Справа № 813/1429/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Справа № 876/8054/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Гарантспецбуд» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року в адміністративній справі № 813/1429/15 за позовом приватного підприємства «Гарантспецбуд» до державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року приватне підприємство «Гарантспецбуд» (надалі ПП «Гарантспецбуд») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (надалі ДПІ у Шевченківському районі м.Львова) № /3435 від 27.02.15 р. про збільшення ПП «Гарантспецбуд» грошового зобовязання з податку на додану вартість (надалі ПДВ) на суму 190 693,08 грн за основним платежем та 95 346,54 грн за штрафними санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наявність взаємовідносин між ПП «Гарантспецбуд» і товариством з обмеженою відповідальністю «Денікс Груп» (надалі ТОВ «Денікс Груп») підтверджено первинними документами, тому позивач правомірно скористався правом на податковий кредит.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржило ПП «Гарантспецбуд», яке вважає, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, невірно застосовано норми матеріального права, а відтак зроблено хибні висновки, які були покладені в основу рішення суду першої інстанції. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просило скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тими ж аргументами, що й вимоги позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ДПІ у Шевченківському районі м.Львова проведена позапланова виїзна перевірка ПП «Гарантспецбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Денікс Груп» за період 2012 2014 років., за результатами якої складено акт № 59/20/13-07-22-01-10/36077979 від 14 лютого 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення ПП «Гарантспецбуд» вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями; надалі ПК України), внаслідок чого завищено податковий кредит за період, що перевірявся, по безтоварних операціях з ТОВ «Денікс Груп» на загальну суму 190 693,08 грн, в тому числі: за червень 2014 року в сумі 35 835,40 грн, за липень 2014 року в сумі 71 334,5 грн, за серпень 2014 року в сумі 35 152,69 грн і за вересень 2014 року в сумі 48 370,42 грн.

На підставі вказаного вище акта перевірки та відповідно до встановлених порушень 27 лютого 2015 року ДПІ у Шевченківському районі м.Львова прийнято податкове повідомлення-рішення за № /3435 про збільшення ПП «Гарантспецбуд» грошового зобовязання з ПДВ на суму 190 693,08 грн за основним платежем та 95 346,54 грн за штрафними санкціями.

Як видно із матеріалів перевірки, між ПП «Гарантспецбуд» (Замовник) в особі директора ОСОБА_4 з однієї сторони та ТОВ «Денікс Груп» (Підрядник) в особі директора Челебієва РД з другої сторони, були укладені договори:

- від 08.11.11 р. № 08.11/1, згідно з яким Підрядник зобовязується виконати для Замовника реконструкцію вулиці ОСОБА_5 (від вулиці ОСОБА_6 до вулиці ОСОБА_7), вулиці Генерала Чупринки (від вулиці ОСОБА_5 до вулиці Київської) у м.Львові, а Замовник зобовязується надати Підрядникові будівельний майданчик, прийняти і оплатити виконані роботи і надані послуги.

ТОВ «Денікс Груп» (Підрядник) відповідно до даного договору видано ПП «Гарантспецбуд» (Замовник) наступні документи: довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2014 року з актом виконаних робіт на суму 219 400,37 грн, податкову накладну від 20.06.14 р. № 113 на суму 215 012,38 грн.

При цьому, вартість робіт, яка визначена в договорі, акті виконаних робіт та податковій накладній відрізняється. Така розбіжність у первинних документах не дає можливості встановити дійсну вартість виконаних робіт, що може свідчити про відсутність факту виконання таких. На вимогу суду позивачем не надано проектно-кошторисної документації, на підставі якої підрядник повинен був виконувати роботи згідно із п.2.1 Договору № 08.11/1.

На підтвердження факту оплати таких робіт позивачем долучено до матеріалів справи платіжні доручення від 08.07.14 р. № 355, від 14.07.14 р. № 372 на суму 2015012,38 грн.

- від 15.07.14 р. № 15.07.1, згідно з яким Підрядник зобовязується виконати для Замовника будівельно-ремонтні роботи (надалі обєкт), а Замовник зобовязується надати Підрядникові будівельний майданчик, затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти і оплатити матеріали, виконані роботи і надані послуги.

ТОВ «Денікс Груп» (Підрядник) відповідно до цього договору видано ПП «Гарантспецбуд» (Замовник) наступні документи: акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.08.14 р. на суму 11 771,44 грн. Оплату проведено згідно з платіжним дорученням від 30.09.14 р. № 601.

На вимогу суду першої інстанції позивачем не надана проектно-кошторисна документація згідно із вказаним договором.

- від 21.08.14р. № 21.08/1, згідно з яким Підрядник зобовязується виконати для Замовника влаштування покриття з ФЕМ для обєкту «Будівництво «Станції технічного обслуговування вантажних автомобілів, адміністративно-побутового корпусу та логістичного центру на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області», а Замовник надати Підрядникові будівельний майданчик, затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти і оплатити виконані роботи і надані послуги.

ТОВ «Денікс Груп» (Підрядник) відповідно до цього договору видано позивачу акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.14 р. на суму 114 670,00 грн, податкову накладну від 30.09.14 р. № 290.

На вимогу суду першої інстанції позивачем не надана проектно-кошторисна документація згідно з вказаним договором.

Крім цього, позивачем долучено до матеріалів справи акти здачі-приймання виконаних робіт від 29.08.14 р. на суму 155 744,20 грн, від 30.09.14 р. на суму 145 706,50 грн, від 29.08.14 р. на суму 27 340 грн, від 29.08.14 р. на суму 108 753,56 грн, від 30.09.14 р. на суму 83 970,75 грн, від 30.09.14 р. на суму 14 307,50 грн, від 30.09.2014 р. на суму 15 538,50 грн, а також податкові накладні № 275 від 31.07.14 р., № 276 від 31.07.14 р., № 277 від 31.07.14 р., № 278 від 31.07.14 р., № 279 від 31.07.14 р., № 280 від 31.07.14 р., № 289 від 30.09.14 р., № 291 від 30.09.14 р., № 292 від 30.09.14 р., № 293 від 30.09.14 р., № 293 від 29.08.14 р., № 294 від 29.08.14 р., № 295 від 29.08.14 р., № 296 від 29.08.14 р. Договорів підряду, на виконання яких складені такі акти виконаних робіт та видані податкові накладні, позивачем не подано.

Станом на 31.12.14 р. заборгованість ПП «Гарантспецбуд» перед ТОВ «Денікс Груп» за виконані роботи становила 373 943,50 грн.

Судом встановлено, що позивачем відображено суму ПДВ за вказаними господарськими операціями у складі податкового кредиту в податкових деклараціях із ПДВ за червень вересень 2014 року.

Разом з цим, із наявного у справі акту ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві від 01.09.14 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Денікс Груп» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.14 р. по 31.08.14 р.» видно, що згідно з реєстром виданих податкових накладних контрагент позивача ТОВ «Денікс Груп» відобразив у складі податкових зобовязань із ПДВ у деклараціях за червень та липень 2014 року податкові накладні, які виписані однією датою та не перевищують суми 10 тис. грн. Декларації із ПДВ за серпень 2014 року вказаним підприємством не подано.

Вищезазначені обставини, підтверджують висновки акта перевірки про наявність розбіжностей у складі відображених позивачем сум податкового кредиту за перевірений період з даними податкової звітності ТОВ «Денікс Груп».

Вказані вище договірні зобовязання були субпідрядними та повинні були виконуватись ТОВ «Денікс Груп» в межах укладених позивачем договорів з замовниками.

Так, згідно із договором № 2-2011 від 19.10.11р. роботи по реконструкції вул.А.Мельника (від вулиці ОСОБА_6 до вулиці ОСОБА_7), вулиці Генерала Чупринки (від вулиці А ОСОБА_5 до вул. Київської) у м.Львові виконувались позивачем на виконання замовлення від ВАТ «Львівське спеціалізоване будівельно-монтажне управління № 1».

З наданих позивачем документів судом встановлено, що вказані роботи фактично були виконані та передані позивачем замовнику в вересні 2012 року. Таким чином, документи, надані позивачем на підтвердження виконання таких робіт ТОВ «Денікс Груп» у 2014 році, не відповідають часу їх фактичного виконання та оцінюються судом як такі, що не відображають реальний зміст господарських операцій, оскільки за змістом цих документів послуги були раніше продані, ніж отримані.

Можливість самостійного виконання позивачем передбачених договорами підряду з ТОВ «Денікс Груп» робіт підтверджується також тим, що у ПП «Гарантспецбуд» є Ліцензія АЕ № 289648 від 03.03.14 р. на здійснення господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури, необхідний штат працівників та матеріально-технічна база для виконання ремонтно-будівельних робіт.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився із висновками податкового органу в тому, що не було фактичного здійснення господарської операції; первинні документи не є належним чином складеними і не відповідають вимогам законодавства, а тому не створюють правових наслідків для податкового обліку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Податковий кредит, відповідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України (надалі ПК України) це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктами 198.1 та 198.2 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За приписами підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобовязань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (статті 138 ПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 цього Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Документ має силу первинного документа у разі наявності у нього необхідних реквізитів для зясування змісту господарської операції та його здатності підтвердити факт здійснення такої операції.

Зокрема, первинні облікові документи повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає доведеними обставини, які свідчать про те, що правочини між позивачем та ТОВ «Денікс Груп» і операції по них не мали реального характеру, створювали можливість відшкодування ПДВ з бюджету та заниження податкових зобовязань, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства (стаття 207 Господарського кодексу України), а відтак ці правочини є такими, що порушують публічний порядок (стаття 229 Цивільного кодексу України). Наявність у позивача податкових накладних, актів виконаних робіт, платіжних документів сама по собі не свідчить про фактичне здійснення та реальність вчинення господарських операцій. Позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факти, викладені в акті перевірки, не підтверджено реальності здійснення господарських операцій щодо виконання робіт ТОВ «Денікс Груп».

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання про те, що наявними у справі доказами підтверджено незаконне завищення позивачем податкового кредиту із ПДВ на загальну суму 190 693,08 грн, в тому числі: за червень 2014 р. в сумі 35 835,40 грн, за липень 2014 р. в сумі 71 334,5 грн, за серпень 2014 р. в сумі 35 152,69 грн й за вересень 2014 р. в сумі 48 370,42 грн, по взаємовідносинах із ТОВ «Денікс Груп», а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Гарантспецбуд» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року в адміністративній справі № 813/1429/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_8

Ухвала в повному обсязі складена 21 грудня 2015 року.