Справа № 22-а-9853/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-9853/11 Головуючий у І інстанції Литвин О.В.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції Приходько
Категорія 63 27.05.2011
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного судУ Київської області у складі:

головуючого: судді Приходька К. П.,

суддів: Верланова С. М., Таргоній Д. О.,

розглянувши в поряду письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 14 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного ф^ду України в. Рокитнянському районі Київської області про визнання відмови протиправною та зобов»язання провести перерахунок та виплату недоотриманих суми пенсії, -

встановила:

у серпні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про перерахунок доплати до

пенсії, посилаючись на те, що вона перебуває на обліку у відповідача як непрацюючий

пенсіонер, потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії і відповідно до ст. 39

Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи» має право на доплату до (пенсії за проживання на території

радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Крім того,

відповідно до ст. 51 вказаного Закону має право на додаткову пенсію за шкоду заподіяну

здоров»ю, а саме 15 % мінімальної пенсії за віком. Оскільки відповідачем такий розмір

додаткової пенсії та доплати до неї здійснюється у значно меншому розмірі, просила

зобов»язати відповідача провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду . ... . заіцянуздоров»ю та доплату до пенси як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на

території радіоактивного забруднення за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з

22.05.2008 року по даний час та проводити такі нарахування і виплати надалі у законодавчо

визначеному розмірі.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 14 вересня 2010 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову УПФУ в Рокитнянському районі щодо нарахування та виплаті позивачці, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення доплат до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров»ю в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, за період з 18.08.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 17.08.2010 року. Зобов»язано відповідача провести позивачці перерахунок доплати до пенсії, встановивши її на рівні міі^ ^ьноі заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров» відповідно до ст. 51 вказаного Закону з розрахунку 15 % від мінімальної пенсії за віком, за період з 18.08.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 17.08.2010 року з урахуванням виплачених сум вказаних доплат та проводити такі нарахування та виплату і надалі у законодавчо визначених розмірах.

В апеляційній скарзі УПФУ в Рокитнянському районі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Гі^справі встановлено, що позивачка зареєстрована та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю. Позивачка перебуває на обліку в УПФУ в Рокитнянському районі як непрацюючий пенсіонер, потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії і відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії відповідно до ст. 51 вказаного Закону з розрахунку 15 % від мінімальної пенсії за віком.

Однак відповідачем-така доплата до пенсії здійснювалась позивачці у розмірах, визначених пі іновою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5, 20 грн.

Щомісячна додаткова пенсія нараховувалась відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмір пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» в розмірі 19,91 грн.

ОСОБА_1, оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала доплату до пенсії та додаткову пенсію значно нижчі, ніж це передбачено ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Втишуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, іх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст^ЧЗ Конституції України).

При винесенні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмір пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», суперечить вимогам ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" дію положень ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

66

Чорнобильської катастрофи" на 2008 рік були призупинені в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

З^'чо з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2.008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст. ст.. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішення Конституційного суду є обов'язковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосудця", судам необхідно виходити з ТОГО, шонормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, н,у іативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні го^а і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг відновлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст га обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обгрунтовановиходив з положень СТ. СТ. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те. що при розрахунку додаткової пенсії та доплати до неї, передбачених ст.ст. 39, 51 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають

саме положення вказаного закону, а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської чстрофи» та від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмір пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Однак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині зобовязання відповідача проводити позивачці нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю і надалі у законодавчо визначених розмірах, оскільки відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, яка діяла на час розгляду справи, завданням адміністративного судочинства є захист гнав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-авових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого с -фврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними в., іних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Таким чином, прийняття судом рішення щодо захисту прав і інтересів осіб на майбутнє не відповідає вимогам закону.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком 'суду першої інстанції в частині стягнення з УПФУ в Рокитнянському районі Київської області 8 грн. 50 коп. судового збору, оскільки згідно п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року відповідач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення із резолютивної частини рішення в частині зобовязання відповідача проводити нарахування та виплату ш 'Чсячної доплати до пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю і надалі у законодавчо визначених розмірах та в частині стягнення з відповідача на користь держави 8 грн. 50 коп. судового збору відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, оскільки рішення суду першої інстанції по суті вирішення справи правильне, але помилково застосовано норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 197-198, 200-201, 205-206 КАС України, колегія суддів. -

постановила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області задовольнити частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 14 вересня 2010 року змінити.

Виключити із резолютивної частини даного рішення зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області проводити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю і надалі у законодавчо визначених розмірах, а також стягнення з управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області на користь держави 8 грн. 50 коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

постанова набирає законної сили відповідно до ч.5ст.254 КАС та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

головуючий

судді