Справа № 2а/0270/4948/12
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року м. Київ К/800/15294/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року

у справі №2а/0270/4948/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІК-В»

до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІК-В» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 10 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року, позовні вимоги задовольнив, визнав протиправним та скасувати рішення відповідача від 31 травня 2012 року № 21/15-222 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, прийняте відносно позивача. Стягнув з Державного бюджету України на користь позивача 32,19 грн. судових витрат, шляхом їх безспірного списання органом Державної казначейської служби України з рахунку відповідача.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач на адресу суду касаційної інстанції надіслав письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача, за змістом яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Виконавчим комітетом Вінницької міської ради 28 жовтня 2005 року за №0002338 позивач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії А00 №144388 та являється платником податку на додану вартість.

Позивачем 07 червня 2012 року отримано рішення відповідача №15-222 про анулювання його реєстрації платником податку на додану вартість, прийнятого на підставі рішення комісії, створеної відповідно до розпорядження відповідача від 02 квітня 2012 року №4-р про анулювання реєстрації платника податку - позивача, у зв'язку з поданням декларацій з податку на додану вартість, які свідчать про те, що обсяг постачання товарів/послуг підприємства за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального постачання. Датою анулювання реєстрації зазначено 31 травня 2012 року.

Зазначене рішення прийнято податковим органом з урахуванням результатів проведення камеральної перевірки товариства позивача, що оформлено довідкою від 30 травня 2012 року №190/15-212.

Не погоджуючись з рішення відповідача про анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Фактичною підставою для анулювання реєстрації позивача платником податку на додану вартість слугував висновок контролюючого органу про те, що платник подає податкові декларації з податку на додану вартість протягом періоду з 01 травня 2011 року по 30 квітня 2012 року з показниками, які свідчать про те, що підприємство за останні дванадцять календарних місяців має обсяги постачання у розмірі 247 046,00 грн., у тому числі обсяг постачання товарів іншим платникам податку 54 748,00 грн., що становить 22,1 відсотка від загального обсягу постачання.

Правовою підставою для анулювання реєстрації позивача в якості платника податку на додану вартість податковий орган зазначив підпункт «и» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України.

За змістом вказаного пункту, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі, зокрема, якщо обсяг постачання товарів/послуг платниками податку, зареєстрованими добровільно, іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, платником подано декларації з податку на додану вартість за останні 12 календарних місяців, в яких обсяг постачання товарів/послуг платниками податку, зареєстрованими добровільно, іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального постачання, що підтверджено довідкою про результати камеральної перевірки від 30 травня 2012 року №190/15-212.

Водночас, судами попередніх інстанцій встановлено, що розрахунок обсягу постачання за 12 календарних місяців зроблено податковою інспекцією без врахування всіх обставин та показників уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язок виправленням самостійно виявлених помилок за квітень 2012 року, поданого позивачем 31 травня 2012 року, тобто до повідомлення позивача про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

З врахуванням показників уточнюючого розрахунку обсяг постачання товарів позивача за останні 12 місяців становить 438 991,00 грн., у тому числі 231 622,0 грн. - іншим платникам податку.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до декларацій з податку на додану вартість протягом періоду з 01 травня 2011 року по 30 квітня 2012 року (без врахування уточнюючого розрахунку квітень 2012 року) обсяг постачання позивача за звичайними цінами складав 263 103,00 грн., у тому числі 54 734,00 грн. іншим платникам податку, що суперечить показникам, зазначеним відповідачем у рішенні та становить у процентному відношенні більше, ніж за висновком податкового органу.

Відтак, податковий орган, в рішенні про анулювання реєстрації платника податку зазначив невідповідні показники, що призвело до неправомірного скасування реєстрації платника податку.

Також, як вбачається з матеріалів справи, рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість прийнято з урахуванням результатів проведеної камеральної перевірки позивача, що оформлена довідкою від 30 травня 2012 року №190/15-212.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Таким чином, податковим органом не було враховано особливості проведення камеральної перевірки, а саме результати її оформлення, зокрема, складання акту у разі встановлення порушень податкового законодавства підприємством, яке перевіряється.

Відповідно до пункту 184.10 статті 184 Податкового кодексу України, про анулювання реєстрації платника податку податковий орган зобов'язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що рішення відповідача про анулювання реєстрації платника податку прийнято 31 травня 2012 року, проте направлено позивачу рекомендованим листом лише 05 червня 2012 року, що підтверджується датою поштового штемпеля на конверті.

Позивач отримав рішення №15-222 лише 07 червня 2012 року, що також підтверджується вхідним штемпелем товариства на першому аркуші рішення.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про недотримання податковим органом визначеного законом строку для повідомлення особи про анулювання її реєстрації платником податку на додану вартість.

При цьому, судами також обґрунтовано зазначено про те, що ні Податковим кодексом України, ні іншими податковим законодавством не передбачено право органів податкової служби виправляти або вносити зміни в прийняті рішення, у спосіб здійснений відповідачем.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про необґрунтованість прийнятого рішення про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість, з огляду на те, що податковим органом, у відповідності до вимог частини другої статті 71 КАС України, не доведено правомірність його прийняття.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року у справі №2а/0270/4948/12 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.