Справа № 821/3317/15-а
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/3317/15-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді -Кравець О.О.
судді -Домусчі С.Д.
судді - Коваля М.П.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Хортиця" на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 р. по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Хортиця" до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області Лобанової Оксани Василівни, Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.10.2015 року Приватне підприємство "Хортиця" звернулось до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області Лобанової Оксани Василівни, реєстраційної служби Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області та просило визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора від 21.07.2015 № 23028356 про відмову в державній реєстрації права власності на магазини з господарськими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Нижні Сірогози, вул. Петровського, 21 а, та зобов'язати реєстраційну службу Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області зареєструвати право власності на зазначене майно.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року було замінено відповідача - реєстраційної служби Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області на Нижньосірогозьке районне управління юстиції Херсонської області.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду представник позивача надав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, просив її скасувати та прийняти нову , якою позов задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, представником відповідача - Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області, подано письмову заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, а тому суд відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини між сторонами врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " № 1952-IV від 01.07.2004 року (надалі - закон України № 1952-IV від 01.07.2004 року) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (надалі- Порядок № 868) та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141(надалі Порядок № 1141) .

Згідно ч.4 ст.9 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Згідно ст.30 Закону України, № 1952-IV Державні реєстратори, державні кадастрові реєстратори, нотаріуси, державні виконавці за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. Дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Шкода, завдана органом державної реєстрації прав, державним реєстратором, державним кадастровим реєстратором, нотаріусом, державним виконавцем фізичній чи юридичній особі під час виконання своїх обов'язків, підлягає відшкодуванню на підставі рішення суду, що набрало законної сили, у порядку, встановленому законом.

Згідно п.8 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна. У разі коли право власності на житловий будинок, будівлю або споруду набувається одночасно з набуттям у відповідної заінтересованої особи речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, одну заяву щодо таких об'єктів. У разі проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, заяву про державну реєстрацію права власності на таке майно та заяву про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.

Згідно п. 15 Порядку № 868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до п.36 Порядку №868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Пунктом 37 Порядку №868 встановлено перелік документів, які підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.4 Порядок № 1141ведення Державного реєстру прав передбачає:

1) реєстрацію заяв (запитів) у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав (далі - база даних про реєстрацію заяв і запитів);

2) пошук відомостей у Державному реєстрі прав;

3) оформлення рішень, свідоцтв про право власності на нерухоме майно;

4) відкриття розділів Державного реєстру прав та/або внесення записів до нього;

5) внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), скасування записів Державного реєстру прав;

Судом 1-ої інстанції було встановлено , що 15.07.2015 року ПП "Хортиця" звернулось до до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області Лобанової Оксани Василівни із заявою про реєстрацію права власності на належні йому магазини та господарські будівлі, до якої було надано :

довіреність від 17.04.2015 № 10, видану приватним підприємством "Хортиця";

копію паспорта громадянина України, серія та номер: СН 650663, виданий 21.11.1997, видавник: Дніпровське РУ ГУ МВСУ в м. Київ;

копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, серія та номер: б/н, виданої 06.09.1999, видавник: Державна податкова інспекція у Скадовському районі;

договір купівлі-продажу, № б/н від 25.09.2003, виданий Українсько-лівансько-індійське спільне підприємство "Торговий дім "Хортиця" та Приватне підприємство "Хортиця";

декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 15.01.2014, ХС № 14, видавник Інспекція державного архітектурного будівельного контролю у Херсонській області;

технічний паспорт, на громадські будівлі, серія та номер: б/н, виданий 11.12.2013, видавник: фізична особа-підприємець Ведмецька Валентина Олександрівна;

договір оренди землі від 10.10.2005 № б/н між Нижньосірогозькою селищною радою Нижньосірогозького району Херсонської області та Приватним підприємством "ХОРТИЦЯ", договір зареєстровано у Нижньосірогозькому (відділі) реєстраційному окрузі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.10.2005 за 41;

звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 20.12.2013 № б/н, виданий Спеціалізоване приватне акціонерне товариство "ЕКОСЕЙВ";

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області Лобанової Оксани Василівни від 21.07.2015 року в реєстрації права власності відмовлено із посиланням на ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.п. 20, 28 Положення № 868 від 17.10.2013 року "Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Договір купівлі-продажу майнового комплексу не був зареєстрованим на момент звернення .

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону

Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно із ст.ст. 3 та 4 Закону № 1952-IV право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно з ч.7.ст.15 Закону України, від 01.07.2004, № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України, № 1952-IV Державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно п.4 ст.24 Закону України, № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 52 - 56 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі, якщо об'єкт нерухомого майна розміщений у межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, одним з таких органів на вибір заявника, а також у разі проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі наявності помилки в Державному земельному кадастрі, яка виникла після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у результаті зміни методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів).

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Апеляційний суд погоджується із позицією апелянта та вважає помилковою висновок суду 1ої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позову, так як рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області Лобанової Оксани Василівни від 21.07.2015 року було прийняте поза межами повноважень, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", так як порушення п.4 ст.24 Закону України, № 1952-IV , а саме ,що подані документи не відповідали вимогам та не давали змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно за договором купівлі-продажу, № б/н від 25.09.2003 р. було відсутнє , так як позивач звернувся в порядку ст.182 ,ч.4 ст.334 ЦК України та ст.ст. 3 та 4 Закону № 1952-IV, для державної реєстрації права за вищевказаним договором, але доходить до висновку, що , а ні Реєстраційна служби Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області , а ні Нижньосірогозьке районне управління юстиції Херсонської області не є належними відповідачами у справі щодо зобов'язання зареєструвати право власності на зазначене майно, так як тільки безпосередньо державним реєстратором приймається рішення та вносяться записи до Державного реєстру прав про державну реєстрацію права власності та обтяжень , що може бути предметом оскарження згідно ч.2 ст.30 Закону України, № 1952-IV, який був , залучений до участі у справі судом 1-ої інстанції ,у якості співвідповідача, що ж стосується органу державної реєстрації прав - то він може бути відповідачем тільки у справах щодо відшкодування шкоди згідно ч.3 ст.30 Закону України, № 1952-IV.

Згідно із висновком ,зробленим у Постанові ВСУ від 11 листопада 2015 року № 21-2958а15, який в порядку ст.244-2 КАС України є обов'язковим для суду ,орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов'язуючи його приймати такі рішення, а тому апеляційний суд вважає , що у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання зареєструвати право власності на зазначене майно слід відмовити.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 3. ч.1. ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку,що постанову суду 1-ої інстанції слід скасувати та прийняти нову про часткове задоволення позову .

Відповідно до ч.1,3 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Апеляційним судом встановлено , що позивачем ,у зв'язку зі сплатою судового збору за звернення із позовною заявою та подачу апеляційної скарги, понесені судові витрати у розмірі 2557,8грн.

Керуючись: ст.11, 94,ч. 1 ст. 195,197,п. 3 ч.1 ст. 198, п. 3 ,4ч. 1 ст. 202, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. 207 , ч.5 ст.254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Хортиця" - задовольнити частково, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Хортиця" - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області Лобанової Оксани Василівни від 21.07.2015 № 23028356 про відмову за Приватним підприємством "Хортиця"( податковий номер 22745386) в державній реєстрації права власності на магазини з господарськими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: Херсонська область, смт. Нижні Сірогози, вул. Петровського, 21 а

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Хортиця" із державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області Лобанової Оксани Василівни судові витрати у розмірі 1278,9 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі ,та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Кравець О.О.

Суддя Домусчі С.Д.

Суддя Коваль М.П.