Справа № 2-а-492/10
Суддя: Подобєд О. К.
Дата ухвалення: 2010-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-492/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2010 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі

головуючій судді Подобєд О.К.

при секретареві Севастьяновій Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпродзержинську справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська про визнання протиправною бездіяльність, стягнення невиплачених коштів на оздоровлення,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська, у якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, стягнути щорічну разову допомогу на оздоровлення у розмірі 4-кратного прожиткового мінімума, оскільки приймав участь у ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС, в результаті чого йому надано статус громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, встановлено 3 групу інвалідності. Згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він повинен щорічно отримувати допомогу на оздоровлення у розмірі 4-кратного прожиткового мінімума.

22 лютого 2010 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська з заявою про здійснення перерахунку одноразової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки, та виплати одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, але у цьому було відмовлено останньому було відмовлено з посиланням на Закон України «Про Державний бюджет України на 2007, 2008 роки», Закон України «Про Державний бюджет України на 2009» та постанову Кабінету Міністрів України № 562.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений адміністративний позов підтримав повністю, просив стягнути з відповідача недоотриману щорічну разову допомогу на оздоровлення за 2007-2009 роки у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, та одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Представник відповідача заявлений позов не визнала та пояснила, що позивачеві призначена та виплачена щорічна допомога на оздоровлення у відповідності з чинним законодавством. До того ж вказано, що позивачем пропущено річний строк для звернення до суду за 2007, 2008 роки, визначений ст. 99,100 КАС України. В задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої черги. Він є інвалід 3 групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одноразову компенсацію та щорічну допомогу на оздоровлення.

Відповідно до ч.4 ст. 48 Закону № 796 (в редакції від 20 червня 1996 року) передбачена щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи - пять мінімальних заробітних плат; інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії пять мінімальних заробітних плат; 3 категорії три мінімальні заробітні плати.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текс ст. 48 Закону України № 796 ХІІ викладено в такій редакції:

«Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильської катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Проте, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року вищенаведене положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнано неконституційним та з 22 травня 2008 року поновлено дію ст. 48 Закону № 796.

Відповідач при виплаті щорічних виплат на оздоровлення діяв відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанов Кабінету Міністрів від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та від 12 липня 2005 року за № 562 «Про щорічну допомогу і оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою № 562 всупереч Закону України № 796 ХІІ, який встановив розмір щорічної допомоги як величну, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законами на час здійснення виплат, встановлено конкретні розміри такої допомоги у твердій грошовій сумі.

15.03,2007 році позивач звернувся за наданням щорічної допомоги на оздоровлення до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська, згідно Постанови КМУ № 562 йому було виплачено 100,00 грн.

Відповідно до п.30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зупинена на 2007 рік. Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 зупинення дії ст. 48 Закону України № 796-ХП, передбачене п. 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнане таким, що не відповідає Конституції України, тобто є неконституційним.

Згідно обставин справи на час виплати допомоги позивачу (березень 2007 р.) за 2007 р. дія ст. 48 Закону № 796- ХІІ відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2007 р.» була зупинена.

Отже, на час виплати спірної суми за 2007 р. діяли два рівнозначні Закони, а саме: Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закон України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Виходячи з пріоритетності дії Закону того, який прийнятий пізніше та що субєкти владних повноважень зобовязані діяти лише на підставі і в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України, відповідач при нарахуванні позивачу допомоги на оздоровлення повинен був застосувати положення діючого на той період Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 р.», оскільки зупинення дії ст. 48 Закону № 796-ХІІ відповідно до Закону України № 498-Vвизнане неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р.

Враховуючи вищенаведене, дії відповідача по нарахуванню і виплаті щорічної грошової допомоги у розмірах, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», не можна визнати неправомірними, оскільки норми вказаних законів мають пріоритет над нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на час виплати вказаної допомоги, тому підстав для задоволення позовних вимог за 2007 рік не має.

Відповідно до ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються виключно законами України. Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Кабінет Міністрів України не уповноважений, встановлений Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зменшувати встановлені останнім розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки у ч. 1 ст. 67 зазначеного закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. У вказаному законі викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, оскільки відповідно до ч.1 ст. 50 Конституції кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права наданого вказаним законом, є безпідставним.

Зазначене викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в тому числі в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати (ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») та в Рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) згідно якого розтлумачено ст. 95 Конституції України, яка в сукупності з ст. 38 Бюджетного кодексу України визначає вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет встановлення тільки доходів та видатків на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів, а тому Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальної заробітних плат за 2008, 2009 роки передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і виходить з того що згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 «Про порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата громадянам щорічної допомоги на оздоровлення проводиться управлінням праці та соціального захисту населення рай (міськ) держадміністрацій за місцем реєстрації (проживання).

Статтею 59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» встановлено, що з 1 квітня 2008 року розмір мінімальної заробітної плати складає 525 грн. Статтею 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено, що з 1 квітня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати складає 625 грн.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту встановлення інвалідності позивач має право на одноразову компенсацію у розмірі 30-мінімальних заробітних плат при встановленні 3 групи інвалідності. Управлінням праці та соціального захисту населення Баглійського району було сплачено 189.60 грн.

У звязку з відмовою виплатити позивачу допомогу на оздоровлення у розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також виплатити встановлену законом одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за шкоду, заподіяну, здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, були порушені його права.

Суд вважає необґрунтованим відмову відповідача у перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення та виплату такої допомоги у твердій грошовій сумі.

Не приймаються судом до уваги, твердження представника відповідача щодо пропуску позивачем процесуального строку при зверненні до суду визначеного ст. 99 КАС України, оскільки, за правилами вказаної норми для звернення до адміністративного суду встановлюється річний строк. Однак іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобовязується відшкодувати її за пошкодження здоровя або втрату працездатності громадянам та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно з п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Аналіз зазначених нори матеріального права вказує на те, що строки позовної давності під час вирішення подібних спорів не допускається.

При таких обставинах суд вважає, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та отримання одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чонобильської катастрофи є неправомірними.

Дії відповідача в частині відмови виплати позивачу щорічної допомогу на оздоровлення у розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2008-2009 роки, та одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за шкоду, заподіяну особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи є неправомірними.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо зобовязання управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська в подальшому при нарахуванні суми щорічної допомоги на оздоровлення керуватися Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд вважає за необхідне відмовити, оскільки правовою підставою для звернення до суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Керуючись ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 2,6,8,94,104,159,160,162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська про визнання протиправною бездіяльність, стягнення невиплачених коштів на оздоровлення задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2009 роки.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову щорічну допомогу на оздоровлення за 2008-2009 рік у розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 4 мінімальних заробітних плати.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області. Заяву про апеляційне оскарження може бути подано в строк 10 днів з дня оголошення постанови. Апеляційна скарга подається в строк 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.К. Подобєд