Справа № 161/16776/15-а
Суддя: Крупінська С. С.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/552/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Крупінської С.С.

при секретарі Бакай Г.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 вересня 2015 року звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії. 23.10.2015 року йому було вручено відмову у призначенні пенсії з посиланням на те, що в нього відсутній достатній стаж роботи, оскільки час навчання в університеті не зараховано до спеціального стажу роботи, невірно вирахувано стаж роботи в органах прокуратури та відмовлено у призначенні вказаної пенсії на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-V-III.

Вважає, що відповідачем неправомірно йому було відмовлено у призначені пенсії та просить визнати дії протиправними щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років з 29 вересня 2015 року.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що відмова у призначенні пенсії за вислугу років мала місце відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-V-III .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 29 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Листом від 13.10.2015 року № 9185/07-2013 йому було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років в звязку з відсутністю вислуги років.

Проте, такі доводи відповідача не відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням. Частиною 5 цієї статті передбачено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, інші державні органи, їх посадові та службові особи, а також фізичні та юридичні особи і їх об'єднання зобов'язані поважати незалежність прокурора ті утримуватися від здійснення у будь-якій формі впливу на прокурора з метою перешкоджанні виконанню службових обов'язків або прийняття ним незаконного рішення.

Будь які зміни до статті 86 вказаного Закону № 1697-VII щодо відсутності права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, на сьогоднішній день не внесено та не прийнято.

Суд не може взяти до уваги доводи відповідача, що з 01.06.2015 року згідно пункту 5 прикінцевих Положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року (далі закону №213) у зв'язку з неприйняттям закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

При цьому, судом береться до уваги, що на момент прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII та дії зазначених в ньому прикінцевих Положень, в Україні діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, який з 15.07.2015 року втратив свою чинність і з цього дня вступив в дію інший однопредметний Закон України «Про прокуратуру». Отже, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 не міг встановлювати чи вносити зміни до Закону України «Про прокуратуру», який вступив в дію тільки з 15.07.2015 року.

Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років безпідставно, всупереч вимогам ст. 58 Конституції України поширює дію старого Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на новий Закон України «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року, не зважаючи на те, що жодної прямої вказівки про надання зворотної дії в часі цьому закону не передбачено.

Крім того, Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року в частині регулювання питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури України є спеціальний законом, та на сьогоднішній день повинен застосовуватися органами Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 цього Закону за наявності на день звернення з 01.10.2014 року по 30.09.2015 року вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років, і введений в дію після прийнятого Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

Отже, пенсійне забезпечення позивача гарантовано нормою прямої дії, тому, відмова відповідача, викладена в рішенні комісії № 36 від 07.10. 2015 року, в призначенні пенсії за вислугу років позивачу з посиланням на неприйняття закону, який встановлює всі пенсії у тому числі спеціальні, визнається судом неправомірною, дане рішення підлягає скасуванню із зобовязанням відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 71, 86, 99, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2, 186, КАС України, Закону України «Про прокуратуру», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення № 36 від 07.10.2015 року управління Пенсійного фонду України у місті Луцьку про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у місті Луцьку прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ з 29 вересня 2015 року.

Стягнути з управління пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська