Справа № 2а-9504/11/2670
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2011-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 жовтня 2011 року 11:00 № 2а-9504/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Скочок Т.О.

при секретарі судового засідання Новик В.М.

за участю представників:

від прокуратури -Волік О.Л.,

від відповідача -ОСОБА_2,

від третьої особи ОСОБА_3 -ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (1) третя особа, як а не заявляє самостійних вимог на предмет спору (2) Київської міської ради ОСОБА_3 ОСОБА_5
про визнання протиправним та скасування рішення від 29.10.2009 року №633/2702,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів з позовом до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Київcької міської ради від 29.10.2009 року № 633/2702.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2010 року позовна заява залишена без розгляду на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2011 року ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2010 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження її розгляду

Адміністративній справі № 2а-16715/10/2670 після надходження до Окружного адміністративного суду присвоєно новий номер в обліково-інформаційній картці № 2а-9504/11/2670.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2011 року задоволено клопотання прокурора про поновлення строку на звернення до суду та поновлено прокуророві строк звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2011 року відкрито провадження в зазначеній адміністративній справі; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3; закінчено підготовче провадження та призначено до судового розгляду справу №2а-9504/11/2670.

У зв'язку з реорганізацією, 22.09.2011 року Окружним адміністративним судом міста Києва позивача замінено - Держаний комітет земельних ресурсів України на Державне агентство земельних ресурсів України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2011 року залучено до участі у справі № 2а-9504/11/2670 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору громадянина ОСОБА_5.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на те, що земельна ділянка, надана у приватну власність відноситься до земель рекреаційного призначення. Крім того, прокурор вказує на те, що спірне рішення винесено без погодження Державного управління охорони навколишнього природного середовища в м.Києві. Під час розгляду справи, прокурор підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Державним агентством земельних ресурсів України 07.09.2011 року через канцелярію суду було надано письмові пояснення по суті спору в яких зазначено, що воно вважає оскаржуване рішення прийняте з істотними порушеннями чинного законодавства та просить задовольнити позовні вимоги. Одночасно, відповідно до ч.4 ст.122 КАС України позивач просить розглядати справу без участі свого представника.

Представник відповідача під час розгляду справи заперечував проти позову, надавши пояснення та наголосивши на тому, що проект відведення у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул.Лютневій, 58-м у Голосіївському район м.Києва був погоджений у встановленому законом порядку з усіма відповідними службами. Крім того, прокуратурою не враховано ту обставину, що оспорюваним рішенням передано у приватну власність земельну ділянку саме за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. У зв'язку з викладеним, просив суд відмовити повністю в задоволенні позову.

Представник третьої особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 заперечував проти позову, надавши письмові заперечення, в яких наголошував на тому, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 гр.ОСОБА_3 був погоджений органом земельних ресурсів, містобудування та архітектури, природоохоронним та санітарно-епідеміологічним органом, органом культурної спадщини. Крім того, представник третьої особи зазначив, що висновок прокурора про те, що за функціональним призначенням вказана земельна ділянка відноситься до рекреаційної забудови необґрунтований та безпідставний у зв'язку з чим просив суд відмовити повністю прокурору у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився. 05.10.2011 року подавши через канцелярію суду письмові пояснення по суті спору в яких просила суд позовні вимоги залишити без задоволення у повному обсязі.

В судовому засіданні було оголошену вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані прокурором, позивачем, відповідачем та третіми особами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Київської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 633/2702 громадянину ОСОБА_3 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 1 вказаного рішення внесено зміни до Генерального плану міста Києва, затвердженого рішенням Київради №370/1804 від 28.03.2002р., перевівши територію в межах, визначених проектом землеустрою, до житлової садибної забудови.

Пунктом 2 вказаного рішення визнано таким, що втратило чинність, рішення виконкому Київської міської Ради народних депутатів №807/25 від 07.09.1984р. "Про відведення 5 експедиційному загону підводних і гідротехнічних робіт Головного управління річкового флоту при Раді Міністрів УРСР земельної ділянки для намиву території, розміщення бази плавзасобів та аварійно-суднопідйомної і рятувальної групи в акваторії, прилеглій до о. Водників в Московському районі" як таке, що не було виконане.

Пунктом 3 рішення Київської міської ради №633/2702 від 29.10.2009р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 4 рішення Київської міської ради №633/2702 від 29.10.2009р. громадянину ОСОБА_3 передано, за умови виконання пункту 5 цього рішення, у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

Пунктом 5 вказаного рішення на ОСОБА_3 в тому числі покладено обов'язок щодо виконання обов'язків власника земельної ділянки відповідно до вимог статті 91 Земельного кодексу України та умов забудови земельної ділянки згідно з містобудівними умовами і обмеженнями щодо забудови земельної ділянки та дозволом на виконання будівельних робіт, одержаними в установленому законодавством порядку; виконання вимог, викладених в листах Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища №09-9745 від 25.09.2009р., Київської міської санепідстанції №5644 від 02.09.2009р., Державної служби з питань національної культурної спадщини №22-3095/42 від 06.10.2009р., Головного управління земельних ресурсів №05-5108 від 06.10.2009р.

Відповідно до ст.2 Земельного кодексу України земельні відносини -це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Виходячи із змісту ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституціє України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 9 Земельного кодексу України до повноважень Київської міської ради у галузі земельних відносин на її території належить розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

Згідно ст. 39 Кодексу використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про основи містобудування" містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій.

Містобудівна документація є основою для вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій, вирішення питань вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи користування земель для містобудівних потреб.

Згідно ст. 13 Закону України "Про планування і забудову території" детальний план території розробляється згідно з генеральним планом населеного пункту та визначає розташування червоних ліній, ліній регулювання забудови;розташування окремих земельних ділянок та об'єктів містобудування, вулиць, проїздів, пішохідних зон, щільність, поверховість, інші параметри забудови, містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок; розташування інженерно-транспортної інфраструктури; принципи формування архітектурно-просторової композиції забудови; інші вимоги, визначені державними будівельними нормами.

Рішення про розроблення детальних планів території приймаються відповідними радами за поданням їх виконавчих органів, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Спеціально уповноважені органи з питань містобудування та архітектури відповідно до детального плану території подають висновки і пропозиції сільським, селищним, міським радам та їх виконавчим органам, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям для наступного прийняття рішень у межах повноважень, визначених законом, щодо: визначення земельних ділянок для розташування та будівництва об'єктів містобудування та іншого використання; вибору, вилучення (викупу), надання у власність або користування (оренду) земельних ділянок; визначення поверховості та інших параметрів забудови території; розроблення та затвердження місцевих правил забудови, проектів забудови території, проектів розподілу території мікрорайону (кварталу).

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Згідно зі Схемою планування частини території південного планування Голосіївського адміністративного району м. Києва, затвердженої рішенням Київської міської Ради №271/3732 від 27.10.2005р., вищезазначена земельна ділянка була віднесена до земель рекреаційного призначення.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" рекреаційними зонами є ділянки суші і водного простору, призначені для організованого масового відпочинку населення і туризму. На території рекреаційних зон забороняються: а) господарська та інша діяльність, що негативно впливає на навколишнє природне середовище або може перешкодити використанню їх за цільовим призначенням; б) зміни природного ландшафту та проведення інших дій, що суперечать використанню цих зон за прямим призначенням.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, п. 1 було внесено зміни до Генерального плану м. Києва, затвердженого рішенням Київради №370/1804 від 28.03.2002, перевівши територію в межах визначених проектом землеустрою, до житлової садибної території.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що твердження прокурора, що відповідна земельна ділянка належить до земель рекреаційного призначення не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи.

Одночасно доцільним є зазначити, що прокурором не надано копії рішення, яким віднесено земельну ділянку, що спірним рішенням передана третій особі -ОСОБА_3 до земель рекреаційного призначення.

Статтею 118 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час прийняття спірного рішення) передбачено, що проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Головним управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища було надано висновок № 09-1743-В від 23.09.2009р. з якого вбачається, що Головне управління містобудування архітектури та дизайну міського середовища не заперечує проти відведення земельної ділянки в установленому законодавством порядку для будівництва та обслуговування садибного житлового будинку, господарських будівель та споруд, без права забудови до погодження та затвердження проектної документації у встановленому законодавством порядку.

25.09.2009 року розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянина ОСОБА_3 для будівництва та експлуатації садибного житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1, Головне управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища погодило вказаний проект землеустрою (вих.№09-9745 від 25.09.09).

Як вбачається з вищевказаних документів, зазначеним управлінням було погоджено проект землеустрою та визначено містобудівні обмеження та умови землекористування.

Київською міською санепідемстанцією надано висновок №983 від 31.07.2009р. щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудови в якому зазначено, що земельна ділянка, що розташована в АДРЕСА_1 придатна для будівництва. При цьому, зазначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки -погоджується.

Головне управління охорони культурної спадщини у листі №6023 від 17.09.2009р. не заперечує проти відведення зазначеної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Державна служба з питань національної культурної спадщини Міністерства культури та туризму України №22-3095/42 від 06.10.2009р. погодила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул.Лютневій, 58-м в Голосіївському районі м.Києва.

Головне управління екології та охорони природних ресурсів листом №071/04-4-22/5442 від 06.10.2009р. погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1

Відповідно до п. 5.12 Положення про Головне управління екології та охорони, природних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної і адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради №632 /1688 від 18.06.2009р., погодження відповідно до чинного законодавства документації із землеустрою шляхом надання висновку належить до повноважень Головного управління екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації).

З огляду на викладене, вимога одержання висновку природоохоронного органу дотримана, що підтверджується висновком Головного управління екології та природних ресурсів.

Крім того, Державне управління охорони навколишнього природного середовища в м. Києві листом №05-13/4679 від 02.09.2009р. зазначило, що проект буде розглянуто, та в разі наявності екологічних обмежень не гарантує погодження, однак доказів, що існують екологічні обмеження не надано.

Також, в матеріалах справи наявний висновок Головного управління земельних ресурсів, яким погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи вищезазначену документацію, копія якої наявна в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 був погоджений органом земельних ресурсів, містобудування та архітектури, природоохоронним та санітарно - епідеміологічним органом, органом охорони культурної спадщини.

Затверджені рішенням Київської міської ради №11/2587 від 27.01.2005р. Правила забудови міста Києва встановлюють порядок планування і забудови та іншого використання територій, окремих земельних ділянок, а також перелік усіх допустимих умов і обмежень забудови та іншого використання територій і окремих земельних ділянок у межах зон, визначених планом зонування і своєю головною метою мають забезпечення ефективної реалізації Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про основи містобудування" та ст. 12 Закону України "Про планування і забудову територій" містобудівна документація, одним з видів якої є генеральний план населеного пункту, є основою для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації, вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій, вирішення питань вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи користування земель для містобудівних потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 23-1 Закону України "Про планування та забудову територій" у разі прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення про передачу (надання) земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об'єкта містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно дає право на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт у порядку, визначеному цим Законом.

Частиною 2 ст. 23-1 Закону України "Про планування та забудову територій" визначено, що "прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення про передачу (надання) земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об'єкта містобудування може бути здійснено одночасно із затвердженням містобудівного обґрунтування розміщення об'єкта містобудування".

Отже, виходячи із змісту зазначеної норми слід дійти висновку, що органу місцевого самоврядування надається Законом України "Про планування та забудову територій" право при передачі земельної ділянки одночасно затверджувати й містобудівне обґрунтування або затверджувати містобудівне обґрунтування окремим рішенням після прийняття рішення про передачу земельної ділянки.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що Київська міська рада діяла в межах повноважень і відповідно до вимог законодавства України, а позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позову Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя Т.О. Скочок