Справа № 640/19558/15-а
Суддя: Чередник В. Є.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2015 року

Суддя Київського районного суду м. Харкова Чередник В.Є., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_1- ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, який було уточнено та остаточно просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті заяви про призначення пенсії за віком ОСОБА_1, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення нта невиплаті позивачці мпенсії за віком та зобов»язати відповідача розглянути її заяву про призначення пенсії за віком.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.11.2015 р. відкрите скорочене провадження у справі за даним адміністративним позовом за відповідачу направлено як основний, так і уточнений позов.

В своїх позовних заявах позивач посилається на те, що вона є громадянкою України (паспорт громадянина України АС426808 дійсний до 27 березня 2017 року) і в цей час проживає в США та знаходиться на консульському обліку в Генеральному консульстві України в м.Чикаго. -

До 1997 року ОСОБА_1 проживала у м. Харкові, на території Київського району, за адресою: пров.ЧервонопрапорнийАДРЕСА_1.

На момент виїзду з України на ПМП у Сполучені Штати Америки позивачці було 51 роки. Таким чином, на той момент вона не мала право на пенсію за віком, оскільки не досягла пенсійного віку, хоча в неї було досить трудового стажу - вона працює з 15 років.

У цей час вона досяг пенсійного віку-їй виповнилося 69 років.

Маючи доручення на представництво інтересів позивачки, представник особисто

звертався на прийом до співробітників УПФУ у Київському районі, але представнику було відмовлено у прийомі документів з посиланням на відсутність паспортної реєстрації в Україні.

У зв'язку із цим представник був змушений доправити усі документи на адресу відповідача поштою.

Документи - заява про при значення пенсії за віком з усіма додатками - були отримані відповідачем 19 жовтня 2015 року.

Відповідачеві у вигляді додатку до заяви були надані всі документи, необхідні для призначення пенсії, а саме:

- завірена нотаріусом і апостильована копія паспорта громадянина України й ксерокопії;

завірена нотаріусом і апостильована довіреність й ксерокопії;

нотаріальна апостильована довідка про знаходження в живих і ксерокопії;

трудова книжка - оригінал і ксерокопії;

довідка про заробіток за 60 місяців - оригінал з мокрою печаткою й ксерокопії;

- довідка про присвоєння ідентифікаційного коду - оригінал і ксерокопії

У відповідь на цю заяву про призначення пенсії представник позивача одержав на свою адресу роз'яснення у вигляді листа від 28 жовтня 2015 року за № 17604-27/02, зі змісту якого вбачається, що позивачці відмовлено не тільки в призначенні пенсії за віком, але й в прийнятті (розгляді) вищевказаних документів.

При цьому всі документи, прикладені до заяви, не були повернуті, вони залишилися у відповідача.

В «роз'ясненні» є посилання на те, що «у паспорті громадянина України для виїзду за кордон немає позначки про реєстрації в Україні» і вказівка на те, що за призначенням пенсії позивачу рекомендовано звернутися до Пенсійного фонду за місцем паспортної реєстрації на території України» - хоча очевидно, що в неї немає й не може бути паспортної реєстрації на території України.

Таким чином, єдиною підставою для відмови в призначенні ОСОБА_1 Ірині пенсії за віком було ненадання нею документів, що підтверджують її проживання в Україні.

При цьому відповідач, очевидно, виходив зі змісту п.2 ч.1 ст.49 , а також другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 долі № 1058, а саме: «Виплати пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду припиняється на всю годину проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.» - «Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України».

Між тім, ще 7 жовтня 2009 долі Конституційним Судом України було ухвалене рішення, яким вищенаведені приписи згаданого Закону України визнані неконституційними

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, що виїхали на постійне проживання за кордон, регулюються нормами закону «Про обов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 закону «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Саме у зв'язку з вищеозначеними обставинами позивач через представника 19 жовтня 2015 року з письмовою заявою до відповідача про призначення йому пенсії за віком.

Починаючи з 7 жовтня 2009 долі й по даний час обмежень, пов'язаних з місцем проживання, не існує. Тому відмова з боку відповідача у виплаті пенсії позивачу є неправомірною.

Після прийняття рішення Конституційним Судом такі обмеження визнані неконституційними та втратили свою чинність, тому позивач має право на отримання пенсії з 07 жовтня 2009 долі, тобто з дати постановлення Конституційним Судом зазначеного рішення,

Згідно з вимогами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, до числа яких відноситься відповідач, зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі наведеного, у всій сукупності, порушене право позивача на отримання призначеної пенсії підлягає судовому захисту шляхом звернення з цим адміністративним позовом.

Відповідач направив свої заперечення проти позову, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регламентовані Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003р. (із змінами та доповненнями) (далі за текстом - Закон).

Абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Частиною 1 статті 44 Закону передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Таким чином, встановлення порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до норм цього Закону делеговано правлінню Пенсійного фонду України.

Пунктом 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України за №22-1 від 25.11.2005р. (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014р. №13-1), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.07.2014р. за №895/25672 (встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно із пунктом 1.7. Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день приймання органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсії), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Тобто, надання заяви про призначення пенсії через установи поштового зв'язку діючим законодавством не передбачено.

Пунктом 2.1. Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії за

віком додаються такі документи:

1)документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637.

для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.07.2000 року.

За бажанням пенсіонера у період до 01.01.2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01.07.2000р. (додаток1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинними документами;

документи про місце проживання (реєстрації) особи;

документи, які засвідчують особливий статус особи.

Відповідно до пункту 2.9. Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Пунктом 2.22. Порядку передбачено, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Пунктом 2.23. Порядку встановлено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Інше діючим законодавством не передбачено.

Оскільки діючим законодавством не передбачено внесення інформації до закордонного паспорта громадянина України стосовно реєстрації особи на території України, вважати його за документ, підтверджуючий місце проживання (реєстрації) особи, підстав немає.

Згідно матеріалів справи місцем проживання позивачів є Держава США.

Таким чином, незрозуміло чому позивачі обрали саме управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова як орган, що повинен проводити призначення пенсії.

Відповідно до ч.4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку що позовні вимоги є обґрунтованими і задовольняє вимоги ОСОБА_1 з наступних підстав.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся від імені довірителя до Управління пенсійного Фонду України з приводу призначення пенсії .

Відповідачеві у вигляді додатку до заяви, направленої 15.10.2015 р. були надані документи, необхідні для призначення пенсії ОСОБА_1, а саме:

- завірена нотаріусом і апостильована копія паспорта громадянина України й ксерокопії;

завірена нотаріусом і апостильована довіреність й ксерокопії;

нотаріальна апостильована довідка про знаходження в живих і ксерокопії;

трудова книжка - оригінал і ксерокопії;

довідка про заробіток за 60 місяців - оригінал з мокрою печаткою й ксерокопії;

- довідка про присвоєння ідентифікаційного коду - оригінал і ксерокопії

У відповіді Управління пенсійного Фонду України в Київському районі м.Харкова представнику ОСОБА_1 від 28.10.2015 року в розгляді заяви про призначення пенсії відмовлено з наданням роз'яснення про необхідність безпосереднього звернення заявника або його представника з оригіналами документів про стаж, вік та заробітну плату, документів що засвідчують особу заявника та звернення зща місцем проживання ( реєсьарвції) на території України (а.с.13-15)

Відповідно до свідчень наданих ОСОБА_1, затвердженого нотаріусом штату Іллінойс США ОСОБА_1 є громадянинкою України і проживає в США. До виїзду на постійне місце проживання за кордон місце її проживання було АДРЕСА_2.

Положенням пункту 2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплати пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду припиняється на всю годину проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно до ст.51 вказаного Закону під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року №25рп/2009 положення пункту 2 ч.1 ст.49 і другого речення ст..51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ст.. 24 Конституції України громадянам України гарантується рівність конституційних прав, незалежно від місця проживання. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч.3 ст.25 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, позивач, який проживає в США, як громадянин України має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, т.я. Конституція України і пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України.

Частиною 3 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини встановлено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Управління пенсійного Фонду України в Київському районі безпідставно не прийняло до розгляду звернення представника ОСОБА_1- ОСОБА_2 про призначення їй пенсії з підстав відсутності у неї реєстрації місця проживання на України. та ненадання оригіналів документів.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги представника ОСОБА_1 є обґрунтованими і доведеними.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 183-2, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова задовольнити.

Визнати дії та бездіяльність Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова щодо відмови у прийнятті заяви про призначення пенсії за віком та щодо не призначення та невиплаті пенсії за віком ОСОБА_1- протиправними.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

СУДДЯ-