Справа № 2а-180/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Київ К/800/23771/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити допомогу при народженні дитини в сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини, та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму з 06.10.2010р. у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 18.08.2011р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2012р., у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 07.11.2013р. постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 18.08.2011р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2012р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

09.01.2014р. позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила суд визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати доплатити недоотриману допомогу при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 34256,86 грн., внести зміни до рішення про призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», встановити розміри виплат: допомоги при народженні дитини в період з липня 2010 року по липень 2011 року, в загальному розмірі 17424,60 грн., допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з жовтня 2010 року по липень 2011 року у розмірі не менше прожиткового мінімуму, встановленого на день проведення виплат.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.01.2014р. позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії протиправними та зобов'язано УПСЗН виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради внести зміни до рішення про призначення позивачу державних соціальних допомог при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та встановити розмір вказаних допомог у розмірі, встановленому статтями 41, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зобов'язано УПСЗН виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу допомогу при народженні дитини відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини, та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в розмірі прожиткового мінімуму, за період з жовтня 2010 року по липень 2013 року з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014р. скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодилася позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини. Виплата допомоги здійснюється одноразово у дев'ятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта - протягом наступних 12 місяців у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України)

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивачка є матір'ю та здійснює догляд за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, застрахована та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як застрахована особа, має право на отримання матеріального забезпечення у вигляді допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до статей 41, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що обов'язок щодо надання позивачу матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у вигляді допомоги при народженні дитини та по догляду за нею до досягнення трирічного віку покладено на роботодавця за основним місцем роботи, а не на відповідача по справі.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 06.12.2006р. №453 та постанову КМ України від 28.05.2008р. №530 «Деяки питання соціального захисту окремих категорій громадян», оскільки виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, застосуванню підлягає Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який має вищу юридичну силу.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують і є безпідставними, оскільки відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» обов'язок щодо надання позивачу матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у вигляді допомоги при народженні дитини та по догляду за нею до досягнення трирічного віку покладено на роботодавця за основним місцем роботи, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський