Справа № 810/5429/15
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/5429/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року 810/5429/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" до Ірпінської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Враховуючи зазначене, позивач просив суд визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

У судове засідання, призначене на 07.12.2015, з’явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з розглядом іншої справи в Господарському суді Київської області.

Однак, суд не знаходить підстав для визнання причини неприбуття представника відповідача у судове засідання поважними, оскільки поважними визнаються обставини, які є об’єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов’язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі дій.

Крім того, будь-яких доказів щодо участі в іншій справі в Господарському суді Київської області представник відповідача суду не надав.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відтак, неможливість прибуття у судове засідання представника відповідача не є підставою для відкладення розгляду справи.

Крім того, частиною шостою статті 128 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи зазначене, суд протокольною ухвалою від 07.12.2015 ухвалив здійснювати подальший розгляд адміністративної справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

В подальшому, представником відповідача подано до суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що за результатами проведення камеральних перевірок даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість позивача було встановлено порушення вимог п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 2, ст. 3 розділу VІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, а тому вважає, що відповідачем було правомірно прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в квітні 2015 року посадовою особою Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі ст. 76 ПК України проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ "Аверс-Сіті" за січень 2015 року та уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за грудень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем був складений акт від 06.04.2015 №472/15-01/33939099, відповідно до висновку якого відповідачем встановлено, що ТОВ "Аверс-Сіті" в порушення вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України завищено суму від’ємного значення по декларації з ПДВ за січень 2015 року на суму 143841 грн. та в порушення вимог ст. 2, ст. 3 розділу VІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, занижено суму податку, що підлягає сплаті до бюджету по уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 292731 грн.

В травні 2015 року посадовою особою Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі ст. 76 ПК України проведено камеральну перевірку уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за грудень 2014 року ТОВ "Аверс-Сіті".

За результатами проведеної перевірки відповідачем був складений акт від 26.05.2015 №721/15-01/33939099, відповідно до висновку якого відповідачем встановлено, що ТОВ "Аверс-Сіті" в порушення вимог ст. 2, ст. 3 розділу VІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, занижено суму податку, що підлягає сплаті до бюджету по уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 4521011 грн.

У той же час, вважаючи висновки податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства та прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення необґрунтованими і протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Як вбачається з акту камеральної перевірки від 06.04.2015 №472/15-01/33939099, підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки відповідача про порушення позивачем вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення суми від’ємного значення по декларації з ПДВ за січень 2015 року на суму 143841 грн., та вимог ст. 2, ст. 3 розділу VІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, що призвело до заниження суму податку, що підлягає сплаті до бюджету по уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 292731 грн.

Перевіркою встановлено, що відповідно до поданої ТОВ "Аверс-Сіті" податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року р. 25.1 "сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету" позивачем не декларувався, а за результатами діяльності за грудень 2014 року було сформовано значення р. 24 "залишок від’ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" в сумі 602985 грн.

Як наслідок, податковий орган прийшов до висновку, що ТОВ "Аверс-Сіті" безпідставно в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за грудень 2014 року зменшено р. 25.1 "сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету" в сумі 292731 грн., що призвело до заниження суми податку, що підлягає сплаті до бюджету по уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 292731 грн.

Як наслідок, податковим органом було зроблено висновок, що ТОВ "Аверс-Сіті" в порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України завищено суму податкового кредиту з ПДВ у січні 2015 року на суму 143841 грн., що призвело до завищення суми від’ємного значення по декларації з ПДВ за січень 2015 року на суму 143841 грн.

Однак, суд з даними висновками відповідача не погоджується, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, акт про результати камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ "Аверс-Сіті" за січень 2015 року та уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за грудень 2014 року був складений відповідачем 06.04.2015.

Отже, з наведеного слідує, що позивач ще до проведення камеральної перевірки 06.04.2015 були подані уточнюючі розрахунки.

Пунктом 200.2 статті 200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

За приписами п. 200.3 ст. 200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то, у відповідності до п. 200.4 ст. 200 ПК України: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України та розділу VІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (із урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 глави 2 розділу II Кодексу.

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватись додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Відповідно до вимог розділу VІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому або п'ятому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу.

У графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, який виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється.

У графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення.

У графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення).

У разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому або п'ятому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. Значення графи 6 рядка 24 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується при визначенні значень рядків 21.1 та 24 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок.

У разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах впливало на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 24 декларації впливало на значення рядка 25 чи рядка 23. Такі уточнюючі розрахунки можуть бути подані лише у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу, оскільки форма декларації передбачає можливість подання уточнюючого розрахунку як додатка до неї лише за один звітний період, помилки якого виправляються.

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Уточнюючі розрахунки були подані до ДПІ засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку визначену законодавством, відповідно до наказу ДПС України від 14.06.2012 №516, яким затверджені Методичні рекомендації щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, до прийняття податкового повідомлення-рішення, разом з тим не були враховані посадовими особами ДПІ, що не спростовувалось під час судового розгляду справи представником відповідача.

Таким чином, судом встановлено, що в даному випадку мали місце технічні помилки, допущені ТОВ "Аверс-Сіті", які в подальшому були виправлені останнім та ніяким чином не призвели до заниження податкових зобов'язань та утворення недоїмки, не вплинули на податковий облік.

З огляду на викладене, суд вважає, що порушення платником податкової дисципліни (у тому числі і порядку заповнення податкової звітності), які не вплинули на порядок розрахунків з бюджетом, не є підставою для донарахування платникові податкового зобов'язання.

Допущені ТОВ "Аверс-Сіті" технічні помилки під час заповнення декларації з ПДВ за січень 2015 року та уточнюючого розрахунку за грудень 2014 року, які в подальшому були виправлені позивачем, не призвело до завищення позивачем суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов’язань наступних періодів) з податку на додану вартість, позаяк полягали виключно у неправильному заповненню рядків декларації та не стосувалася зміни бази та об'єкта оподаткування податком на додану вартість, що не заперечувалось представником відповідача.

Відтак, суд вважає, що встановлені обставини свідчать про відсутність у контролюючого органу підстав для зменшення позивачу розміру від’ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року у розмірі 143841 грн. та збільшення суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість із одночасним застосуванням штрафних санкцій на загальну суму 439096,50 грн., оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивачем було допущено технічні помилки під час заповнення декларації з ПДВ за січень 2015 року та уточнюючого розрахунку за грудень 2014 року, які в подальшому були виправлені позивачем та жодним чином не вплинули на розрахунки за бюджетом.

Як вбачається з акту камеральної перевірки від 26.05.2015 №721/15-01/33939099, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки відповідача про порушення позивачем вимог ст. 2, ст. 3 розділу VІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, що призвело до заниження суми податку, що підлягає сплаті до бюджету по уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 4521011 грн.

Перевіркою встановлено, що відповідно до поданої ТОВ "Аверс-Сіті" податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року р. 25.1 "сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету" позивачем не декларувався, а за результатами діяльності за грудень 2014 року було сформовано значення р. 24 "залишок від’ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" в сумі 602985 грн.

Як наслідок, податковий орган прийшов до висновку, що ТОВ "Аверс-Сіті" безпідставно в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за грудень 2014 року зменшено р. 25.1 "сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету" в сумі 4521011 грн., що призвело до заниження суми податку, що підлягає сплаті до бюджету по уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 4521011 грн.

Однак, суд з даними висновками відповідача не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 розділу VІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, у графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, який виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що з метою однакового застосування положень Закону України №2181-ІІІ в листах Комітету Верховної Ради України по питанням фінансів та банківської діяльності №06-10/167 від 20.03.2001 та ДПА України №9018/23-3317 від 06.07.2001 визначені поняття термінів - арифметична та методологічна помилки. Арифметична помилка - помилка або описка, допущені платником податку при заповненні декларації (розрахунків) або додатків до них, зокрема при виконанні арифметичних дій (додавання або відрахування відповідних рядків), а також описки, допущені при перенесенні даних із додатків, на підставі яких заповнюються відповідні рядки декларації (неправильно поставлена кома при застосуванні одиниці виміру, неправильно перенесений підсумок з додатка та ін.) Методологічна помилка - помилка допущена платником податків при складанні ним декларації, яка полягає у неправильному застосуванні або незастосуванні ставок оподаткування чи коефіцієнтів при визначенні податкового зобов’язання з того чи іншого податку, збору (обов’язкового платежу).

Судом встановлено, що за результатами проведення камеральної перевірки позивача ДПІ встановила не арифметичну або методологічну помилку, а збільшила суми грошового зобов’язання з ПДВ при відсутності перевірки правомірності порядку формування позивачем податкового кредиту, складу податкових зобов'язань та повноти їх нарахування.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не було допущено заниження сум ПДВ, що підлягають сплаті до бюджету, а лише допущено технічну (арифметичну) помилку під час заповнення уточнюючого розрахунку за грудень 2014 року, що за своїм наслідком не вплинуло на розрахунки з бюджетом.

У главі 11 ПК України не передбачено застосування відповідальності до платників податків у разі виявлення зазначених порушень.

Крім того, суд звертає увагу на п. 50.3 ст. 50 Податкового кодексу України, яким визначено, що у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Як встановлено судом, відповідачем вже здійснювалась перевірка уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за грудень 2014 року, за результатами якої складено Акт від 06.04.2015 №472/15-01/33939099.

Однак, відповідач своїм правом на проведення позапланової перевірки ТОВ "Аверс-Сіті" не скористався, всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення не з'ясував.

Статтею 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.