Справа № 804/10941/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОМАШТРЕЙД» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОМАШТРЕЙД» було заявлено до митного оформлення товар та подано митну декларацію з усіма необхідними документами для підтвердження митної вартості товару за ціною контракту, проте відповідачем безпідставно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що у звязку з не підтвердженням позивачем заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості. При цьому посадовою особою відповідача було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до якого митна вартість ґрунтується на раніше визнаній митній вартості, відмовлено позивачу в митному оформленні та надано картку відмови. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Зазначений товар надійшов на адресу позивача на підставі зовнішньоекономічного контракту від 12.01.2015 року №RD/7, сторонами якого є компанія «Weifang Runda Machinery Co., LTD», Китай - продавець та ТОВ «Торговий Дім «Металпромресурс», Україна - покупець, а також специфікації до цього контракту від 12.01.2015 року №2015-1В, відповідно до якої вантажоотримувачем визначено ТОВ «АГРОМАШТРЕЙД».
Посадовою особою Дніпропетровської митниці відповідно до статей 49, 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, в результаті якого було виявлено ризик щодо можливого заниження митної вартості, у звязку з чим митницею зобовязано надати виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; копію митної декларації країни експорту.
В порядку пункту 2 частини 3 статті 52 Митного кодексу України позивач задекларував вищезазначений вантаж, а митниця випустила товар у вільний обіг за МД №110110000/2015/000851 .
Листом №129 від 23.07.2015 року позивач надав додаткові документи для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, однак Дніпропетровською митницею ДФС за результатами їх розгляду відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару, про що товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОМАШТРЕЙД» було повідомлено листом від 28.07.2015 року №1740/10/04-50-25-02.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товарів, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
В силу приписів частини 4, 5 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України визначено, які витрати (складові митної вартості) додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
За змістом частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій ішостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено обов'язок декларанта надавати додаткові документи (за наявності) до визначеного абзацом другим цієї частини статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України).
Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 3 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В силу частини 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Нормами статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відмовляючи у митному оформленні товару за ціною договору, митниця посилалася на те, що у документах, наданих для митного оформлення, містяться невідповідності у відомостях, а також відсутні підтвердження числових значень складових митної вартості товару.
Так, у відповідності до вказаних Правил при заповненні графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Судом встановлено, що для підтвердження ціни товару, що сплачена, позивачем до митного органу відповідні документи, з яких вбачається, що найменування товару, загальна кількість, ціна одиниці товару, загальна вартість, зазначена у специфікації №2015-1В, співпадає з даними, зазначеними в інвойсі №14RDWD041-1, прайс-листі, комерційній пропозиції, підтверджена копією митної декларації країни відправлення, висновком експерта ТПП та звітом комісіонера комітенту.
Також позивачем підтверджено відсутність витрат підприємства на перевантаження вантажу у ході перевезення шляхом подання до митниці довідки про транспортні витрати від 26.03.2015 року; довідки транспортної компанії про перевантаження від 27.03.2015 року; інвойсу (рахунок-фактура) №HS0072 від 26.03.2015. Вантаж у ході перевезення не страхувався, що підтверджується заявкою підприємства на доставлення вантажу від 03.02.2015 року та довідкою про транспортні витрати від 26.03.2015 року.
Таким чином, позивачем для підтвердження витрат надані всі необхідні та можливі документи, передбачені діючим митним законодавством України, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару, не мають розбіжностей, ознак підробки, базуються на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У листі №1740/10/04-50-25-02 від 28.07.2015 року митниця визначила такі розбіжності в документах:
- згідно акту виконаних робіт від 26.03.2015 року та рахунку-фактури від 26.03.2015 року №HS0072 компанії «HD Logastic Management» загальна вартість перевезення п'яти 40-футових контейнерів склала 8000,00 дол. США (1600 дол. США - вартість перевезення одного 40-футового контейнера). При здійсненні розрахунку декларантом за митною декларацією від 03.06.2015 року№110110000/2015/000843 до митної вартості товару включено транспортну складову у розмірі 832,00 дол. США. Вказаний рівень транспортної складової не визначений документами компанії-виконавця «HD Logastic Management». Враховуючи зазначене, відсутнє підтвердження заявленого декларантом рівня транспортної складової митної вартості у розмірі 832,00 дол. США.
В своєму листі митниця також висунула зауваження до наданого висновку експерта ТПП, зазначивши, що висновок ґрунтується на інформації сайту мережі Інтернет made-in-china.com без зазначення даних, використаних для проведення аналізу та розрахунків, що не уможливлює проведення обчислення формування митної вартості товару, що оцінюється, з урахуванням періоду та умов поставки, якісних характеристик товару.
Проте викладені доводи митного органу є безпідставними та спростовуються документами, поданими позивачем до митного оформлення товару.
Так, в платіжному дорученні в іноземній валюті №238 від 19.06.2015 року зазначено, що сплата 111800,00 дол. США здійснюється за контрактом №RD/7 від 12.01.2015 року, специфікаціями №2015-1А, №2015-1В від 12.01.2015 року, митними деклараціями №000642 від 23.04.2015 року, №000770 від 22.05.2015 року, №000851 від 03.06.2015 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що транспортна складова у розмірі 832,00 дол. США зазначена у відповідності до положень Правил заповнення декларації митної вартості, відповідно до яких, якщо додатковий аркуш А заповнюється на товари декількох найменувань, то витрати на транспортування їх у місце ввезення розподіляються між товарами різних найменувань пропорційно вазі брутто цих товарів.
Також суд не приймає заперечення відповідача стосовно того, що наданий позивачем висновок експерта від 02.06.2015 року №ГО-1824 не може бути врахований при визначенні митної вартості товару, оскільки у вказаному висновку експерта ТПП була проаналізована ринкова вартість товару на ринку експорту, використовувалась відповідна нормативно-законодавча база та проведено аналіз цінової інформації ринку з використанням загальнодоступної інформації з інтернету. Таким чином, у сукупності з іншими наданими документами зазначений висновок підтверджує правильність дій декларанта.
Відповідачем застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-ґ - резервний метод (ст.64 Митного кодексу України) із застосуванням вартостей, визначених митним органом, (з урахуванням застережень частини 3 статті 64 Митного кодексу України), за якою ввезений ідентичний товар (враховуючи хімічний склад, марку, виробника, сферу застосування, час ввезення, розмір партії) складає 1,44 дол.США/кг.
Згідно частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Проте в спірному рішенні йде посилання тільки на раніше оформлену митну декларацію і не проведено детальне дослідження цієї митної декларації з доданими до неї документами.
За викладених обставин суд приходить до висновку, що підприємство позивача для митного оформлення і підтвердження митної вартості надало достатні документи для застосування основного методу визначення митної вартості, оскільки надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, та дозволяють провести обчислення митної вартості.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає компенсації за користь бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОМАШТРЕЙД» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 03.06.2015 р. №110110000/2015/000028/1.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Дніпропетровської митниці ДФС на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОМАШТРЕЙД» судові витрати у розмірі 255,15 грн. (двісті пятдесят пять гривень 15 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1