку товару (ящики з гофрованого картону, вкладиші до ящику та гофролисти) на загальну суму 500000,00 доларів США.

23 лютого 2015 року сторони уклали до даного контракту додаткову угоду №1 відповідно до якої, сторони домовились, що валютою платежу по даному контракту може бути не лише долар США, а й російський рубль, курс якого розраховується відносно гривні за курсом НБУ на дату відвантаження товару.

Так, відповідно до пункту 1.2. договору цесії позивач (кредитор) передає ВАТ «АРХБУМ» (новому кредитору) право вимоги до ТОВ "ТД "Світаль" (боржника) на суму 922838,06 російських рублів.

Відповідно до пункту 1.3. договору цесії за передане право вимоги ВАТ «АРХБУМ» (новий кредитор) зобов’язувався заплатити позивачу (кредитору) 922838,06 рос. рублів в строк до 20.03.2015.

На виконання контракту від 03.12.2014 № 2346/43/1214 позивач здійснив поставку товару на умовах відстрочення платежу у наведених нижче сумах і у такі дати.

Так, 10.12.2014 позивач здійснив поставку товару на користь ТОВ «ТД «Світаль» на суму 7672,32 доларів США (митна декларація від 10.12.2014 №620039), граничний термін надходження коштів в оплату за товар (90 днів) - 10.03.2015.

Як убачається з акта перевірки (а.с. 30), кошти за поставлений товар надійшли на рахунок позивача 11.03.2015 згідно з платіжним дорученням від 10.03.2015 № 734.

Однак, суд на підставі виписки за 10.03.2015 по валютному рахунку позивача, сформованою ПАТ «ІНГ БАНК Україна», встановив, що кошти надійшли 10.03.2015 (90-й день) на розподільчий рахунок позивача у сумі 408922,18 російських рублів (що є еквівалентом 7672,32 доларів США, розрахованим по курсу НБУ на дату відвантаження товару відповідно до додаткової угоди №1 від 23.02.2015 до контракту №2346/43/1214 від 03.12.2014).

Також, суд на підставі виписки за 10.03.2015 по валютному рахунку позивача, сформованою ПАТ «ІНГ БАНК Україна», встановив, що датою валютування за платежем на суму 408922,18 російських рублів (еквівалент 7672,32 доларів США) від ТОВ «Торговий дім «Світаль» на користь позивача є 10.03.2015.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05.04.2001 №2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи.

Це означає, що платіж на суму 408922,18 російських рублів (еквівалент 7672,32 доларів США) позивач одержав вчасно, а твердження податкового органу про порушення визначеного законом граничного терміну розрахунків не відповідають дійсності.

22 грудня 2014 року позивач здійснив поставку товару на користь ТОВ «ТД «Світаль» на суму 7741,44 доларів США (митна декларація від 22.12.2014 №620239) та на суму 7741,44 доларів США (митна декларація від 22.12.2014 №620241) граничний термін надходження оплати (90 днів) - 22.03.2015.

Як убачається з акта перевірки (а.с. 30, 31), кошти за поставлений товар одержані позивачем у такі дати:

23.03.2015 – 1000,00 дол. США згідно з платіжним дорученням від 23.03.2015 №5841 (кількість днів прострочення – 1 день);

24.03.2015 – 7741,44 дол. США згідно з платіжним дорученням від 23.03.2015 №741 (кількість днів прострочення – 2 дні);

24.03.2015 – 7741,44 дол. США згідно з платіжним дорученням від 24.03.2015 №742 (кількість днів прострочення – 2 дні).

Однак, суд на підставі виписок за 20.03.2015 та за 23.03.2015 по валютним рахункам позивача, сформованими ПАТ «ІНГ БАНК Україна», встановив, що кошти на користь позивача надійшли:

20.03.2015 (на 88-й день) на розподільчий рахунок позивача у сумі 1000,00 доларів США (що є частковою оплатою поставленого товару згідно митної декларації № 620239 від 22.12.2014 на суму 7741,44 дол. США);

23.03.2015 (на 91-й день) на розподільчий рахунок позивача у сумі 922838,06 російських рублів (що є еквівалентом 7741,44 доларів США та 7741,44 доларів США, розрахованим відповідно до договору цесії від 18.03.2015 № 03/15, що є остаточною оплатою неоплаченої частини поставленого товару згідно з вивізною. митною декларацією від 22.12.2014 № 620239 на суму, що залишилась, - 6741,44 доларів США, та повною оплатою вартості поставленого товару згідно з вивізною митною декларацією від 22.12.2014 № 620241 на суму 7741,44 доларів США.).

Також, суд на підставі виписок за 20.03.2015 та за 23.03.2015 по валютним рахункам позивача, сформованими ПАТ «ІНГ БАНК Україна», встановив, що датами валютування за платежами на суму 1000,00 доларів США та 922838,06 російських рублів (еквівалент 7741,44 доларів США та 7741,44 доларів США), одержаних від нерезидентів ТОВ «Торговий дім «Світаль» та ВАТ «АРХБУМ» на користь позивача, є, відповідно, 20.03.2015 та 23.03.2015.

Це означає, що платіж на суму 1000,00 доларів США позивач одержав вчасно (88й день), а платіж на загальну суму 922838,06 рос. рублів (еквівалент 7741,44 та 7741,44 доларів США) - з порушенням визначеного законом граничного терміну на 1 день, а не на 2 дні, як стверджував податковий орган.

2. У березні 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Київський картонно-паперовий комбінат» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАФ» (Росія) укладено контракт від 18.03.2014 №1204/41/0314 на поставку товару (папір туалетний, целюлозні рушники та інше) на загальну суму 100000000,00 російських рублів.

На виконання вказаного контракту позивач здійснив поставку товару на умовах відстрочення платежу у наведених нижче сумах і у такі дати.

Так, 10.11.2014 позивач здійснив поставку товару на користь нерезидента ТОВ «ДАФ» на суми:

478668,00 російських рублів (митна декларація від 10.11.2014 №619483), граничний термін надходження коштів в оплату за товар (90 днів) - 08.02.2015;

513180,00 російських рублів (митна декларація від 10.11.2014 №619487), граничний термін надходження коштів в оплату за товар (90 днів) - 08.02.2015;

516060,00 російських рублів (митна декларація від 10.11.2014 №619485), граничний термін надходження коштів в оплату за товар (90 днів) - 08.02.2015.

Як убачається з акта перевірки (а.с. 29, 30), кошти за поставлений товар одержані позивачем у такі дати:

09.02.2015 – 304492,00 російських рублів згідно з платіжним дорученням від 06.02.2015 №9027 (кількість днів прострочення – 1 день);

09.02.2015 – 373140,00 російських рублів згідно з платіжним дорученням від 06.02.2015 №9029 (кількість днів прострочення – 1 день);

09.02.2015 – 440300,00 російських рублів згідно з платіжним дорученням від 06.02.2015 №9030 (кількість днів прострочення – 1 день);

09.02.2015 – 513180,00 російських рублів згідно з платіжним дорученням від 09.02.2015 №9031 (кількість днів прострочення – 1 день).

Однак, суд на підставі виписки за 06.02.2015 по валютному рахунку позивача, сформованою ПАТ «ІНГ БАНК Україна», встановив, що кошти на користь позивача надійшли:

06.02.2015 (на 88-й день) на розподільчий рахунок позивача у сумі 478668,00 російських рублів;

06.02.2015 (на 88-й день) на розподільчий рахунок позивача у сумі 513180,00 російських рублів;

06.02.2015 (на 88-й день) на розподільчий рахунок позивача у сумі 516060,00 російських рублів.

Також, суд на підставі виписки за 06.02.2015 по валютному рахунку позивача, сформованою ПАТ «ІНГ БАНК Україна», встановив, що датою валютування за платежами на суми 478668,00 російських рублів, 513180,00 російських рублів та 516060,00 російських рублів від нерезидента ТОВ «ДАФ» на користь позивача, є 06.02.2015.

Це означає, що платежі на суми 478668,00 російських рублів, 513180,00 російських рублів та 516060,00 російських рублів позивач одержав вчасно (на 88-й день), а твердження податкового органу про порушення визначеного законом граничного терміну розрахунків не відповідають дійсності.

3. У липні 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Київський картонно-паперовий комбінат» (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Брестський комбінат будівельних матеріалів» (Республіка Білорусь) було укладено контракт від 09.07.2014 №1709/43/0714 на поставку товару (лоток з гофрованого картону). Ціна товару визначалась в додатках до контракту.

Також, 30.01.2015 року між позивачем (цеднетом), «ECSORA INC.» (цесіонарієм) та ВАТ «Брестський комбінат будівельних матеріалів» (боржником) було укладено договір цесії (прийняття боргу) від 30.01.2015 № 1, згідно з яким позивач (цедент) відступав «ECSORA INC.» (цесіонарію) право вимагати погашення заборгованості ВАТ «Брестський комбінат будівельних матеріалів» (боржника) на суму 8346,80 доларів США. в обмін на оплату цесіонарієм даного боргу перед цедентом.

На виконання контракту від 09.07.2014 № 1709/43/0714 позивач здійснив поставку товару на умовах відстрочення платежу у наведених нижче сумах і у такі дати.

Так, 05.11.2014 позивач здійснив поставку товару на користь нерезидента ВАТ «Брестський комбінат будівельних матеріалів» на суму 8346,80 доларів США (митна декларація від 05.11.2014 № 619412), граничний термін надходження коштів в оплату за товар (90 днів) - 03.02.2015.

Як убачається з акта перевірки (а.с. 31, 32), кошти за поставлений товар одержані позивачем у такі дати:

04.02.2015 – 8346,80 доларів США згідно з платіжним дорученням від 03.02.2015 № 5640 (кількість днів прострочення – 1 день).

Однак, суд на підставі виписки за 03.02.2015 по валютному рахунку позивача, сформованою ПАТ «ІНГ БАНК Україна», встановив, що кошти на користь позивача надійшли:

03.02.2015 (на 90-й день) на розподільчий рахунок позивача у сумі 8346,80 доларів США (дана сума була перерахована фірмою-нерезидентом «ECSORA INC.» згідно договору цесії (прийняття боргу) від 30.01.2015 № 1).

Також, суд на підставі виписки за 03.02.2015 по валютному рахунку позивача, сформованою ПАТ «ІНГ БАНК Україна», встановив, що датою валютування за платежем на суму 8346,80 доларів США від нерезидента «ECSORA INC.» на користь позивача є 03.02.2015.

Це означає, що платіж на суму 8346,80 дол. США позивач одержав вчасно (на 90-й день), а твердження податкового органу про порушення визначеного законом граничного терміну розрахунків не відповідають дійсності.

4. У листопаді 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Київський картонно-паперовий комбінат» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Alfa PRINT» (Республіка Узбекистан) було укладено контракт від 07.11.2014 №2259/40/1114 на поставку товару (картон крейдований) на загальну суму 10000000,00 доларів США.

На виконання вказаного контракту позивач здійснив поставку товару на умовах відстрочення платежу у наведених нижче сумах і у такі дати.

Так, 05.01.2015 позивач здійснив поставку товару на користь нерезидента на суми:

Як убачається з акта перевірки (а.с. 32, 33), кошти за поставлений товар одержані позивачем у такі дати:

06.04.2015 – 141236,16 доларів США згідно з платіжним дорученням від 03.04.2015 № 5911 (кількість днів прострочення – 1 день).

Однак, суд на підставі виписки за 03.04.2015 по валютному рахунку позивача, сформованою ПАТ «ІНГ БАНК Україна», встановив, що кошти на користь позивача надійшли:

03.04.2015 (на 88-й день) на розподільчий рахунок позивача у сумі 141236,16 доларів США.

Також, суд на підставі виписки за 03.04.2015 по валютному рахунку позивача, сформованою ПАТ «ІНГ БАНК Україна», встановив, що датою валютування за платежем на суму 141236,16 доларів США від нерезидента ТОВ «Alfa PRINT» на користь позивача є 03.04.2015.

Це означає, що платіж на суму 141236,16 дол. США позивач одержав вчасно (на 90-й день), а твердження податкового органу про порушення визначеного законом граничного терміну розрахунків не відповідають дійсності.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Закон України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» був прийнятий Верховною Радою України в 1994 році з метою запобігання безпідставному вивезенню валютних цінностей та майна за межі України, у зв’язку з чим встановлено граничні строки одержання валютної виручки за вивезений товар, в разі його експорту, або одержання товару, в разі здійснення авансового платежу за межі України, а також передбачено відповідальність за порушення вказаних строків у вигляді пені, що нараховується за кожний день прострочення.

Так, статтею 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується.

Частиною четвертою вказаної статті Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

У періоді, в якому позивач здійснював експортні операції на користь нерезидента на умовах відстрочення платежу Національний банк України постановами правління від 20.08.2014 № 515 «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» (діяла з 21.08.2014 до 21.11.2014), від 20.11.2014 № 734 «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» (діяла з 22.11.2014 до 02.12.2014) та від 01.12.2014 № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (діяла з 03.12.2014 до 03.03.2015) встановив, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту, передбачені в статтях 1 та 2 Закону повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Також, даними постановами встановлено, що уповноважений банк зобов'язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які поширюється вимога щодо обов'язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 «Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання».

Відповідно до Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 №280, розподільчі рахунки суб'єктів господарювання призначені для обліку коштів, що надійшли таким суб'єктам господарювання та підлягають розподілу або додатковому попередньому контролю, у тому числі сум коштів в іноземній валюті, що підлягають обов'язковому продажу.

Відповідно до статті 4 вказаного Закону порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У справі, що розглядалась, податковий орган застосував до позивача фінансові санкції (нарахував пеню) за порушення визначених законодавством строків розрахунків за імпортними та експортними операціями у сфері зовнішньо-економічної діяльності.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів, встановив, що твердження податкового органу про порушення позивачем визначених законом строків розрахунків (в частині, що оспорювались позивачем), не відповідають дійсності, адже ґрунтуються на помилковому визначенні дати надходження (зарахування) коштів на рахунок позивача, невірному обчисленні строку розрахунків та визначенні суми фінансових санкцій (пені).

Так, податковий орган не взяв до уваги, що датою надходження коштів слід вважати дату валютування, яка визначається відповідно до статті 1 Закону України від 05.04.2001 №2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а в міжнародних розрахунках - аналогічними правилами міжнародних платіжних систем.

За наведених обставин суд, враховуючи межі заявлених позовних вимог, дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Таким чином, позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа..

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір, доказів понесення інших судових витрат суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнувань Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області на користь Публічного акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат" судові витрати у сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.