Справа № 161/18915/15-а
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/617/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання відмови неправомірною, зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом на обґрунтування вказавши, що 11 січня 2010 року їй, як судді апеляційного суду Волинської області, яка має право на відставку та продовжує працювати на посаді судді, призначено щомісячне грошове утримання у розмірі 80 відсотків заробітної плати з 14 січня 2010 року. Її стаж роботи, що дає право на відставку, становить 20 років станом на 14.01.2010 року. Проте з 01.01.2012 року у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України з питань діяльності суддів та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України від 01.12.2010р. №1097 Постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратила чинність, а відтак виплата щомісячного довічного грошового утримання була призупинена. 12.11.2015 року на підставі Постанови Верховної Ради України про звільнення суддів № 788-VIII у звязку із поданням заяви про відставку її було звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області. У відповідності до наказу голови апеляційного суду Волинської області від 23.11.2015 року № 9.7/35 вона вважається такою, що звільнена з посади судді Апеляційного суду Волинської області та відрахована зі штату працівників апеляційного суду з 24.11.2015 року. 30.11.2015 року вона звернулася до УПФУ в м. Луцьку Волинської області із заявою про призначення (відновлення призначеного) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 10 грудня 2015 року вона отримала відповідь ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області, у якій зазначалось, що вона не має права на щомісячне довічне грошове утримання, а тому її заява не меже бути задоволеною. Вважає таку відмову ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області неправомірною та такою, що порушує її законні права та інтереси. Просить суд визнати неправомірною відмову ОСОБА_4 пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області від 10.12.2015 р. № 11498/02-201 в призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобовязати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області призначити їй, як судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 84 % грошового утримання працюючого судді без обмежень згідно довідки Апеляційного суду Волинської області № 9.39/79 від 24.11.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених в адміністративному позові. Крім того, представник позивача уточнила, що позивач просить суд зобовязати УПФУ в м. Луцьку призначити грошове утримання починаючи з 25.11.2015 року.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що відповідачем у призначенні ОСОБА_3 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було відмовлено правомірно, оскільки з 01.01.2012 року у були визнані такими, що втратили чинність деякі акти Кабінету Міністрів України, зокрема Постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратила чинність, а відтак виплата щомісячного довічного грошового утримання була призупинена.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

11 січня 2010 року позивачу ОСОБА_3, як судді апеляційного суду Волинської області, яка має право на відставку та продовжує працювати на посаді судді, призначено щомісячне грошове утримання у розмірі 80 відсотків заробітної плати з 14 січня 2010 року.

Стаж роботи, що давав право на відставку станом на 14.01.2010 року становив 20 років.

12.11.2015 року на підставі Постанови Верховної Ради України про звільнення суддів № 788-VIII у звязку із поданням заяви про відставку ОСОБА_3 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області.

У відповідності до наказу голови апеляційного суду Волинської області від 23.11.2015 року № 9.7/35 ОСОБА_3 вважається такою, що звільнена з посади судді Апеляційного суду Волинської області та відрахована зі штату працівників апеляційного суду з 24.11.2015 року.

30.11.2015 року позивач звернулася до УПФУ в м. Луцьку Волинської області із заявою про призначення (відновлення призначеного) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області №11498/02-2018 від 10.12.2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 було відмовлено (а.с.22). У якості обґрунтування відмови зазначено, що на підставі ч.5 Прикінцевих положень від 02.03.2015 року №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі , крім випадків коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_3 було призначено у січні 2010 року.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про статус суддів" (чинного на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання), судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Після втрати Законом України «Про статус суддів» чинності на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI аналогічні положення були передбачені ч. 3 ст. 138 цього Закону, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З 01 січня 2012 року дана виплата позивачу ОСОБА_3 була призупинена.

Відповідно до ч.1 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками 62 роки, жінками пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що ОСОБА_3 має право на призначення (відновлення призначеної) виплати щомісячного довічного грошового утримання за її вибором.

Згідно ч.1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Як слідує з офіційного тлумачення ч.1 ст. 126 Конституції України в Рішенні Конституційного суду №19-рп/2004 від 01.12.2004 положення ч.1 ст. 126 Конституції України «незалежність і недоторканість суддів гарантуються Конституцією України і законами України» у взаємозвязку з іншими положеннями розділу VIII Основного закону України треба розуміти так, що незалежність суддів забезпечується насамперед гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів, їх правового і соціального захисту …

Відповідно до п. 8 ч.4 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

Згідно з ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст. 126 Основного Закону України, та вказано, що підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягнення пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

З розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слідує, що стаж роботи позивача ОСОБА_3 станом на 24 листопада 2015 року складає 22 роки 11 місяців 04 дні (а.с. 20).

З огляду на те, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, та враховуючи те, що позивач має стаж 22 роки 11 місяців 04 дні, суд вважає, що щомісячне грошове довічне утримання позивача має складати 84 % від розміру заробітної плати.

Як вбачається із листа Пенсійного фонду України на адресу Державної судової адміністрації від 22.02.2014 №4859/02-20 відповідно до пункту 1.2 розділу І Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008р. №3-1 щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у звязку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоровя, що перешкоджає продовженню виконання обовязків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату цього суду.

Таким чином. виплата щомісячного довічного грошового утримання позивачу має бути призначена з 25.11.2015 року.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання відмови неправомірною, зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірною відмову ОСОБА_4 пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області від 10.12.2015 р. № 11498/02-201 в призначенні ОСОБА_3 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов»язати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області призначити судді у відставці ОСОБА_3 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 84 % грошового утримання працюючого судді без обмежень згідно довідки Апеляційного суду Волинської області № 9.39/79 від 24.11.2015 року починаючи з 25 листопада 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_5