Справа № 813/5657/15
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року справа № 813/5657/15

16 год.59хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства Галтехсервіс до Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

приватне підприємство Галтехсервіс (далі ПП «Галтехсервіс») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області (далі ДПІ у м.Червонограді ГУ ДФС у Львівській області), в якому з врахуванням уточнень позовних вимог просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 15.09.2015р. №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки відповідача від 03.09.2015р. №39/2200/31843866 не відповідають фактичним обставинам фінансово-господарської діяльності позивача. Позивач зазначає, що реальність його правовідносин з контрагентами - ПП «Ворк супорт» (), ПП «Електрокабельпостач» (), ТзОВ «Тетра-агро» (), ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), підтверджується належним чином оформленими первинними документами. Також вказує, що в акті перевірки податковим органом не наведено будь-яких фактів щодо визнання первинних документів, поданих позивачем під час перевірки, недійсними.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Свої заперечення обґрунтовує неможливістю підтвердити факт проведення позивачем операцій з ПП «Ворк супорт» (), ПП «Електрокабельпостач» (), ТзОВ «Тетра-агро» (), ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), оскільки дані перевірок звітності та інформація, яка міститься в матеріалах перевірок контрагентів свідчать про відсутність у них будь-яких трудових ресурсів, власних виробничих, складських, торгових приміщень, устаткування та транспортних засобів необхідних для виконання робіт.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та уточненнях до неї. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених в письмовому запереченні. Просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

Позивач - ПП «Галтехсервіс», , зареєстроване 28.01.2002р. виконавчим комітетом Червоноградської міської ради Львівської області. Місцезнаходження позивача: Львівська область, м.Червоноград, вул.Паркова, 2а/81, фактичне місцезнаходження: Львівська область, м.Червоноград, вул.Будівельна, 1а.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.78.2 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України (далі ПК України), направлення від 18.08.2015р. №8/2200 та наказу від 18.08.2015р. №249 відповідач провів позапланову виїзну документальну перевірку ПП «Галтехсервіс» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні взаємовідносин ПП «Галтехсервіс» з ПАТ «Жидачівський ЦПК» (), ПП «Ворк супорт» (), ПП «Електрокабельпостач» (), ТзОВ «Ерідл» (), ДТГО «Львівська залізниця» (код ЄДРПОУ 0105990), ТзОВ «Тетра-агро» () за період з 01.01.2011р. по 01.07.2014р., питань викладених у постанові слідчого. За результатами перевірки складено акт від 03.09.2015р. №39/2200/31843866 (далі Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85, п.п.14.1.13 п.14.1 ст.14, п.135.1, п.п.135.4.1 п.135.1, п.135.4, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 771473грн.;

- п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 573970грн.

На підставі Акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- № 15.09.2015р., яким збільшено суму грошового зобовязання позивача за платежем податок на прибуток на суму 414353,75грн., в тому числі 331483грн. за основним платежем та 82879,75грн. за штрафними санкціями;

- № 15.09.2015р., яким збільшено суму грошового зобовязання позивача за платежем податок на додану вартість суму 245415грн., в тому числі 195324грн. за основним платежем та 49081грн. за штрафними санкціями;

- № 15.09.2015р., яким зменшено позивачу розмір відємного значення суми податку на додану вартість у роз мірі 27660грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 15.09.2015р. №, №, № позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправними та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Щодо господарських взаємовідносин з ПП «Ворк супорт» (), суд встановив таке.

Між позивачем (клієнтом) та ПП «Ворк Супорт» (експедитором) укладено договори про організацію перевезень вантажів № 26/07 від 26.08.2013р., № 26/07 від 26.08.2013р., від №19/11-В від 19.11.2013р.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ПП «Ворк Супорт» позивач надав суду копії таких документів: актів виконаних робіт №1 від 31.08.2013р., №1 від 09.11.2013р., №1 від 29.12.2013р., податкових накладних від 31.08.2013р. №2, від 28.11.2013р. № 1246, від 26.12.2013р. №1697, від 29.12.2013р. №3, реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2013р., реєстрів платіжних документів за період з 01.08.2013р. по 31.09.2013р.; відомостями по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками за серпень - жовтень 2013р., видаткових накладних від 28.11.2013р. № 1246, від 26.12.2013р. №1697,

Позивач зазначив, що для виконання робіт для ПП «Ворк Супорт», він використовував послуги, отримані від ТзОВ «ОСОБА_4 ТРАНС», що підтверджується: актами виконаних робіт (надання послуг) №10654 від 31.08.2013р., №1650 від 31.12.2013р., звітами експедитора про обсяг наданих послуг №1, №0, податковими накладними від 28.08.2013р. №521, від 31.12.2013р. № 512, від 27.12.2013р. №426, від 24.12.2013р. №361, від 23.12.2013р. №30, розрахунком №511 від 31.12.2013 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 24.12.2013р. №361; залізнодорожними накладними №39132055, №35694579, листами (заявками) №121 від 26.08.2013р., №157 від 25.12.2013р. від ПП «Ворк Супорт».

Факт оплати послуг за договорами з вказаним контрагентом підтверджується копіями виписок з банківських рахунків, наданих позивачем.

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду копії податкових накладних, складених ПП «Ворк Супорт», внесених в реєстр податкових накладних та задекларованих в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

В період здійснення господарських операцій ПП «Ворк Супорт» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ПП «Ворк Супорт» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ПП «Ворк Супорт» з боку відповідача надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ПП «Ворк Супорт».

Щодо господарських взаємовідносин з ПП «Електрокабельпостач» (), суд встановив таке.

Між позивачем та ПП «Електрокабельпостач» укладено договір № 14/04-12 про організацію перевезень вантажів від 14.04.2012р., договір № 21/06/1 на поставку вугілля від 04.03.2012р., договір № 14/04-12 про організацію перевезень вантажів від 14.04.2012р. (ПП «Електрокабельпостач» - постачальник, ПП «Галтехсервіс» - покупець).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ПП «Електрокабельпостач» позивач надав суду копії таких документів: видаткових накладних від 14.04.2012р. № 1428, від 22.06.2012р. №2150, від 22.06.2012р. № 2151, від 31.07.2012р. №1631, від 08.08.2012р. №1326, від 21.08.2012р. № 1348, від 30.08.2012р. № 1405, від 30.08.2012р. № 1406, від 30.08.2012р. №1407, від 28.09.2012р. № 2117, від 13.10.2012р. №850, від 07.11.2012р. № 674, від 07.11.2012р. №675, від 07.11.2012р. №678, від 30.11.2012р. №1864, від 30.11.2012р. №1865, від 05.12.2012р. №721, від 22.12.2012р. №1969, від 22.12.2012р. №1973, податкових накладних від 14.04.2012р. № 1428, від 26.04.2012 № 4, від 23.05.2012р. №3, від 28.05.2012 № 8, від 30.05.2012р. №9, від 22.06.2012р. №2150, від 22.06.2012р. № 2151, від 24.07.2012р. №1590, від 31.07.2012р.№ 1631, від 08.08.2012р. №1326, від 21.08.2012р. № 1348, від 30.08.2012р. № 1405, від 30.08.2012р. № 1406, від 30.08.2012р. №1407, від 11.08.2012р. №5, від 17.08.2012р. №6, від 23.08.2012р. №8, від 28.09.2012р. № 2117, від 29.09.2012р. №3, від 21.09.2012р., від 13.10.2012р. №850, від 26.10.2012р. № 5, від 07.11.2012р. № 674, від 07.11.2012р. №675, від 07.11.2012р. №678, від 30.11.2012р. №1864, від 30.11.2012р. №1865, від 05.12.2012р. №721, від 22.12.2012р. №1969, від 22.12.2012р. №1973, від 22.12.2012р., актів прийому-передачі №1 від 14.04.2012р., № 2 від 22.06.2012р., №3 від 22.06.2012р., №4 від 31.07.2012р., № 5 від 08.08.2012р., № 6 від 23.08.2012р., № 7 від 30.08.2012р., № 8 від 25.09.2012р., №9 від 13.10.2012р., №10 від 07.11.2012р., №11 від 30.11.2012р., пам'яток прийомоздавача №№17, 59, 23, 60, 68, 69, 70, 11, 18, актів виконаних робіт № 3 від 26.04.2012р., № 3 від 23.05.2012р., № 7 від 28.05.2012р., № 8 від 30.05.2012р., № 3 від 11.08.2012р., №4 від 17.08.2012р., №5 від 23.08.2012р., №2 від 29.09.2012р., №1 від 21.09.2012р., № 3 від 26.10.2012р., №1 від 22.12.2012р., реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за квітень 2012р. - лютий 2013р., реєстрів платіжних документів за квітень 2012р. - лютий 2013р., відомостей по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками за квітень 2012р. - лютий 2013р., відомостей по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками за квітень 2012р. - лютий 2013р.

Позивач зазначив, що для виконання робіт для ПП «Електрокабельпостач», він використовував послуги, отримані від ТзОВ «ОСОБА_4 ТРАНС», що підтверджується: актами виконаних робіт (надання послуг) № 250 від 30.04.2012р., № 270 від 31.05.2012р., № 734 від 31.08.2012р., №873 від 30.09.2012р., № 1043 від 31.10.2012р., №2 від 27.11.2012р., №1375 від 31.12.2012р., переліком наданих послуг відображений в звіті експедитора № 3 від 30.04.12р., №5 від 30.04.2012р., №0 від 30.04.2012р., №4 від 31.08.2012р., №2 від 31.08.2012р., №2 від 31.08.2012р., № 2 від 31.08.2012р., звітами експедитора про обсяг наданих послуг №0, №3, №8, №7, №, №4, №2, №2, №2, №2, №2, №3, № 3, №3, №2, №2, №3, податковими накладними від 30.04.2012р. №27, від 30.04.2012р. № 136, від 31.05.2012р. № 30, від 31.08.2012р. № 70, від 30.09.2012р. № 37, від 31.10.2012р. № 33, від 30.11.2012р. №36, від 31.12.2012р. №34, залізнодорожними накладними № 38151502, № 38290698, № 38595617, №38678033, №38710869, №39727771, №39912516, № 39920962, №35312834, №35417823, № 35744754, №36150142, № 36423382, листами (заявками) № 34/1 від 14.04.2012р., № 39/2 від 20.04.2012р., № 46/1 від 19.05.2012р., № 49/1 від 22.05.2012р., № 51/1 від 25.05.2012р., № 73/2 від 07.08.2012, № 77/1 від 12.08.2012, № 79/2 від 19.08.2012 , №86/1 від 17.09.2012р., № 89/1 від 24.09.2012р., № 95/2 від 22.10.2012р., №101/1 від 23.11.2012р., №121/1 від 19.12.2012р. від ПП «Електрокабельпостач», реєстром виданих та отриманих податкових накладних за квітень 2012р. - лютий 2013р., реєстром платіжних документів за квітень 2012р. - лютий 2013р., відомістю по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками за квітень 2012р. - лютий 2013р., відомістю по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками за квітень 2012р. - лютий 2013р.

Факт оплати послуг за договорами з вказаним контрагентом підтверджується копіями виписок з банківських рахунків, наданих позивачем.

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду копії податкових накладних, складених ПП «Електрокабельпостач», внесених в реєстр податкових накладних та задекларованих в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

В період здійснення господарських операцій ПП «Електрокабельпостач» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ПП «Електрокабельпостач» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ПП «Електрокабельпостач» з боку відповідача надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ПП «Електрокабельпостач».

Щодо господарських взаємовідносин з ТзОВ «Тетра-агро» (), суд встановив таке.

Між позивачем та ТзОВ «Тетра-агро» укладено договір № 8/08-V на поставку вугілля від 08.08.2011р., договір № 1-11/13 купівлі-продажу товарів від 01.11.2013р. (ПП «Галтехсервіс» - покупець, ТОВ «Тетра-Агро» - продавець).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Тетра-агро» позивач надав суду копії таких документів: видаткових накладних від 30.08.2011р. № РН-1, від 08.09.2011р. № РН-0009082, від 23.09.2011р. № РН-0009233, від 27.09.2011р. № РН-0009271, від 30.09.2011р. № РН-0009303, від 07.10.2011р. № РН-0010071, від 25.10.2011р. № РН-0010251, від 31.10.2011р. № РН-0010311, від 22.01.2014р. №РН-001221, від 27.05.2014р. №РН-005271, від 13.06.2014р. № РН-006136, від 27.06.2014р. №РН-006276, податкових накладних від 30.08.201р. № 13; від 08.09.2011р. № 2, від 23.09.2011р. № 12, від 27.09.2011р. № 13, від 07.10.2011р. №3, від 25.09.2011р. № 21, від 31.10.2011р. № 26, від 04.04.2012р. №1, від 22.01.2014р. №7, від 27.05.2014р. №20, від 13.06.2014р. №16, від 27.06.2014р. №40, актів прийому-передачі № 30/08/30 від 30.08.2011р., № 2/08-09 від 08.09.2011р.,№ 3/08-09 від 23.09.2011р., № 4/08-09 від 27.09.2011р., № 5/08-09 від 30.09.2011р., № 1/07-10 від 07.10.2011р., № 2/25-10 від 25.10.2011р., № 3/31-10р. від 31.10.2011р., пам'яток прийомоздавача №№16, 61, 6, 78, 9, реєстр виданих та отриманих податкових накладних за серпень листопад 2011р., січень червень 2014р., реєстрів платіжних документів за серпень листопад 2011р., січень червень 2014р., відомостей по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками за серпень листопад 2011р., січень червень 2014р., рахунку - фактури № СФ-00050400 від 04.05.2012р.

Факт оплати послуг за договорами з вказаним контрагентом підтверджується копіями виписок з банківських рахунків, наданих позивачем.

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду копії податкових накладних, складених ТзОВ «Тетра-агро», внесених в реєстр податкових накладних та задекларованих в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

В період здійснення господарських операцій ТзОВ «Тетра-агро» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Тетра-агро» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ТзОВ «Тетра-агро» з боку відповідача надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Тетра-агро».

Щодо господарських взаємовідносин з ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), суд встановив таке.

Між позивачем (клієнт) та ФОП ОСОБА_3 (постачальник) укладено договір № 16/09 на поставку вугілля від 16.09.2013р.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ФОП ОСОБА_3 позивач надав суду копії таких документів: накладних від 28.11.2013р. №35, від 28.11.2013р. № 35/, від 28.11.2013р. №35/3, від 28.11.2013р. № 35/4, від 26.12.2013р. №47, від 26.12.2013р. №48, від 26.12.2013р. №49, від 26.12.2013р. №50, від 26.12.2013р. №5, податкових накладних від 29.11.2013р. №08, від 29.11.2013р. №9, від 29.11.2013р. №10, від 29.11.2013р. №11, від 29.11.2013р. №12, від 26.12.2013р. №02, від 26.12.2013р. №03, від 26.12.2013р. №04, від 26.12.2013р. № 05, від 26.12.2013р. №06, від 24.12.2013р. №20, від 30.12.2013р. №20, видаткових накладних від 30.12.2013р. №РН-012301, актів прийому-передачі № 3/30-12 від 30.12.2013р., памяток прийомоздавача №2, реєстру виданих та отриманих податкових накладних за грудень 2013р., реєстру платіжних документів за період з 01.12.2013р. по 31.12.2013р., відомостей по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками за грудень 2013р., відомостей по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками за грудень 2013р.

Факт оплати послуг за договорами з вказаним контрагентом підтверджується копіями виписок з банківських рахунків, наданих позивачем.

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду копії податкових накладних, складених ФОП ОСОБА_3, внесених в реєстр податкових накладних та задекларованих в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

В період здійснення господарських операцій ФОП ОСОБА_3 був платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ФОП ОСОБА_3 чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ФОП ОСОБА_3 з боку відповідача надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ФОП ОСОБА_3

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо недоліків в первинних документах, а саме: в деяких накладних не зазначено посади і прізвища особи, яка одержала вантаж, не вказано доручення на одержання товарно-матеріальних цінностей; в деяких податкових накладних не зазначено номер та дата договору поставки,оскільки такі недоліки не можуть бути достатніми підставами для висновків про нереальність господарських опре цій, у разі, якщо з інших доказів вбачається, що господарська операція фактично відбулась.

Судом відхиляються доводи відповідача про те, що господарські операції позивача з його контрагентами є нереальними, оскільки не додано посвідчень про якість вугілля, з тих підстав, що відсутність таких документів може свідчити лише про неналежне виконання умов договору контрагентом.

Згідно з ст. 9 Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Усі надані до перевірки документи, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов Договорів підряду, купівлі-продажу містять передбачені чинним законодавством, реквізити первинного бухгалтерського документа, а, відтак, є письмовими свідоцтвами фактичного здійснення господарських операцій купівлі-продажу товару.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва-підприємцями.

Господарською діяльністю в розумінні п. 14.1.36. ст. 14 ПК України є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, зокрема, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 зазначеного Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, виходячи з положень пп. 138.1.1. п. 138.1 ст. 138 Кодексу витрати операційної діяльності включають, в тому числі, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.4 вищезгаданої статті передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139 ПК України, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість, зокрема, є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. ст. 198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Приписами пункту 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтвердженими митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Перевіркою не встановлено, що здійснені позивачем господарські операції з вказаними у Акті перевірки контрагентами суперечать (є нетиповими) для видам діяльності Товариства, є збитковими і т.д. Будь-яких розбіжностей у реєстрах отриманих та виданих податкових накладних, задекларованих контрагентами показниках податкових зобовязань на час здійснення господарських операцій та їх податкового обліку не було.

Як вже встановлено судом, на час здійснення господарських операцій ПП «Ворк супорт» (), ПП «Електрокабельпостач» (), ТзОВ «Тетра-агро» (), ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) були зареєстрованими в установленому законом порядку платниками податку на додану вартість, що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному сайті Міністерства доходів і зборів України.

З огляду на викладене, в ході перевірки позивач належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами (складання яких передбачено умовами договорів купівлі-продажу та підряду, податковими накладними, складеними з дотриманням вимог податкового законодавства, документами, що свідчать про фактичне понесення витрат на придбання товару підтверджено, що господарські операції з ПП «Ворк супорт» (), ПП «Електрокабельпостач» (), ТзОВ «Тетра-агро» (), ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) були обумовлені діловою метою, мали реальний характер і фактично виконані, в звязку з чим позивач правомірно включило до складу витрат операційної діяльності вартість (Cобівартість придбаних товарів (робіт, послуг)) та до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по взаєморозрахунках із вказаними вище контрагентами.

Суд враховує те, що відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Суд також звертає увагу і на те, що платник податків, який через покладений на нього законами обов'язок щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) вступає у зв'язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом. Також, слід враховувати і те, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету, то це тягне за собою відповідну відповідальність та інші негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податків права на віднесення відповідних витрат до валових та сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені умови щодо нього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Крім того, на думку суду, платник податку не повинен нести відповідальність за невиконання постачальником його зобов'язань зі спати податку і в результаті чого сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. Такі вимоги стають надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Ця позиція суду узгоджується із постановою Верховного Суду України від 31.01.2011р. та рішенням Європейського суду з прав людини у справі БулвесАД проти Болгарії від 22.01.2009р. (заява №3991/03).

Таким чином, із урахуванням встановлених обставин у справі та доказів якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що висновки органу державної податкової служби, викладені в акті перевірки, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому, позивачем не допущені порушення податкового законодавства в межах цього спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Червонограді ГУ ДФС у Львівській області від 15.09.2015р. №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України (в редакції станом 01.09.2015р.), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням наведеного, на користь позивача слід стягнути з Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 10311,27грн. сплаченого позивачем за подання позовної заяви відповідно до платіжних доручень №110 від 25.09.2015р., №70 від 08.10.2015р.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області від 15.09.2015р. №, №, №.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства "Галтехсервіс" () судовий збір в розмірі 10 311 (десять тисяч триста одинадцять) грн. 27 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 28.12.2015р.

Суддя А.Г. Гулик