Справа № 22-а-22656/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в

складі:

головуючого Воробйової Н.С.,

суддів Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду У країни в м. Білій Церкві на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2010 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобовязання відповідача провести перерахунок доплати до пенсії, -

встановила:

Позивач в січні 2010 р. звернувся до суду із адміністративним позовом, який мотивував тим, що відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати. Вказував, що відповідач виплачує йому підвищення до пенсії у меншому розмірі ніж встановлено законом, у звязку з чим просив з врахуванням уточнень зобов'язати відповідача провести перерахунок доплати згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2008 року по грудень 2009 року включно.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2010 р. позов задоволено. Визнано відмову відповідача у проведенні перерахунку та виплати позивачеві доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до вимог ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірною. Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату доплату до пенсії позивачеві за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до вимог ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її в розмірі однієї мінімальної заробітної плати визначеної Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, починаючи з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року. В решті позову відмовлено.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовував свої висновки тим, що позивач, як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати, встановленої законом.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам

закону.

Відповідно до ст.39 вказаного Закону пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю підвищуються на одну мінімальну заробітну плату.

Судом встановлено, що позивач мешкає в м. Біла Церква Київської області, яке віднесене законом до території посиленого радіоекологічного контролю, має статус постраждалої від ЧАЕС, перебуває на обліку в управлінні ПФУ і отримує пенсію за віком. Відповідно до ст.ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати. Проте вказана доплата до пенсії виплачувалася позивачу з 2008 р. на підставі постанови КМУ № 530 від 28 .05 .2008 р. в значно меншому розмірі в твердій грошовій сумі, що є порушенням її прав.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду в частині визначення періоду, протягом якого позивач має право на отримання щомісячної грошової доплати відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції на час ухвалення судом постановив для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановляться річний строк. Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративногохуду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку поважною, справа розглядається за правилами КАС України.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 14.01.2010р., тобто пропустив річний строк звернення до адміністративного суду за захистом свого права по виплатам за період з 22.05.2008 р. по 13.01.2009 р., відсутні поважні причини пропуску цього строку, які б позбавляли позивача пред'явити позов до суду, а також беручи до уваги, що на цьому наполягав відповідач в поданих суду письмових запереченнях, то колегія судів відмовляє в позові про зобовязання відповідача нарахувати за вказаний період щомісячної грошової доплати у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності та відсутністю поважних причин його пропуску.

В межах річного строку звернення до адміністративного суду колегія суддів задовольняє

вимоги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 201, 205 КАС України, колегія судів, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області задоволити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2010 року змінити в частині періоду зобовязання управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю за період з 14 січня 2009 р. по 31 грудня 2009 р. з урахуванням вже проведених виплат.

В решті постанову суду залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам процесу.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС У країни та моз^Шути оскаржена протягом 20 днів до Вищого адміністративного суду України після набрання законної сили.