Справа № 804/6199/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року справа № 804/6199/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі № 804/6199/15 за позовом управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області до фермерського господарства «Сура» про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій,-

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області 13 травня 2015 року звернулося до суду з адміністративним позовом до фермерського господарства «Сура» (далі - ФГ «Сура»), в якому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах згідно з п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» колишньому працівникові ФГ «Сура» нараховані у квітні 2015 року на суму 1065 грн 37 коп.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач в порушення приписів п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не сплачував до пенсійного фонду, на обліку якого він перебуває, внески по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій колишніх працівників ФГ «Сура» (п. п. «б»-«з ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). У зв'язку з викладеним у відповідача виникла заборгованість зі сплати вказаних внесків за квітень 2015 року у розмірі 1065 грн 37 коп., яка відповідно до чинного законодавства підлягає стягненню у судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що обовязок сплати 100 відсоткового розміру фактичних витрат на виплату і доставку пенсій покладений на субєкта підприємницької діяльності до моменту досягнення працівником пенсійного віку. Громадянка ОСОБА_1 набула право на отримання пенсії за віком на підставі ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56), оскільки їй виповнилося 50 років і вона має стаж роботи більше ніж 15 років, що сторонами по справі не заперечувалось. Отже, відповідач не повинен відшкодовувати позивачу фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, які виплачені ОСОБА_1, оскільки вона відповідно до пункту «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» отримуючи пенсію на пільгових умовах досягла 50-річного віку та набула право на дострокову пенсію за віком.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами про те, що судом першої інстанції помилково вказано про те, що ОСОБА_1 набула право на отримання пенсії за віком на підставі ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки ОСОБА_1 пенсію призначено на підставі п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, вищезазначеними положеннями передбачено один і той же вид пенсії, але за різними умовами набуття такої пенсії. Для призначення пенсії на підставі пункту «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідно дві умови: робота в сільськогосподарському виробництві і виповнення пятій дитині 14 років, при цьому призначення пенсії за пунктом «ж» вищезазначеної статті не залежить від віку. Крім того, позивач вказує на те, що статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на теперішній час виповнилося 53 роки, тому їй повинна виплачуватися пенсія, яка призначена їй за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до 60 років.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу відповідач просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ФГ «Сура» зареєстроване в управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В ФГ «Сура» на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, працювала громадянка ОСОБА_1, яка отримує з 28.04.2005 року пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області було здійснено розрахунок витрат на виплату і доставку пенсій вищезазначеному колишньому працівникові ФГ «Сура», які нараховані у квітні 2015 року на загальну суму 1065 грн. 37 коп., які були ним отримані вчасно.

Розрахунки фактичних витрат відповідачем не оскаржувались та є чинними.

Стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування коштів, призначених на покриття та виплату і доставку пенсій за квітень 2015 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах визначається у повідомленнях, які формуються працівниками Пенсійного фонду України, а підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду визначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п. п. 6.4, 6.8 п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Пенсійного фонду № 21 -1 від 19.12.2003 року зі змінами та доповненнями (надалі Інструкція).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України.

Пунктом 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також до 2000 року врегульовано порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених у відповідності до пп. «б»-«з» цієї статті.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.02.2000 року №1461 частину 2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було виключено та одночасно цим же Законом доповнено статті 2 та 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» пунктами, якими встановлено обов'язок підприємств відшкодовувати витрати ПФУ на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за пунктами «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». А саме, Законом №1461 доповнено пункт 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» абзацом четвертим відповідно до якого об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також Законом №1461 встановлено розмір збору з зазначеного об'єкту оподаткування - 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацами третім і четвертим пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з матеріалів справи, колишньому працівникові ФГ «Сура» - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2005 році була призначена пенсія за віком на пільгових умовах на підставі п. «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якого на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску» від 04.04.2013 року, який набрав чинності 28.04.2013 року, внесено зміни до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» та в абзаці четвертому пункту 1 статті 2 Закону слова і цифри «статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» замінено словами і цифрами «статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Таким чином, у зв'язку із внесеними змінами до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», збільшено, відповідно, період відшкодування підприємствами фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки змінено правову норму, до якої відсилає Закон, щодо досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 станом на день набрання чинності змін, внесених до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» не досягла пенсійного віку, визначеного ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», колегія суддів, в межах розгляду цієї справи, з урахуванням чинного законодавства, вважає, що обов'язок відповідача відшкодовувати управлінню Пенсійного фонду України витрати на виплату і доставку пенсій зберігається до досягнення ОСОБА_1 60 років, як це передбачено статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 набула права на дострокову пенсію є безпідставним, оскільки, з урахуванням вищенаведених правових норм, законодавець чітко визначив період відшкодування підприємствами фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і цей період становить до досягнення особою пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не до набуття права на дострокову пенсію.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ФГ «Сура» зобов'язане сплатити збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у 100% розміру від об'єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій за період квітень 2015 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у редакції до 01.01.2006 року, було визначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств - платників фіксованого сільськогосподарського податку», який набрав чинності з 01.01.2006 року, внесено зміни до таких законів України:

1. Абзац четвертий пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» після слів «визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону» доповнити словами «крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку».

2. Абзац п'ятий підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після слів «затвердженим Кабінетом Міністрів України» доповнити словами «та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Тобто, положення абзацу п'ятого пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що виплати пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.01.2005 повинні здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету України було спрямовано на унормування питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств платників фіксованого сільськогосподарського податку, про що свідчить Закон України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств - платників фіксованого сільськогосподарського податку», який набрав чинності з 01.01.2006 року та яким і було виключено платників фіксованого сільськогосподарського податку із переліку платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи те, що виплати пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду України, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що такі витрати у відповідності до положень пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» підлягають відшкодуванню з боку підприємства.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 202, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу - управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області - задовольнити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі №804/6199/15 скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фермерського господарства «Сура» на користь управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області витрати на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах нараховані за квітень 2015 року у сумі 1065 (одна тисяча шістдесят пять) гривень 37 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко