Справа № 2а/0270/849/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Київ К/9991/42151/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз», про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 5 березня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2012 року, -

встановив:

У лютому 2012 року Дочірня компанія «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» звернулася в суд із позовом, у якому просила: визнати незаконними дії головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Белзи О.І. щодо повернення виконавчих документів стягувачеві з виконання виконавчих написів нотаріуса від 19 березня 2001 року № 555-577, від 11 березня 2002 року №№ 802-869, 874-878, 886-887, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демченко Л.В.; скасувати постанови від 16 вересня 2011 року про повернення виконавчих документів стягувачеві з виконання вказаних виконавчих написів нотаріуса.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 5 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2012 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано постанови від 16 вересня 2011 року про повернення виконавчих документів стягувачеві з виконання виконавчих написів нотаріуса від 19 березня 2001 року № 555-577, від 11 березня 2002 року №№ 802-869, 874-878, 886-887, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 5 березня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2012 року і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивачем подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області перебувало зведене виконавче провадження № 17523996 про стягнення коштів з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз», до складу якого входили виконавчі провадження з виконання виконавчих написів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Демченко Л.В. від 19 березня 2001 року №№ 555-577, від 11 березня 2002 року №№ 802-869, 874-878, 886-887.

В ході здійснення зведеного виконавчого провадження державним виконавцем на підставі пунктів 8, 15 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) виконавчі провадження зупинено у зв'язку з порушенням Господарським судом Вінницької області відносно Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» провадження у справі про банкрутство (ухвала від 9 листопада 2005 року № 10/176-05) та внесенням його до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23 червня 2005 року № 2711-ІV (далі - Закон № 2711-ІV), про що винесено відповідні постанови від 27 листопада 2006 року.

16 вересня 2011 року виконавчі провадження з виконання вказаних виконавчих документів поновлено та виведено їх із складу зведеного виконавчого провадження і того ж дня відповідачем винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві, оскільки такі не виконані у зв'язку з наявністю встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що постанови від 16 вересня 2011 року про повернення виконавчих документів стягувачеві є незаконними, винесеними з порушенням норм Законів № 2711-ІV та № 606-XIV, оскільки відсутні будь-які правові підстави для повернення виконавчих документів стягувачеві відповідно до пункту 9 частини 1 статті 47 Закону № 606-XIV.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом № 606-XIV.

Відповідно до статті 1 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами частини 1 статті 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно пунктів 8, 15 частини 1 статті 37 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника), а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону № 2711-ІV.

Частиною 1 статті 39 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами, якими обґрунтовано винесення державним виконавцем постанов від 16 вересня 2011 року про повернення виконавчих документів, є внесення Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» з 28 листопада 2005 року у реєстр підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону № 2711-ІV, та порушенням ухвалою Господарського суду Вінницької області від 9 листопада 2005 року відносно боржника справи про банкрутство№ 10/176-05.

Закон № 2711-ІV визначає комплекс організаційних та економічних заходів спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу.

У відповідності до абзацу 6 пункту 3.7 статті 3 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2012 року, що підлягають виконанню в порядку встановленому Законом № 606-XIV, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України.

Пунктом 3.8 статті 3 Закону № 2711-ІV передбачено, що у разі дострокового виключення підприємства паливно-енергетичного комплексу з реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до цього Закону, для такого підприємства з дня виключення скасовується зупинення заходів примусового виконання рішень, тобто виноситься постанова про поновлення виконавчого провадження.

Згідно абзацу 24 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Таким чином, правовий аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що законом передбачена обов'язковість зупинення виконавчих проваджень по відношенню до боржника, в разі внесення та перебування його в реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону № 2711-ІV, або порушення відносно нього провадження у справі про банкрутство, а не повернення виконавчих документів стягувачеві без виконання.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що постанови від 16 вересня 2011 року про повернення виконавчих документів стягувачеві винесені відповідачем з порушенням вимог чинного на той час законодавства.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що відповідач, повертаючи стягувачеві без виконання виконавчі документи, безпідставно керувався положенням пункту 9 частини 1 статті 47 Закону № 606-XIV, залишивши поза увагою той факт, що зазначеними вище законами не встановлено заборону звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а внесення його до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, що приймає участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону № 2711-ІV, та мораторій, введений в межах справи про банкрутство цього підприємства, мають тимчасовий характер і не виключають можливість виконання виконавчих документів.

У відповідності до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 5 березня 2012 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2012 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 5 березня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2012 року у справі за позовом Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз», про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.