Справа № 804/13265/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
прокурора представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Новомосковського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до відповідача-1: державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5, відповідача-2: Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа: приватне підприємство "Техсервіс" про зобовязання вчинити певні дії,-
31 серпня 2015 року Новомосковський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області звернувся до суду з позовом до відповідача-1: Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5, відповідача-2: Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа: приватне підприємство «Техсервіс», в якому, з урахуванням уточнень, просить:
Відповідно до тексту договору від 26.12.2012 р. підставою для його укладення є розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації №981-р-12 від 26.12.2012 «Про затвердження ПП «ТЕХСЕРВІС» проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди».
Отже, державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень № 20118469 від 19.03.2015 прийнято в порушення вимог п.8-1 ч.2 ст. 9, ч. 4 ст. 15, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 06.02.2015), оскільки перед проведенням реєстраційної дії ОСОБА_5 відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах, не встановила. Більш того, прийняла рішення про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером, який взагалі не визначався та не присвоювався.
Прокурор та представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, адміністративний позов просили задовольнити.
Представник Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач-1 в судове засідання не прибув, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі.
В письмових запереченнях відповідач-1 зазначив, що ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції від 05.03.2015 р. зазначено, що під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.
Тобто в Законі чітко вказано, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року запитує необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень інформацію від відповідних органів лише в тому разі, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.
Подані керівником ПП «Техсервіс» ОСОБА_6 на реєстрацію документи містили всі необхідні відомості, оскільки ця інформація містилась в наданому договорі оренди земельної ділянки та у ОСОБА_3 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Міністерством юстиції України 02.04.2015 р. за вих. № 13-32/114 начальникам головних територіальних управлінь Міністерства юстиції України в областях та місті Києві надано роз'яснення «Щодо застосування положень Закону України від 05 березня 2015 року № 247-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення повноважень нотаріусів та особливостей реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення», відповідно до якого у разі коли заявником разом з документами, необхідними для проведення державної реєстрації похідного речового права на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, подається документ, що підтверджує виникнення права власності на відповідну земельну ділянку та/або витяг з Державного земельного кадастру, в якому міститься інформація, необхідна для проведення державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, державний реєстратор або нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на підставі цих документів.
Відповідно до п. 44 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17.10.2013 року № 868 - державна реєстрація права власності держави чи територіальної громади на земельні ділянки, які сформовані із земель державної чи комунальної власності, проводиться одночасно з державною реєстрацією речового права на таку земельну ділянку, що є похідним від права власності, на підставі рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування.
Таке рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування може бути подане правонабувачем (користувачем, орендарем), який у таку випадку є уповноваженою особою власника земельної ділянки, одночасно із заявою про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.
Щодо посилань прокурора про відсутність у договорі оренди землі істотних умов та порушення у звязку з цим норм Закону України «Про оренду землі», відповідач-1 зазначив, що відповідно до ч. 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (із змінами станом на 12.02.2015 р.) визначено, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Разом з тим, в статті 15 Закону України «Про оренду землі» чітко зазначений перелік істотних вимог договору оренди землі. Істотними умовами договору оренду землі є:
- об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);
- строк дії договору оренди;
- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
У витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права серії ЕЕТ № 244358 зазначено кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки, строк дії договору оренди земельної ділянки, розмір та строки сплати орендної плати та копія договору оренди земельної ділянки, які містяться в матеріалах реєстраційної справи.
Представник відповідача-2 в судове засідання не прибув, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи без його участі.
Судом було направлено на адресу третьої особи копію ухвали про відкриття провадження у справі, повістку та заяву про уточнення позовних вимог. Однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділення Укрпошти "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ст. 35 КАС України третя особа є належно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.
Відповідно до п. п. 6-1 п. 4 Указу Президента України «Про державне агентство земельних ресурсів України» № 445 від 08.04.2011 р., Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.
Згідно із п. 4.32 Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 258 від 10.05.2012, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб у межах області.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 №294-р «Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» Державним агентством земельних ресурсів України припинено виконання функцій і повноважень.
Забезпечення здійснення зазначених функцій і повноважень покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), Положення про яку затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15.
Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції від 12.10.2010) визначено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції від 30.10.2012) місцева державна адміністрація (обласна, районна) є місцевим органом виконавчої влади, який в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Відповідно до ч.3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції 06.09.2012) районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб.
Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 р. (далі Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Згідно п. 8-1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.
Згідно ч. 4 ст. 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Згідно ч. 3 ст. 17 Закону № 1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Таким чином, відповідач-1 прийняв рішення про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером, який взагалі не визначався та не присвоювався, що є порушенням норм чинного законодавства.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складений 02 листопада 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 02 листопада 2015 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1