Справа № 22-а-10240/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Воробйової Н.С.,

суддів Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2009 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а:

В березні 2009 р. позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, який мотивував тим, що він є евакуйованим у 1986 році із зони відчуження категорія 2 і відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі 3-ох мінімальних заробітних плат. Вказував, що у 2008 р. відповідач виплатив йому одноразову допомогу в меншому розмірі ніж встановлено законом, у звязку з чим просив визнати відмову у перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення відповідача неправомірною та зобовязати останнього провести перерахунок та виплату недоплачену суму щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2009 р. позов задоволено. Визнано відмову відповідача щодо перерахунку одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік позивачеві виходячи з розміру мінімальної заробітної плати неправомірною. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 470 грн. недоотриманої суми одноразової грошової допомоги за 2008 рік.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в УСЗН як евакуйований у 1986 році із зони відчуження категорія 2 і відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення.

Приймаючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовував свої висновки тим, що одноразова допомога позивачеві була нарахована в 2008 р., в значно меншому розмірі ніж це передбачено Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання у 2008 році щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 3-ох мінімальних заробітних плат.

Враховуючи викладене суд обґрунтовано задоволив позов.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, необґрунтовані, поскільки зазначений закон діяв в період з 01.05.2008 р. до 22.05.2008 р. тобто був чинним і підлягав виконанню в зазначений період часу, однак, як вже було зазначено допомога позивачеві фактично виплачена була не в період дії даного закону.

Інші заперечення апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2009 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, залишити без змін.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий : (підпис)