Справа № 579/1826/15-а
Суддя: Школа М. Г.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 579/1826/15-а
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 грудня 2015 року Кролевецький районний суд Сумської області в особі: судді Школи М.Г. розглянувши в порядку письмового провадження в місті Кролевці Сумської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумській області про:

- визнання протиправними дії Управління ПФУ в Кролевецькому районі щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії по 3 групі інвалідності з 01 квітня 2015 року;

- зобовязаня Управління ПФУ в Кролевецькому районі відновити виплату раніше призначеної пенсії по 3 групі інвалідності з 01 грудня 2015 року;

- стягнути з Управління ПФУ в Кролевецькому районі суму недоотриманої пенсії з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2015 року включно в розмірі 8392 грн. 00 коп.

Позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує наступним чином.

Вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області (далі УПФУ) та з 19 квітня 2012 року отримувала пенсію по інвалідності призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Також вона працює на посаді головного державного ревізора інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Кролевецького відділення Глухівської ОДПІ.

У звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих активів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії по інвалідності їй було призупинено з 01.04.2015 року.

Оскільки до 01.06.2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, 11 листопада 2015 року вона звернулася до УПФУ із заявою про поновлення виплати пенсії по інвалідності на підставі п.5 Перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

Однак листом від 20.11.2015 року у поновленні виплати пенсії їй було відмовлено, з посиланням на те, що даний вид пенсії не виплачується тимчасово до законодавчого врегулювання пенсійного забезпечення.

Посилаючись на ці обставини позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати такі дії субєкта владних повноважень, яким є УПФУ протиправними та зобовязати відновити виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01 грудня 2015 року, а також стягнути за період з 01.04.2015 року по 30.11.2015 року суму недоотриманої пенсії у розмірі 8392 грн. 00 коп.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, однак надала письмову заяву, у якій просить справу за її позовом проводити без її участі, у звязку із зайнятістю на роботі. Позовні вимоги підтримує (а.с.62).

Відповідач УПФУ просить справу розглядати у відсутність його представника. (а.с.61) Відповідачем надані суду письмові заперечення, із яких убачається наступне.

Вимоги позивачки є безпідставними, оскільки вона працює на посаді державного службовця, що дає їй право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» в звязку з чим виплата їй раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» призупинена до 31.12.2015 року (а.с.20-21, 61).

Виходячи з приписів ч.6 ст.128, ст.41 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження та без застосування технічної фіксації судового процесу технічними засобами за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якого це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ як отримувач пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с.12, 13, 22, 23) та одночасно працює на посаді головного державного ревізора інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Кролевецького відділення Глухівської ОДПІ, отже є державним службовцем, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 (а.с.29-32).

У звязку з набранням чинності закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії по інвалідності позивачці призупинено, починаючи з 01.04.2015 року згідно розпорядження 188702 від 26.03.2015 року УПФУ, про що їй повідомлено листом датованим квітнем 2015 р №2360/04 (а.с.24, 25).

Однак в силу ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що виключає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсій, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року (далі Закон №213-VIIІ) у якому згідно п.п.2 п.12 розділу I внесені зміни в ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно яких:

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

- у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону поновлюється.

Крім того, згідно п.2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

В той час, відповідно до п.5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закон №213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у звязку з чим з вказаної дати, тобто з 01 червня 2015 року, втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» (який був чинний на час виникнення правовідносин) щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституції) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать однин одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка ОСОБА_1, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» (який був чинний на час виникнення правовідносин), у звязку з чим передбачені ч.1 ст.47 та ст.54 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачці ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачці ОСОБА_1 вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у звязку з відсутністю підстав для її невиплати.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін та третіх осіб, про захист яких вони просять.

Для повного захисту прав та інтересів позивачки ОСОБА_1 щодо соціального захисту в частині пенсійного забезпечення суд вважає за необхідне, враховуючи положення ч.2 ст.11 КАС України, вийти за межі позовних вимог, а саме:

- скасувати рішення Управління ПФУ в Кролевецькому районі №45 від 13 листопада 2015 року про відмову в поновленні виплати раніше призначеної пенсії по третій групі інвалідності;

- зобовязати Управління ПФУ в Кролевецькому районі відновити виплату з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії.

Що стосується вимог позивачки ОСОБА_1 про стягнення з Управління ПФУ недоотриманої пенсії в сумі 8392 грн. 00 коп. за період з 01.04.2015 року по 30 листопада 2015 року, то вони задоволенню не підлягають у повному обсязі, виходячи із наступного.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивачка ОСОБА_1, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» (який був чинний на час виникнення правовідносин), у звязку з чим відповідачем правомірно було припинено виплату пенсії позивачці ОСОБА_1

В той же час, суд, з врахуванням приписів ч.2 ст.11 КАС України, вважає, що відновлення виплати пенсії, яка була призначена відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивачці ОСОБА_1, необхідно вчинити з 1 червня 2015 року.

За приписами ч.1, ч.3 ст.94 КАС України підлягають присудженню з Державного бюджету України на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп.

Відповідно до ст.ст.22, 46 Конституції України, п.п.2 п.12 розділу I п.п.2, 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, ст.ст.47, 54 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058, керуючись ст.ст. 4, 11, 41, 70, 71, 94, 99, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128, ст.158-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії по третій групі інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» шляхом скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі №45 від 13 листопада 2015 року про відмову в поновленні виплати раніше призначеної пенсії по третій групі інвалідності.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_1, призначеної по третій групі інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за їх безпідставністю.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кролевецький районний суд Сумської області шляхом подання в 10 - денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі апеляційної скарги, з одночасним надсиланням її копії до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: ОСОБА_2