Справа № 826/16122/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 грудня 2015 року № 826/16122/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Гарника К.Ю., Кобилянського К.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України
провизнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернулася до Окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач) про скасування Рішення № 4 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України в частині відмови у видачі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 від 13 лютого 2015 року; зарахувати відповідь Позивача на питання №3 практичної частини екзаменаційного білету ОСОБА_1 як правильну та оцінити її у 5 (п'ять) балів, а саме: зміст питання: « ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько, який залишив заповіт на житловий будинок та земельну ділянку під ним на сина ОСОБА_3 і дочку ОСОБА_4, в рівних частках кожному. Житловий будинок належить на підставі договору забудови, а земельна ділянка - державного акта на право власності (приватизація). Подали заяву про прийняття спадщини і дочка, і син. Нерухоме майно придбане в період зареєстрованого шлюбу з дружиною ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент її смерті в житловому будинку проживали та були зареєстровані чоловік та син ОСОБА_3.». Хто і в яких частках отримає спадщину? Обрана ОСОБА_1 правильна відповідь: «сину ОСОБА_3 в судовому порядку визнавати право власності на 1/4 житлового будинку та земельної ділянки після смерті матері. На 3/4 нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину за заповітом на двох спадкоємців порівну»; зарахувати відповідь Позивача на питання №5 практичної частини екзаменаційного білету ОСОБА_1 як правильну та оцінити її у 5 (п'ять) балів, а саме: зміст питання: « ІНФОРМАЦІЯ_3 померла громадянка ОСОБА_5. Із заявами про прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину звернулася донька померлої ОСОБА_6 та троє онуків (діти померлого у 2013 році сина ОСОБА_5 - ОСОБА_7)». Хто має право на спадщину та на яку частку? Обрана ОСОБА_1 правильна відповідь: «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦКУ). Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (стаття 1266 ЦКУ). Тому, дочка ОСОБА_6, як спадкоємець першої черги за законом, спадкує 1/2 спадщини, а 1/2 спадкують три онуки померлої. А за правом представлення, кожен з яких отримує по 1/6 частки зі спадкового майна.»; зарахувати відповідь Позивача на питання №8 практичної частини екзаменаційного білету ОСОБА_1 як частково правильну та оцінити її в сумі 3 (три) бали; зарахувати ОСОБА_1 за виконання практичної частини екзаменаційного білету 44 бали (31 бал + 5 балів + 5 балів + 3 бали); прийняти постанову відповідно до якої ОСОБА_1 вважається такою, що склала кваліфікаційний іспит 13 лютого 2015 року; зобов'язати відповідача прийняти рішення про видачу свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем незаконно, необґрунтовано та безпідставно відмовлено у видачі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю Позивачу, чим порушено її особисті права та інтереси, адже щодо правильності вирішення поставлених на іспиті завдань не виникає жодного сумніву. Позивач надала вичерпну та правильну відповідь, відповідно до норм чинного законодавства, на спірні завдання екзаменаційного білету, однак в зв'язку з некоректністю варіантів відповіді у практичній частині екзаменаційного білету, частина її правильних відповідей чомусь були зараховані як неправильні, у результаті чого ОСОБА_1 було набрано кількість балів, яка не дозволяє успішно скласти іспит та отримати свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представником Відповідача надано суду заперечення на позовну заяву, в обґрунтування заперечень Відповідач зазначає, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 14.02.2015 року прийняте Комісією у межах своїх повноважень, на основі і на виконання спеціального закону та підзаконних нормативно-правових актів. Відповідач зазначає, що позовна вимога щодо зобов'язання Міністерства юстиції прийняти рішення про видачу свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 є втручанням у дискреційні повноваження Міністерства юстиції України.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини 4 статті 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В частині позовних вимог щодо скасування Рішення № 4 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України в частині відмови у видачі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 від 13 лютого 2015 року; зарахувати відповідь Позивача на питання №3 практичної частини екзаменаційного білету ОСОБА_1 як правильну та оцінити її у 5 (п'ять) балів, а саме: зміст питання: « ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько, який залишив заповіт на житловий будинок та земельну ділянку під ним на сина ОСОБА_3 і дочку ОСОБА_4, в рівних частках кожному. Житловий будинок належить на підставі договору забудови, а земельна ділянка - державного акта на право власності (приватизація). Подали заяву про прийняття спадщини і дочка, і син. Нерухоме майно придбане в період зареєстрованого шлюбу з дружиною ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент її смерті в житловому будинку проживали та були зареєстровані чоловік та син ОСОБА_3.». Хто і в яких частках отримає спадщину? Обрана ОСОБА_1 правильна відповідь: «сину ОСОБА_3 в судовому порядку визнавати право власності на 1/4 житлового будинку та земельної ділянки після смерті матері. На 3/4 нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину за заповітом на двох спадкоємців порівну»; зарахувати відповідь Позивача на питання №5 практичної частини екзаменаційного білету ОСОБА_1 як правильну та оцінити її у 5 (п'ять) балів, а саме: зміст питання: « ІНФОРМАЦІЯ_3 померла громадянка ОСОБА_5. Із заявами про прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину звернулася донька померлої ОСОБА_6 та троє онуків (діти померлого у 2013 році сина ОСОБА_5 - ОСОБА_7)». Хто має право на спадщину та на яку частку? Обрана ОСОБА_1 правильна відповідь: «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦКУ). Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (стаття 1266 ЦКУ). Тому, дочка ОСОБА_6, як спадкоємець першої черги за законом, спадкує 1/2 спадщини, а 1/2 спадкують три онуки померлої. А за правом представлення, кожен з яких отримує по 1/6 частки зі спадкового майна.» та зарахувати відповідь Позивача на питання №8 практичної частини екзаменаційного білету ОСОБА_1 як частково правильну та оцінити її в сумі З (три) бали; зарахувати ОСОБА_1 за виконання практичної частини екзаменаційного білету 44 бали (31 бал + 5 балів + 5 балів + 3 бали), суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про нотаріат» N 3425-XII (надалі - Закон N 3425-XII) нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

У відповідності до частини першої статті 10 Закону N 3425-XII для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір займатися нотаріальною діяльністю, та вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю при Міністерстві юстиції України утворюється Вища кваліфікаційна комісія нотаріату. Персональний склад Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату затверджується наказом Міністерства юстиції України.

Згідно з пунктом 3 Положення про Вищу кваліфікаційну комісію нотаріату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 року N 923 (надалі Положення N 923), основними завданнями комісії є: визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір займатися нотаріальною діяльністю; вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Порядок складання особами кваліфікаційного іспиту Вищій кваліфікаційній комісії нотаріату та проведення кваліфікаційного іспиту Комісією встановлюється Порядком допуску осіб до складання кваліфікаційного іспиту та проведення кваліфікаційного іспиту Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2011 року № 1905/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.07.2011 року за № 926/19664 (надалі - Порядок № 1905/5).

У відповідності до пункту 2 Порядку № 1905/5, Вища кваліфікаційна комісія нотаріату (далі - Комісія): приймає рішення про допуск або відмову в допуску до складання кваліфікаційного іспиту; проводить кваліфікаційний іспит; на підставі результатів складеного кваліфікаційного іспиту приймає рішення про видачу (або відмову у видачі) Міністерством юстиції України свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; на підставі результатів складеного кваліфікаційного іспиту приймає рішення про підтвердження кваліфікації особою, приватна нотаріальна діяльність якої не здійснювалася протягом трьох років після отримання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю і яка не працювала нотаріусом, консультантом державної нотаріальної контори чи помічником (консультантом) приватного нотаріуса, не була посадовою особою, яка здійснює керівництво та контроль за діяльністю нотаріату (далі - особа, що складає кваліфікаційний іспит для підтвердження кваліфікації).

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1905/5, об'єктивність проведення кваліфікаційного іспиту забезпечується рівними для всіх осіб умовами щодо доступу до інформації стосовно процедури проведення іспиту, місця складання та тривалості іспиту, а також щодо кількості та ступеня складності екзаменаційних завдань та відкритості інформації про результати іспиту.

Відповідно до пунктів 22, 24-26 Порядку № 1905/5 Кваліфікаційний іспит здійснюється у вигляді електронного анонімного тестування. Електронне анонімне тестування складається з теоретичної та практичної частин. Електронне анонімне тестування проводиться одночасно для всіх осіб, які беруть участь у складанні кваліфікаційного іспиту, відповідно до затвердженого Комісією графіка. Електронне анонімне тестування складається з теоретичної та практичної частин. Електронне анонімне тестування проводиться одночасно для всіх осіб, які беруть участь у складанні кваліфікаційного іспиту, відповідно до затвердженого Комісією графіка. Екзаменаційні завдання електронного анонімного тестування розробляються Департаментом. Перед початком кваліфікаційного іспиту особи, які беруть участь у його складанні, отримують у секретаря Комісії на вибір ім'я входу та відповідний пароль, необхідні для реєстрації у системі. Ім'я входу та відповідний пароль надаються у запечатаному вигляді. Другий примірник імені входу відрізається секретарем Комісії, скріплюється підписом особи із зазначенням її прізвища, імені та по батькові та розкривається лише після перевірки роботи для її ідентифікації.

Так пунктами 27-34 Порядку № 1905/5, передбачено, що загальний час електронного анонімного тестування становить чотири години. Перебіг часу для кожної особи розпочинається індивідуально після її авторизації у системі з моменту підтвердження запиту системи на початок тестування. У разі неможливості продовження електронного анонімного тестування з технічних причин у засіданні Комісії оголошується перерва до їх усунення. Теоретична частина електронного анонімного тестування включає в себе дев'яносто тестових питань. До кожного питання пропонуються декілька варіантів відповідей, одна з яких є правильною або всі запропоновані варіанти є неправильними. У разі необхідності питання може бути пропущене, в такому випадку є можливість відповісти на нього пізніше. На виконання теоретичної частини електронного анонімного тестування відводиться дві години. Оцінювання теоретичної частини електронного анонімного тестування здійснюється системою. Кожна правильна відповідь оцінюється системою в один бал, неправильна - в нуль балів. Якщо не обрано жодної відповіді, у тому числі у зв'язку зі спливом встановленого часу, така відповідь зараховується як неправильна. Теоретична частина вважається виконаною, якщо набрано не менше сімдесяти двох балів. У цьому випадку особа автоматично допускається системою до практичної частини. У разі набрання меншої кількості балів, у тому числі у зв'язку із закінченням часу, відведеного для виконання теоретичної частини, електронне анонімне тестування автоматично припиняється системою та особа вважається такою, що не склала кваліфікаційний іспит. Результати виконання теоретичної частини електронного анонімного тестування виводяться системою у вигляді відповідного повідомлення. Особам, які за результатами виконання теоретичної частини електронного анонімного тестування набрали не менше сімдесяти двох балів, разом з повідомленням про результати її виконання системою видається код доступу до практичної частини електронного анонімного тестування. Практична частина електронного анонімного тестування включає в себе такі завдання: п'ять проектів нотаріальних документів; п'ять задач.

Як вбачається з матеріалів справи, що Кваліфікаційний іспит був проведений Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату при Міністерстві юстиції України 11 лютого 2015 року.

Повідомлення про його проведення було розміщене на сайті Міністерства юстиції України.

У зв'язку з тим, що до складання кваліфіспиту було допущено Комісією 93 особи, іспит, призначений на 11.02.2015, тривав згідно затвердженого графіку з 11.02.2015 по 13.02.2015, що відповідає вимогам пункту 16 Порядку.

Як вбачається з матеріалів, що подані до суду, 13.02.2015 ОСОБА_1 брала участь у складанні кваліфікаційного іспиту у Вищій кваліфікаційній комісії нотаріату.

Перед початком кваліфікаційного іспиту ОСОБА_1 на вибір отримала у секретаря Комісії ім'я входу - notarius_2_72, необхідний для реєстрації у системі.

Згідно інформації, яка міститься в протоколі засідання Комісії та відповідно до екзаменаційної відомості від 13.02.2015 року ОСОБА_1 за результатами виконання теоретичної частини електронного анонімного тестування набрала 87 балів та була допущена системою до виконання практичної частини.

У відповідності до п. 36 - п. 39 Порядку №1905/5, оцінювання практичної частини електронного анонімного тестування здійснюється системою. Завдання "проект нотаріального документа" викладається у вигляді п'яти текстів різних проектів нотаріальних документів, кожний з яких містить п'ять помилок змістового характеру. До кожного тексту проекту нотаріального документа пропонуються не менше десяти варіантів помилок, з яких п'ять є правильними. Надання відповіді на це завдання полягає у виявленні в кожному з п'яти текстів проектів нотаріальних документів п'яти помилок та їх виборі із запропонованих системою варіантів у порядку розташування цих помилок у тексті документа. При виконанні завдання слід враховувати, що у разі вибору неправильної помилки або порушення порядку її розташування у тексті проекту нотаріального документа решта правильно вибраних помилок, що розташовані в його тексті після невірно вибраної, оцінюються системою як неправильні. Правильно вибрана помилка оцінюється системою в один бал. Якщо не обрано жодної помилки із запропонованих системою варіантів, у тому числі у зв'язку зі спливом встановленого часу, така відповідь оцінюється системою в нуль балів. Завдання "задача" викладається у вигляді п'яти окремих текстів з описом конкретних казусів із нотаріальної практики. До кожної задачі пропонується п'ять варіантів відповідей, один з яких є правильним та оцінюється системою в п'ять балів, решта - неправильні, що полягає в їх неповноті, хибності аргументації тощо. Неправильні відповіді оцінюються системою в нуль балів. Якщо не обрано жодної правильної відповіді, у тому числі у зв'язку зі спливом встановленого часу, така відповідь зараховується як неправильна. Завдання практичної частини електронного анонімного тестування можуть виконуватись у довільному порядку.

Позивач в позовній заяві та додаткових поясненнях зазначає, що під час електронного анонімного тестування нею було надано правильні відповіді на запитання №3, №5 та №8.

Так, під №3 практичного завдання міститься наступне завдання: «ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько, який залишив заповіт на житловий будинок та земельну ділянку під ним на сина ОСОБА_3 і дочку ОСОБА_4, в рівних частках кожному. Житловий будинок належить на підставі договору забудови, а земельна ділянка - державного акта на право власності (приватизація). Подали заяву про прийняття спадщини і дочка, і син.

Нерухоме майно придбане в період зареєстрованого шлюбу з дружиною ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент її смерті в житловому будинку проживали та були зареєстровані чоловік та син ОСОБА_3.

Питання: Хто і в яких частках отримає спадщину?

Виберіть одну відповідь:

1. По заповіту по 1/2 частці кожному спадкоємцю.

2. В судовому порядку визнавати право власності за обома спадкоємцями на все нерухоме майно.

3. Сину ОСОБА_3 нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку нерухомого майна після смерті матері, а 3/4 після батька по заповіту на обох спадкоємців порівну.

4. В судовому порядку визнавати право власності на 1/4 частку житлового будинку та земельної ділянки після смерті матері, а на 3/4 нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину за заповітом на обох спадкоємців порівну.

5. Нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/8 часток сину ОСОБА_3 і на 3/8 частки дочці ОСОБА_4.».

Позивач вважає, що обраний нею варіант відповіді правильним, оскільки питання в задачі звучить так: Хто і в яких частках отримує спадщину? Так як померлих в умові задачі є двоє мати та батько, тому в відповіді повинна йти мова про спадщину після матері та після батька. Так як майно було придбано за період перебування у шлюбі (про це зазначено в умові задачі), тому відповідно до ст. 60 СК України належало подружжю на праві спільної сумісної власності Обраний варіант відповіді є обґрунтованим та найповнішим та найаргументованішим тому, що:

1. Син (так як мати померла) в судовому порядку зможе визнати 1/2 частку померлої матері в спільному майні подружжя. Отже спадщина після матері складалася б з 1/2 житлового будинку та земельної ділянки. Оскільки в умові задачі зазначено: «На момент смерті дружини з нею були зареєстровані та проживали чоловік та син ОСОБА_3», то відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вони автоматично прийняли спадщину і були єдиними спадкоємцями по закону. Тому спадщина матері ділиться між батьком і сином порівну: син спадкує 1/4 (1/2:2) частини майна після смерті матері, а інша 1/4 частина майна після смерті матері переходить до батька як спадкоємців першої черги (ст.1261 ЦКУ).

2. Отже до складу спадщини після смерті батька входить 1/2 частина житлового будинку та земельної ділянки як частка в спільному майні подружжя та1/4 частина житлового будинку та земельної ділянки після смерті матері (1/2+1/4=3/4). Так як в умові задачі зазначено, що єдиними спадкоємцями за заповітом після смерті батька є дочка та син ОСОБА_3 в рівних частинах, то відповідно 3/4 частини спадкового майна після смерті батька ділиться між ними порівну.

Суд вважає, що в даному випадку Позивачем допущено помилку, оскільки, як і зазначено Позивачем умови задачі складається з двох пунктів, зокрема в першому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько, який залишив заповіт на житловий будинок та земельну ділянку під ним на сина ОСОБА_3 і дочку ОСОБА_4, в рівних частках кожному. Житловий будинок належить на підставі договору забудови, а земельна ділянка - державного акта на право власності (приватизація). Подали заяву про прийняття спадщини і дочка, і син.

В даному випадку зазначено, житловий будинок належить на підставі договору забудови, а земельна ділянка на підставі акту на право власності.

Відповідно до статті 375 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) право власності на зведені будівлі, споруди та інше нерухоме майно набуває власник земельної ділянки. При цьому визначено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

За загальним правилом, згідно із частиною другою статті 331 Кодексу право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до статті 182 Кодексу право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що за загальним правилом право власності на нерухоме майно може виникати лише з моменту його державної реєстрації.

Як вбачається з умови задачі померлому батьку належить земельна ділянка на підставі Акту на право власності (приватизація), що в свою чергу свідчить про визнання саме за померлим батьком право власності.

Вищезазначеними нормами права передбачено, що право власності на житловий будинок виникає з моменту реєстрації даного майна.

Враховуючи, що батько залишив заповіт на дітей з визначенням частики, як 1/2 то в даному випадку майно батька ділиться між дітьми у річних частинах по заповіту.

В частині щодо нерухоме майно придбаного в період зареєстрованого шлюбу з дружиною ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент її смерті в житловому будинку проживали та були зареєстровані чоловік та син ОСОБА_3, Суд звертає увагу, що Міністерством юстиції України листом від 21.02.2005 року № 19-32/319 надано роз'яснення, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ на ім'я спадкодавця відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника /спадкоємця/ повинно вирішуватися в судовому порядку.

Таким чином в частині щодо майна померлої матері в даному випадку існує спір про право, оскільки в даній задачі відсутня інформація про підтвердження права власності на частину нерухомого майна.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що в задачі №3 правильною відповіддю є саме варіант №1 «По заповіту по 1/2 частці кожному спадкоємцю».

Під №5 практичного завдання міститься наступне завдання: « ІНФОРМАЦІЯ_3 померла громадянка ОСОБА_5. Із заявами про прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину звернулася донька померлої ОСОБА_6 та троє онуків (діти померлого у 2013 році сина ОСОБА_5 - ОСОБА_7).

Питання: Хто має право на спадщину та на яку частку?

Виберіть одну відповідь:

Дочка ОСОБА_6 буде спадкувати 1/2 спадщини, оскільки вона спадкоємець першої черги, а онуки - іншу 1/2 в частині в рівних частках, відповідно до вимог статті 1266 Цивільного кодексу України.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (Стаття 1261 ЦК України). Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (стаття 1266 ЦК України). Тому, дочка ОСОБА_6 - спадкоємець першої черги, спадкує 1/2 спадщини, а 1/2 трьома внуками померлої, кожний з яких отримує по 1/6 частки зі спадкового майна.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а тому дочка ОСОБА_6 буде спадкувати 1/2 спадщини, а іншу 1/2 частину спадщини інші родичі залежно від ступеня споріднення.

Дочка ОСОБА_6 та троє онуків ОСОБА_5 будуть спадкувати у рівних долях, оскільки стаття 1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них (стаття 1267 ЦК України). Тому, дочка ОСОБА_6 та троє онуків вправі самостійно змінити розмір часток у спадщині, незалежно від того як буде визначено їх попередньо.

Позивач в додаткових поясненнях зазначає наступне: «Цей варіант відповіді ОСОБА_1 вважає неповним, хибним та таким, що порушує п. 38 Порядку допуску осіб до складання кваліфікаційного іспиту та проведення кваліфікаційного іспиту Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату. оскільки в ньому не зазначено конкретної частки кожного з онуків (а саме 1/6 частки від спадкового майна); немає посилання на статті 1261 ЦКУ. Отже, варіант відповіді. який обрала Позивач є правильним, повним та найбільш точним, що і вимагає вищевказаний Порядок.», суд не погоджується з даними доводами з наступних підстав.

У відповідності до ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкування за правом представлення має місце у випадках встановлених ст. 1266 ЦК України, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини.

Як вбачається з умов задачі, померла є по відношенню до трьох онуків бабусею, яка в свою чергу є матір'ю померлого раніше сина, отже, в даному випадку, донька ОСОБА_6 є спадкоємцем першої черги на 1/2 спадщини, а троє онуків в іншій частині 1/2 в рівних частках, відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України.

Суд вважає, що в даному випадку є правильна відповідь під №1, оскільки троє онуків приймають часину свого батька, який є спадкоємцем першої черги на 1/2 спадщини, оскільки ст.. 1266 ЦК України визначено чітко, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, при цьому дана норма не передбачає одночасного поділу на частки спадщини.

В додаткових поясненнях Позивач зазначає наступне: «Щодо практичного завдання №8 екзаменаційного білету ОСОБА_1 необхідно вказати, що відповідь ОСОБА_1 на дане завдання була надана вірна, оскільки співпадає з ключем відповідей закладених в системі, однак лише через порушення порядку їх розташування, Відповідачем була зарахована як неправильна.».

У відповідності до п. 37 Порядку № №1905/5, при виконанні завдання слід враховувати, що у разі вибору неправильної помилки або порушення порядку її розташування у тексті проекту нотаріального документа решта правильно вибраних помилок, що розташовані в його тексті після невірно вибраної, оцінюються системою як неправильні.

Суд звертає увагу, що Позивачем визнається той факт, що нею порушено порядок розташування відповідей, а отже у відповідності до п. 37 Порядку №1905/5 дана відповідь зараховується, як неправильна.

Згідно наданих суду Тестування «Кваліфікаційний іспит на право зайняття нотаріальною діяльністю. Електронне анонімне тестування» вбачається, що за правильні відповіді нараховується по 1 (один) балу, а отже в разі, як стверджує Позивач нею надано правильні відповіді по тьом питання (3,5,8) то в даному випадку додатково до 31 балу додаються 3 бали, що в свою чергу свідчило про набрання Позивачем 34 бали, а не 44 балів, як зазначено Позивачем.

За результатами виконання практичної частини електронного анонімного тестування ОСОБА_1 набрала 31 бал, що вважається невиконаною у зв'язку з тим, що набрала менше 40 балів.

Суд звертає увагу, що в даному випадку саме система визначає правильність відповідей, а не відповідач, втручання в систему є недопустимим, також, як вбачається з тестів, які містяться в матеріалах справи, системою за дані відповіді передбачено лише по одному балу, а отже, твердження Позивача, що нею надано правильні відповіді на три запитання (№3, №5, та №8) в сумарності за правильні відповіді в 13 балів є помилковими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог, що до зобов'язати Відповідача зарахувати правильні відповіді та додатково добавити 15 балів є помилковими та не підлягають задоволенню.

Згідно із пунктом 45 Порядку Комісія на підставі результатів складеного кваліфікаційного іспиту приймає рішення про: видачу або відмову у видачі Міністерством юстиції України свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; підтвердження (або не підтвердження) кваліфікації особою, яка складала кваліфікаційний іспит для підтвердження кваліфікації.

У відповідності до ч. 6 ст. 10 Закону N 3425-XII, на підставі результатів складеного іспиту Вища кваліфікаційна комісія нотаріату приймає рішення про видачу (або відмову у видачі) Міністерством юстиції України свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішенням Комісії від 13 лютого 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Особам, які не склали кваліфікаційний іспит, Комісія в п'ятиденний строк надсилає витяг з рішення Комісії про відмову у видачі Міністерством юстиції України свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, засвідчений підписом секретаря Комісії (пункт 47 Порядку).

Листом Міністерством юстиції України від 14.02.2015 року № 11139-0-32-14/13 було направлено на адресу ОСОБА_1 витяг з Рішенням Комісії від 13 лютого 2015 року.

Крім того, Суд звертає увагу, що у відповідності до ч. 7 ст. 10 Закону N 3425-XII, особи, які не склали кваліфікаційний іспит, допускаються до наступного його складання не раніш як через рік за поданням відповідно Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо скасування Рішення № 4 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України в частині відмови у видачі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 від 13 лютого 2015 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині щодо прийняти постанову відповідно до якої ОСОБА_1 вважається такою, що склала кваліфікаційний іспит 13 лютого 2015 року та зобов'язати відповідача прийняти рішення про видачу свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1, Суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідачем спірне рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, а зобов'язати Відповідача видати свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а тому судом проводитись не може.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.Ю.Гарник

К.М. Кобилянський