Справа № 815/6339/13-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6339/13-а

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Димерлія О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року по справі за адміністративним позовом Державного закладу «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1» Міністерства охорони здоровя України до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Драйв-Ін», про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки, скасування припису щодо усунення порушень вимог ст. 96 Земельного кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Державна інспекція сільського господарства в Одеській області подала апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову Державного закладу «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1» Міністерства охорони здоровя України в повному обсязі.

Постановою від 12 листопада 2013 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд частково задовольнив адміністративний позов Державного закладу «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1» Міністерства охорони здоровя України до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області про визнання протиправними дії щодо проведення планової перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земель рекреації та скасування припису №000546 від 13 травня 2013 року щодо усунення порушень вимог ст. 96 Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції скасував припис Державної інспекції сільського господарства в Одеській області №000546 від 13 травня 2013 року. В задоволенні решти частини позовних вимог - відмовив.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам, які мають значення для справи.

Зокрема, апелянт посилається на нецільове використання позивачем земель рекреаційного призначення, а саме зазначає про використання позивачем, наданих йому в оренду, земель рекреаційного призначення, площею 1,4941 га., в комерційних цілях, що прямо заборонено ст. 96 ЗК України. Комерційне використання позивачем земель рекреаційного призначення, на думку апелянта, полягає в тому, що стосовно земельної ділянки, орієнтовною площею 1,4941 га., позивачем укладено пять договорів «компенсації за використання земельної ділянки» під комерційну діяльність.

Державний заклад «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1» Міністерства охорони здоровя України надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Драйв-Ін» письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що Державний заклад «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П.Чкалова» Міністерства охорони здоров'я України є неприбутковою установою, яка підпорядковується Міністерству охорони здоровя України; санаторій є закладом охорони здоровя, що забезпечує надання громадянам послуг лікувального, профілактичного та реабілітаційного характеру з використанням природних лікувальних ресурсів курортів та із застосуванням фізіотерапевтичних методів, дієтотерапії, лікувальної фізкультури та інших методів санаторно-курортного лікування.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі наказу начальника Державної інспекції сільського господарства в Одеській області від 16.04.2013р. №464, в період з 19.04.2013р. по 16.05.2013р., відповідач провів планову перевірку дотримання позивачем вимог земельного законодавства, за результатами якої складений акт перевірки №000139 від 13.05.2013р., в якому зафіксовано порушення позивачем ст. 96 Земельного кодексу України, яке полягає у використанні частки території санаторію орієнтованою площею 1,4941 га під комерційну діяльність.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення вказаної перевірки, та встановив, що перевірка проведена у відповідності до Переліку питань для здійснення Державною інспекцією сільського господарства України та її територіальними органами планових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 12.07.2012р. №424, та за процедурою, встановленою Порядком планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.02.2013р. №132.

Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки службова особа Інспекції допущена позивачем до проведення перевірки, то не підлягають задоволенню вимоги щодо визнання дій по проведенню перевірки протиправними, оскільки належним засобом захисту порушеного права позивача може бути оскарження відповідного акту індивідуальної дії, прийнятого за результатами відповідної перевірки, в даній справи спірного припису.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі акту перевірки №000139 відповідачем винесено припис від 13.05.2013р. №000546, яким Державний заклад «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П.Чкалова» Міністерства охорони здоров'я України зобовязано у 30-денний строк усунути виявлені порушення за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85. Зокрема, у приписі зазначено, що позивач використовує земельну ділянку загальною площею 17,9040 га на підставі Державного акту на право постійного користування землею для експлуатації та обслуговування будівель і споруд санаторію за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 85, з яких орієнтовно 1,4941 га використовується під комерційну діяльність згідно пяти договорів «компенсації» за використання земельної ділянки, що не відповідає вимогам ст.96 Земельного кодексу України.

Задовольняючи вимогу про скасування зазначеного припису, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом акту перевірки неможливо встановити, яке саме порушення встановлено особою, яка проводила перевірку, та в чому конкретно воно полягає, оскільки як в акті перевірки, так і в приписі, особа, яка проводила перевірку, обмежилась лише посиланням на загальну норму Земельного кодексу України, якою передбачений перелік обовязків землекористувачів.

Суд першої інстанції встановив, що в даному випадку частина нерухомого майна (43/100 спального корпусу №15) передана на підставі договору оренди нерухомого майна від 28.05.2004р. господарюючому субєкту ТОВ «Драйв-Ін» під розміщення ресторану розпорядником такого майна Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області. Санаторій не є стороною вказаних договірних відносин та не може розглядатися в якості субєкта відповідальності за порушення вимог земельного законодавства в спірних правовідносинах.

Також, першої інстанції встановив, що проект утримання та реконструкції парку - памятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк санаторію ім. Чкалова» не розроблений та, з метою підтримання цілісності та належного утримання комплексу зелених насаджень і обєктів парку на ділянці території площею 1,5 га, що використовується ТОВ «Драйв-Ін», розроблена Схема її благоустрою, яка передбачає комплекс заходів з підтримки у належному стані покриття доріжок, організації освітлення, встановлення паркових лавок, скульптур, облаштування дитячого майданчику, відновлення фонтану та інших елементів паркового благоустрою, розбивкою квітників, догляд і збереження існуючих деревно-чагарникових насаджень. Схема благоустрою погоджена постійним землекористувачем ДП «Спеціалізований (спеціальній) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова», у зв'язку із чим Держуправлінням погоджена Схема благоустрою частини території.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду справи у відповідача неодноразово витребували докази на підтвердження допущення позивачем порушень вимог земельного законодавства, однак вимоги суду Інспекцією залишені без виконання.

За висновками суду першої інстанції спірний акт індивідуальної дії характеризується дефектністю у правозастосовному аспекті, оскільки за змістом не містить письмової вимоги (конкретної дії), яку позивачу приписано вчинити, та на усунення яких норм законодавства він спрямований, що унеможливлює його виконання.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду апелянт та третя особа в судове засідання не прибули, представник Державного закладу «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1» Міністерства охорони здоровя України подав суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, у звязку з чим, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає постанову суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, тобто в частині вимог, які задоволено оскарженим судовим рішенням.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є припис Державної інспекції сільського господарства в Одеській області №000546 від 13 травня 2013 року, яким Державний заклад «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1» Міністерства охорони здоровя України зобовязано у 30-денний термін усунути виявлені порушення за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85.

Порушення, які позивача зобовязано усунути, за висновками апелянта, полягають у тому, що із загальної площі земельної ділянки 17,9040 га, яка використовується позивачем на підставі Державного акту на право постійного користування землею для експлуатації та обслуговування будівель і споруд санаторію за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 85, орієнтовно 1,4941 га використовується під комерційну діяльність згідно пяти договорів «компенсацій» за використання земельної ділянки, що не відповідає вимогам ст.96 Земельного кодексу України.

Відповідно до п.5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 459/2011, Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право, серед іншого, складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у вказаній сфері та розглядати відповідно до вимог чинного законодавства справи про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Тобто, винесенню відповідного припису передує встановлення порушень субєктом господарювання вимог законодавства, при цьому, в приписі обовязково зазначається спосіб, у якій такі порушення мають бути усунені.

Зі змісту оскарженого припису Державної інспекції сільського господарства в Одеській області від 13.05.2013р. №000546 неможливо встановити, яке саме порушення приписано усунути та в який спосіб.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, як в акті перевірки № 000139, так і у винесеному на його підставі приписі №000546, зазначено про порушення позивачем ст.96 Земельного кодексу України, яке полягає у використанні частки території санаторію орієнтованою площею 1,4941 га під комерційну діяльність. При цьому, апелянт посилається на наявність пяти договорів «компенсації» за використання земельної ділянки.

Апеляційний суд встановив, що відповідно до рішення Одеської міської ради народних депутатів від 29.04.2002р. №97-ХХІV клінічному санаторію ім. В.М ОСОБА_1 для експлуатації та обслуговування будівель і споруд санаторію надано у постійне користування 17,9040 га землі в межах згідно з планом землекористування та виданий Державний акт на право постійного користування І-ОД №001831, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №227.

28.05.2004р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, як Орендодавцем, та ТОВ «Драйв-Ін», як Орендарем, укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до Державної власності, яким Орендарю передано в строкове платне користування нежитлові приміщення, що складають 43/100 спального корпусу №15 Клінічного санаторію ім. В.П. Чкалова та розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 85/5, та перебувають на балансі Санаторію. Мета розміщення об'єкту оренди: розміщення ресторану.

27.08.2004р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, як Орендодавцем, та СПД ОСОБА_2, як Орендарем, укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до Державної власності, яким Орендарю передано в строкове платне користування нежитлове приміщення заготовочного цеху, загальною площею 50 кв.м., що перебуває на балансі Санаторію ім. В.П. Чкалова та розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 85/5. Мета використання об'єкту оренди: виконання столярних робіт.

23.11.2007р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, як Орендодавцем, та ФОП ОСОБА_3, як Орендарем, укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до Державної власності, яким Орендарю передано в строкове платне користування державне нерухоме майно бетонне покриття пішохідних доріжок (парники), площею 133,5 кв.м.; ґрунтова ділянка площею 214,5 кв.м., щебеневий майданчик площею 50 кв.м., розміщенні за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 85/5 та перебувають на балансі Санаторію. Мета передачі майна в оренду: розміщення пішохідних доріжок, розміщення торгівельних обєктів з продажу непродовольчих товарів, розміщення кафе.

23.11.2007р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, як Орендодавцем, та ФОП ОСОБА_4, як Орендарем, укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до Державної власності, яким Орендарю передано в строкове платне користування державне нерухоме майно Теплицю з блоком адміністративно-допоміжних приміщень та складський корпус площею 1802,10 кв.м., розміщених за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 85/5 та перебувають на балансі Санаторію. Мета передачі майна в оренду: розміщення складу, офісу, теплиці, розміщення субєктів господарювання, які провадять діяльність з вирощування квітів, грибів.

16.07.2008р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, як Орендодавцем, та МПП «Екомен», як Орендарем, укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до Державної власності, яким Орендарю передано в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлові приміщення у нежитлових двоповерхових та одноповерхових будівлях корпусу санаторію ім. Чкалова загальною площею 1619 кв.м., які знаходяться на балансі клінічного санаторію ім. В.П.Чкалова та розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 85/5. Мета передачі майна в оренду: розміщення ресторану, бару, офісу та службових приміщень для відпочинку персоналу.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що у справі, яка розглядається, зазначене вище нерухоме майно передано на підставі договорів оренди господарюючим субєктам розпорядником такого майна Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, яке реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Державний заклад «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1» Міністерства охорони здоровя України не є стороною цих договірних відносин та не може розглядатися в якості субєкта відповідальності за порушення вимог земельного законодавства в спірних правовідносинах.

Між позивачем та субєктами господарювання ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Драйв-Ін» та МПП «Екомен», яким Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області передано в оренду майно, що перебуває на балансі позивача, 01.01.2012р. укладені лише договори компенсації, предметом яких є відшкодування орендарями витрат позивача по сплаті податку за землю за використання земельної ділянки під нежитловими приміщеннями, переданими в оренду, та прилеглій території, та комунальних послуг на підставі виставлених рахунків.

Таким чином, кошти, які Санаторій отримує від ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Драйв-Ін» та МПП «Екомен», як податок за землю, перераховуються позивачем до бюджету; комерційної вигоди Санаторій в цих відносинах не отримує.

Апелянт, як субєкт владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладений обовязок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не довів використання позивачем частини земель в комерційних цілях та порушення ст.96 Земельного кодексу України. Докази вчинення порушень, внаслідок яких виданий припис, в матеріалах справи відсутні.

Також апеляційний суд зазначає, що в оскарженому приписі не зазначено, у який спосіб позивач повинен усунути виявлені порушення, в той час як Державний заклад «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1» Міністерства охорони здоровя України не передавав в оренду нерухоме майно, що належить до державної власності. Договір компенсації за своїм змістом не є тотожним договору оренди.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність оскарженого припису та наявність правових підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя О.О.Димерлій