Справа № 802/2403/15-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 р. м. Вінниця

Справа № 802/2403/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика Віталія Віталійовича,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача 1: ОСОБА_3,

представника відповідача 2: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про закриття провадження в частині позовних вимог в адміністративній справі за позовом приватного підприємства "Петамил" до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (відповідач 1), Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (відповідач 2) про визнання наказу та дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом приватного підприємства "Петамил" до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (відповідач 1), Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (відповідач 2) про визнання наказу та дій протиправними, зобов"язання вчинити дії.

В судовому засіданні представником відповідача 2 заявлено клопотання про закриття провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог щодо визнання дій виконавця земельних торгів - Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» щодо скасування земельних торгів протиправними та щодо зобов'язання виконавця земельних торгів - Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» провести земельні торги згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 25.05.2015 року №2-137/20-15-сг, на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представники позивача заперечували щодо заявленого клопотання та просили відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача 1 не заперечував щодо задоволення клопотання Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

Заслухавши пояснення представника відповідача 2 та думку представників позивача та відповідача 1, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог, викладених в пунктах 2 та 3 прохальної частини позовної заяви, підлягає закриттю з огляду на наступне.

Як слідує з адміністративного позову, позивач просить:

- визнати протиправним та не чинним наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 23 липня 2015 року №2-2040/20-15-сг «Про визнання таким, що втратив чинності наказ від 25 травня 2015 року №2-137/20-15-сг»;

- визнати протиправними дії виконавця земельних торгів - Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» щодо скасування земельних торгів;

- зобов'язати виконавця земельних торгів - Державне підприємство «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» провести земельні торги згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 25 травня 2015 року №2-137/20-15-сг.

За змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом частини 2 вказаної статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином й беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч. 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція щодо правил визначення юрисдикції адміністративних судів наведена в постанові Верховного суду України від 25 лютого 2015 року.

Як вбачається з п. 3.2, 3.3 Статуту Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 22.12.2009 року за № 689, підприємство є самостійним суб'єктом господарювання, що засноване і діє на основі державної власності, входить до сфери управління Державного комітету України із земельних ресурсів та підпорядковане і підзвітне Державному підприємству «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності, дії на основі статуту і несе відповідальність за наслідками своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно із Господарським кодексом України та іншими законами України.

З матеріалів справи судом встановлено, що Головне управління Держземагенства у Вінницькій області 15 січня 2015 року уклало з ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» договір №2 про підготовку лотів до продажу права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення на земельних торгах, загальною орієнтовною площею 955,0697 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Вінницької області з наступним відшкодуванням витрат виконавцю земельних торгів за рахунок коштів, що сплачується покупцем лотів ( а.с. 68 - 72 ).

В подальшому на виконання вищезазначеного договору було укладено також договір № 44 від 07.07.2015 року про проведення земельних торгів ( а.с. 73 - 75 ).

Крім того, між ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та позивачем було украдено договір №58 від 16 липня 2015 року про визначення умов участі в аукціоні з продажу земельної ділянки, згідно з яким, ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" бере на себе зобов'язання по підготовці та проведенню земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки, що належить до державної власності (а.с. 10-11).

Таким чином, в даному випадку ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» діючи на виконання вищезазначених договорів виступає як господарюючий суб'єкт, який владних управлінських функцій не виконує і якому ці функції не делеговані, а лише надає оплачувані послуги, передбачені умовами договорів.

Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту, оскільки вимоги ПП «Петамил» спрямовані до ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання дії виконавця земельних торгів протиправними, а також зобов'язання провести земельні торги згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 25.05.2015 року №2-137/20-15-сг за своєю суттю не носять публічно - правового характеру, а тому позов в частині вищезазначених позовних вимог не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства в розумінні статті 3 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій виконавця земельних торгів - Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» щодо скасування земельних торгів та щодо зобов'язання виконавця земельних торгів - Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» провести земельні торги згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 25.05.2015 року №2-137/20-15-сг.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання представника відповідача Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" задовольнити.

Провадження в адміністративній справі № 802/2403/15-а в частині позовних вимог щодо визнання дії виконавця земельних торгів - Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» щодо скасування земельних торгів протиправними та щодо зобов'язання виконавця земельних торгів - Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» провести земельні торги згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 25.05.2015 року №2-137/20-15-сг - закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна