Справа № 22-а-24212/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 28.10.2011
УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Приходька К.П. суддів :Верланова С.М., Таргоній Д.О.

розглянувши в поряду письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області про забов'язання перерахунку доплати за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, -

встановила:

у квітні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про перерахунок доплати до пенсії, посилаючись на те, що вона перебуває на обліку у відповідача як непрацюючий пенсіонер, потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії і відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнати дії УПФУ в м. Біла Церква Київської області щодо встановлення та виплати їй доплати до пенсії - неправомірними та забов'язати УГІФУ в м. Біла Церква Київської області перерахувати та виплатити їй з 09.07.2007 року доплату до пенсії відповідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії УПФУ в м. Біла Церква Київської області щодо відмови перераховувати та виплачувати ОСОБА_2 на підставі ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними. Зобов»язано відповідача провести позивачці перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_2 згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати та здійснити виплату доплати до пенсії позивача, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ в м. Біла Церква Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачка зареєстрована та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю. Позивачка перебуває на обліку в УПФУ в м. Біла Церква Київської області як непрацюючий пеи$іонер, потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії і відповідно до ст. Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак відповідачем така доплата до пенсії здійснювалась позивачці у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5, 20 грн.

Щомісячна додаткова пенсія нараховувалась відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмір пенсії т/ лиих соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» в розмірі 19.91 грн.

ОСОБА_2 оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримує доплату до пенсії та

додаткову пенсії за шкоду заподіяну здоровью значно нижчі, ніж це передбачено ст.ст. 39. 51

Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. ст. 39. 51 Закону України "Про статус і соціальнийзахист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідокЧорнобильської катастрофи" та від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмір пен^й та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюйся за рахунок коштів державного бюджету», суперечить вимогам ст.ст. 39, 51 Закону України "Простатус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" дію положень ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідокЧорнобильської катастрофи" на 2008 рік були призупинені в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008' ' ж", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст. ст.. 39. 51 Задану

України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськоїкатастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішення Конституційного суду є обов'язковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 рокуN 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежністьсудової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п. 19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціатьною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З). права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд обгрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку додаткової пенсії та доплати до неї, передбачених ст. 39 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмір пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав

до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 197, 198. 200. 205, 206 КАС України, колегія суддів.

ухвалила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України м. Біла Церква Київської області залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді