Справа № 2-а-1118/2011
Суддя: Тураш В. А.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-1118/2011 рік
ПОСТАНОВА

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2011 року м.Долина

Суддя Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi ОСОБА_1, розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні суду в мiстi Долина справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі про визнання неправомірними дії, Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області по виплаті щомісячної соціальної допомоги, як дитині війни-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити термін позовної давності пропущений ним із поважних причин.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо виплати йому щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30-ти відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Долинському районi Івано-Франківської області зробити перерахунок та виплатити йому щомісячну соціальну державну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07. по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по час винесення рішення суду і проводити нарахування та виплату в майбутньому.

Свої вимоги мотивує тим, що він є дитиною війни і з першого січня 2006 року у відповідності до вимог Закону України ««Про соціальний захист дітей війни» йому повинно виплачуватись щомісячне підвищення пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак, з 01.01.2008 року вказане підвищення пенсії як дитині війни йому виплачується в розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Він звертався до відповідача з письмовою заявою про виплату вказаного підвищення, однак отримав відмову. Такі дії відповідача вважає неправомірними, тому звернувся в суд з даним позовом.

Представник відповідача подав письмові заперечення на позов, де вказав, що управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області при визначенні розміру підвищення пенсії позивачу керувалося чинним законодавством, в тому числі Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки. З 01.01.2008 року позивачу проводиться підвищення пенсії у відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою встановлено розмір вказаного підвищення пенсії дітям війни. Тому вважає дії відповідача правомірними, а заявлений позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні, розгляд справи проводити у його відсутності.

Дослідивши та оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини і надані ними докази, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України» на 2010 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується відтиском штампа «Дитина війни» за підписом начальника управління праці та соціального захисту населення Долинської РДА у паспорті серії СС 320212, виданому Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 13.06.1997 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни, а тому на нього поширюються положення Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Отже позивач має право на отримання підвищення пенсії як дитина війни у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному законом.

Проте, як вбачається з письмових заперечень представника відповідача та позовної заяви, УПФ України в Долинському районі при нарахуванні підвищення пенсії дітям війни з 22.05.2008 року керується постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року.

Однак, суд не може погодитися з правильністю нарахування позивачу підвищення пенсії як дитині війні у розмірах, визначених цією постановою.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року є безпідставним і таким, що звужує обсяг передбачених законом прав позивача.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору застосувати положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», як нормативний акт, який має вищу юридичну силу над підзаконними нормативними актами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З адміністративним позовом до суду позивач звернувся 10.02.2011 року, просить поновити строк звернення до суду. Одночасно на факт пропущення позивачем вказаного строку вказує відповідач як на підставу для відмови у задоволенні позову.

Приймаючи до уваги, що позивач отримував пенсію щомісяця, а тому мав змогу дізнатися, що йому недоплачують певну суму коштів. Крім того, згідно ст.94 Конституції України усі закони підлягають офіційному оприлюдненню , а тому позивач мав змогу дізнатися про порушення його прав раніше, проте до суду звернувся лише 10.02.2011р. Позивачем не представлено жодного доказу про поважність причин пропущення строку звернення до суду за період з 09.07.2007 року по 09.08.2010 року. Враховуючи, що судом не встановлено, що зазначений строк пропущений позивачем з поважних причин, суд приходить до висновку, що вимога про зобовязання відповідача вчинити дії щодо перерахунку суми підвищення до пенсії за вказаний період задоволенню не підлягають.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що оскільки позивачу надано статус дитини війни, він має право на соціальні гарантії, визначені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», а тому з урахуванням пріоритетності законів над підзаконними нормативно-правовими актами, враховуючи наслідки застосування пропуску строку для звернення до суду за період з 09.07.2007 року по 09.08.2010 року, його позов слід задоволити частково, зобовязати управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 щомісячне підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" за період з 10.08.2010 року по 16.02.2011 року.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача проводити виплати позивачу вказаного підвищення пенсії як дитині війни і на майбутнє, то суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити, оскільки у відповідності до вимог ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тобто суд не вправі вирішувати питання про призначення та виплату будь-яких коштів на майбутнє.

На підставі викладеного, ст. 17 п.1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст. 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року, ст.ст. 19,22 Конституції України, ст.ст. 3,6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року, Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду» № 497 від 11.04.2000 року, керуючись ст.ст. 2,9,11,71,99,100,161-163,183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячне підвищення пенсії як дитині війни у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 щомісячне підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 10.08.2010 року по 16.02.2011 року, відмовивши в решті позову.

Постанова може бути оскаржена до Львівського Апеляційного адміністративного суду через Долинський районний суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: