Справа № 813/855/15
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 грудня 2015 року м. Київ К/800/52837/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Сорока М.О., розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Сортнасіннєовоч-Львів" на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Сортнасіннєовоч-Львів" до Реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Сортнасіннєовоч-Львів» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19084083 від 04.02.2015;

- зобов'язати Реєстраційну службу Радехівського районного управління юстиції Львівської області зареєструвати за ним право власності на нежитлове приміщення (магазин) площею 39,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 9 квітня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19084083 від 04.02.2015. Зобов'язано Реєстраційну службу Радехівського районного управління юстиції Львівської області зареєструвати право власності на нежитлове приміщення (магазин) 1, площею 39,2 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, за приватним акціонерним товариством "Сортнасіннєовоч - Львів".

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду постанову суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Приватне акціонерне товариство "Сортнасіннєовоч-Львів" звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить його скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Відповідно до положень пункту п'ятого частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Судами встановлено, що ВАТ "Сортнасіннєовоч - Львів" згідно договору купівлі - продажу від 22.08.2000 придбало у власність квартиру НОМЕР_1 загальною площею 39,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому в належному порядку зареєструвало на неї право власності.

05.03.2009 укладено договір позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно якого позивач став поручителем ОСОБА_2 щодо виконання всіх його зобов'язань, що виникли згідно вказаного договору позики.

Так, згідно умов договору позики від 05.03.2009 ВАТ "Сортнасіннєовоч - Львів" відповідає перед ОСОБА_1 за порушення ОСОБА_2 зобов'язань по поверненню суми позики, а у разі порушення такого зобов'язання відповідає усім своїм майном, що перебуває у власності.

ОСОБА_2 не було повернено суми позики ОСОБА_1 в межах встановленого договором позики строку, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до позивача про виконання обов'язку боржника по сплаті суми позики згідно договору позики від 05.03.2009.

17.11.2010 ВАТ "Сортнасіннєовоч - Львів" повідомило ОСОБА_1 про відсутність у нього можливості виконати умови договору позики, у зв'язку з чим останній звернувся до суду з позовом про визнання права власності на майно, яке перебуває у власності позивача.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.01.2011 визнано право власності за ОСОБА_1 на магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому таке право власності належним чином зареєстровано.

Позивач звернувся із заявою про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами, яку ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2011 задоволено, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.01.2011 скасовано, справу призначено до нового розгляду.

Крім того ВАТ "Сортнасіннєовоч - Львів" звернулося з апеляційною скаргою на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.12.2010, якою відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Сортнасіннєовоч - Львів" про визнання права власності на майно.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15.03.2012 апеляційну скаргу ВАТ "Сортнасіннєовоч - Львів" задоволено частково, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.06.2012 позовну заяву ОСОБА_1 до ВАТ "Сортнасіннєовоч - Львів" про визнання права власності на майно повернено у зв'язку із порушенням правил виключної підсудності. Вказане рішення набрало законної сили.

Судами зазначено, що право власності ОСОБА_1 на приміщення НОМЕР_1 загальною площею 39,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 скасовано на підставі ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2011, що підтверджується довідкою Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації від 30.03.2015 № 1230 та інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.04.2015.

Встановлено, що ПрАТ "Сортнасіннєовоч - Львів" звернулося до РС Радехівського РУЮ Львівської області із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що підтверджується карткою прийому заяви № 18591753 від 13.01.2015.

04.02.2015 відповідачем прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19084083, в якому зазначено, що подані до реєстрації документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують: не подані необхідні правовстановлюючі документи, а саме рішення суду, в якому визнається право власності на нерухоме майно за заявником. Відповідно до відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, запис щодо нерухомого майна № НОМЕР_2 не містить жодних відомостей щодо власника.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 "Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5. ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, регулюються ст. 15 вищевказаного Закону.

Так, згідно положень цієї статті, державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Державна реєстрація права власності (надання відмови в ній) на підприємство як єдиний майновий комплекс та в разі, якщо їй передує видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно, проводиться у строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів.

Порядок державної реєстрації прав та їх обтяжень визначений ч.1 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналізуючи норми вказаної статті, апеляційний суд прийшов до висновку, що реєстраційний орган повинен перевіряти відсутність підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, встановлювати факт відсутності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень, та при наявності таких підстав приймати рішення про зупинення державної реєстрації прав або відмовляти в такій реєстрації.

Згідно ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено зокрема, у разі, якщо, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Статтею 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Пунктом 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013, визначено документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно

Відповідно до п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно п. 28 вказаного вище Порядку, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.01.2011 визнано право власності за ОСОБА_1 на магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому таке право власності належним чином зареєстровано.

Однак ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2011 відповідну державну реєстрацію нежитлового приміщення скасовано.

Підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно є наявність правовстановлюючого документа. Таким документом в даному випадку є договір купівлі - продажу від 22.08.2000, згідно якого, позивач придбав у власність квартиру площею 39,2 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 1.

Квартира переведена у нежитлове приміщення іншим власником - ОСОБА_1 державна реєстрація, якого була скасована рішенням суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ПрАТ «Сортнасіннєовоч - Львів» не визнано власником нежитлового приміщення, а відтак про правомірність відмови у державній реєстрації права власності ПрАТ «Сортнасіннєовоч - Львів» на об'єкт нерухомості площею 39,2 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновку суду апеляційної інстанції та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом п'ятим частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити Приватному акціонерному товариству "Сортнасіннєовоч-Львів" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направити Приватному акціонерному товариству "Сортнасіннєовоч-Львів".

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Сорока