Справа № 826/11987/13-а
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Київ К/800/11151/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гемма»

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року

у справі № 826/11987/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гемма»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гемма» (далі - ТОВ «Гемма»; позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві; відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 11 квітня 2013 року та № від 11 квітня 2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, позивач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі ТОВ «Гемма», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року та прийняти нове рішення, яким визнати протиправними та скасувати оспорювані акти індивідуальної дії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Гемма» з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток при фінансово-господарських взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Грифон Консалт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віп Трейд» за весь період взаємовідносин, за результатами якої складено акт № 182/1-22-70-22964773 від 02 квітня 2013 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: № від 11 квітня 2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 120 422,00 грн. (120 421,00 грн. - основний платіж, 1,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції); № від 11 квітня 2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 116 942,00 грн. (103 581,00 грн. - основний платіж, 13 361,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

За наслідками адміністративного оскарження, названі акти індивідуальної дії залишено без змін.

Перевіркою встановлено порушення товариством підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку при придбанні клінінгових послуг у ТОВ «Віп Трейд» та товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Компанія «Грифон Консалт» за нікчемними правочинами.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган наголошував на відсутності у контрагентів позивача необхідних умов для ведення господарської діяльності, неперебування ТОВ «Віп Трейд» та ТОВ «Компанія «Грифон Консалт» за вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців місцезнаходженням, а також посилався на матеріали досудового слідства в кримінальній справі № 28-3597, відповідно до яких ТОВ «Компанія «Грифон Консалт» є фіктивним підприємством, створеним для надання податкової вигоди третім особам.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

І хоча довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, в той же час згідно з принципом змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

У спірній ситуації судові інстанції виходили з того, що подані товариством договори, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), видаткові накладні, податкові накладні, виписки з банківського рахунку не є достатніми доказами фактичного виконання оспорюваних поставок, що в сукупності з виявленими контролюючим органом фактами щодо фіктивної діяльності ТОВ «Віп Трейд» та ТОВ «Компанія «Грифон Консалт» свідчить про безтоварність розглядуваних операцій та, відповідно, виключає правомірність їх відображення в податковому обліку позивача.

При цьому сам факт того, що на момент розгляду справи щодо офіційних осіб контрагентів не було постановлено вироку (вироків), на що на обґрунтування своєї позиції посилалось ТОВ «Гемма», не може спростовувати достовірність їх пояснень стосовно характеру укладених угод і фактичного здійснення за такими угодами операцій. Ці обставини входять до предмета доказування в даній справі та мають істотне значення для вирішення питання щодо права позивача на витрати та податковий кредит за спірними поставками, а відтак обґрунтовано прийнято судами до уваги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гемма» відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.