Справа № 2/1207/1347/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Київ К/800/20808/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.,

секретар судового засідання - Шаманська І.В.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на постанову Жовтневого районного суду м. Луганська від 19.11.2012р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та виплатити заборгованість по вказаній пенсії з 10.04.2005р. у розмірі 50% грошового забезпечення по останній посаді перед звільненням з військової служби плюс 1% за кожен рік стажу понад 25 років.

Постановою Жовтневого районного суду м. Луганська від 19.11.2012р., яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013р., позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України у призначити позивачу пенсію за вислугу років з 2006 року відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Зобов'язано Міністерство оборони України оформити документи про призначення пенсії позивачу та направити їх до ГУ ПФУ в Луганській області.

Зобов'язано ГУ ПФУ в Луганській області призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та виплатити заборгованість по вказаній пенсії з 10.04.2005р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судами рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції від 04.07.2002р.) право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

У зв'язку з набранням чинності Законом України від 04.04.2006р. «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» пункт «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладений у такій редакції: «Особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України».

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.08.1975р. по 01.08.1991р. проходив дійсну військову службу в Збройних Силах СРСР, 01.08.1991р. звільнений у відставку по хворобі.

Загальний трудовий стаж позивача становить 25 років, з них вислуга років - 16 років.

10.04.2006р. позивач звернувся до Міністра Оборони України з вимогою призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб».

Листом Департаменту фінансів Міністерства Оборони України від 19.04.2006р. позивача повідомлено, що він не має право на пільгову пенсію за вислугу років, оскільки на час звернення із заявою про призначення пенсії не є військовослужбовцем, на момент звільнення з військової служби не мав відповідного стажу і не досяг відповідного віку, передбаченого пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на час звернення позивача до суб'єкта владних повноважень існували усі передбачені пунктом «б» статті 12 «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» умови для призначення йому пенсії на пільгових умовах.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», він мав право на отримання пільгової пенсії, адже таке право у нього виникло до внесення змін у редакцію цієї статті від 04.04.2006р., а тому суди обґрунтовано прийшли до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 06.02.2012р. (у справі №21-322а11) та від 25.09.2012р. (у справі №21-230а12).

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Луганська від 19.11.2012р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський