Справа № 805/12299/13-а(СНДО/808/55/14)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2015 рокусправа № 805/12299/13-а(СНДО/808/55/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року по справі №805/12299/13-а(СНДО/808/55/14) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

скасувати наказ від 22.07.2013 № 140-о про звільнення позивача з посади старшого слідчого відділу розслідування кримінальних справ слідчого управління Державної податкової служби у Донецькій області у запас за підпунктом г пункту 64 (через скорочення штатів) Положення Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

зобов'язати відповідача винести наказ про відрядження позивача до Головного управління Міндоходів у Донецькій області та наказ про призначення на аналогічну до звільнення посаду;

зобов'язати відповідача надати позивачу компенсацію за час вимушеного прогулу, завданого незаконним звільненням виходячі із заробітної плати, діючої на момент винесення оскаржуємого наказу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 22.07.2013 працював на посаді старшого слідчого відділу з розслідування кримінальних справ слідчого управління Державної податкової служби у Донецькій області. 22.07.2013 наказом № 140-о Голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби у Донецькій області, заступника начальника Головного управління Міндоходів у Донецькій області ОСОБА_2 його було звільнено у запас за підпунктом "Г" пункту 64 Положення "Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ". Позивач не погоджується з даним наказом, вважає його протиправним та винесеним з порушенням чинного законодавства. Позивач зазначає, що спірний наказ було прийнято на виконання наказу Державної податкової служби України від 26.04.2013 №11 "Про реорганізацію" ДПС в окремих областях, м.м. Києві та Севастополі, Центрального офісу" та підпункту 4 пункту 21 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади. Позивач зазначав, що у разі реорганізації юридичної особи, дія трудового договору працівника продовжується, крім того, можливість ліквідації державної установи з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати її повноваження, передбачає зобов'язання роботодавця працевлаштувати працівників ліквідованої установи. На думку позивача, у випадках реорганізації установи, трудовий договір розривається тільки при скороченні штату або чисельності співробітників, а в інших випадках - дія договору продовжується. Позивач зазначає, що при звільненні у запас відповідачем не було враховано його право на працевлаштування на іншу посаду та не було запропоновано можливість зайняття інших можливих вільних посад.

Крім цього, позивач зазначав, що фактичного скорочення штату слідчого підрозділу Державної податкової служби у Донецькій області не відбулося, натомість, штат слідчих збільшився. На посади слідчих були призначені особи, які не мали досвіду роботи, у той час, як він мав багатий досвід роботи

у сфері розслідування кримінальних справ з питань оподаткування. Згідно з його послужним списком, він працював на слідчих посадах в системі МВС та ДПС з 1997 року, тобто більше 16 років. Таким чином, призначення осіб на вакантні робочі місця у Головному управлінні Міндоходів у Донецькій області відбулося без врахування його опиту роботи.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові рішенні фактично мотивовані тим, що звільнення позивача відбулося у відповідності з вимогами чинного законодавства, у звязку із скороченням штату.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.10.2014 постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року скасовано, адміністративну справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій суд касаційної інстанції виходив з того, що судами не в повній мірі встановлено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Так, суд касаційної інстанції вказав на те, що в рішеннях судів попередніх інстанцій вказано тільки про те, що штатна чисельність працівників Головного управління Міндоходів у Донецькій області на момент звільнення Позивача була зменшена на 27% від загальної чисельності працівників порівняно з чисельністю, встановленою наказом Міндоходів від 12 лютого 2013 року. Проте судами не проаналізовано, чи внаслідок такого зменшення скорочувалась безпосередньо посада позивача. В матеріалах справи відсутні штатні розписи Головного управління Міндоходів станом на 12 лютого 2013 року та станом на момент звільнення Позивача, які мали бути досліджені судами попередніх інстанцій з метою їх порівняння на предмет наявності та кількості посад, аналогічних посаді Позивача, за наслідками проведеної реорганізації. Крім цього, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначила, що посилання в рішеннях судів на Розпорядження №368/04/0317 та Наказ № 424-о щодо зарахування до розпорядження Головного управління Міндоходів України у Донецькій області певних працівників податкової міліції, до списку яких не увійшов позивач, як на доказ неможливості подальшого використання позивача на службі, є передчасним. Зазначені документи стосуються працевлаштування тільки тих осіб, які безпосередньо в них зазначені, не містять будь-яких висновків стосовно позивача, в тому числі негативних, щодо можливості подальшого використанні його на службі і, відповідно, не можуть вважатися такими, що створюють правові наслідки для позивача. В даному випадку наявність обставин, пов'язаних з такою неможливістю, має бути належним чином доведена відповідачем.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Суд першої інстанції, встановивши обставини справи, а також перевіривши ті обставини, про які зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.10.2014, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки звільнення позивача відбулося у відповідності з вимогами чинного законодавства, у звязку із скороченням штату.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо звільнення позивача з займаної посади у відповідності з вимогами законодавства. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що при його звільненні не було враховано можливість використання його на іншій службі (посаді), ніяких інших вільних посад йому запропоновано не було. Позивач вказує на те, що суд першої інстанції не перевірив можливість використання його на інших посадах, враховуючи його стаж та кваліфікацію. Не погоджується позивач і з висновками суду першої інстанції про те, що в результаті реорганізації скорочено кількість посад, яку обіймав позивач. Позивач вказує на те, що за рахунок скорочення чисельності посад «старший слідчий», було збільшено чисельність посад «слідчих», але такої посади йому запропоновано не було. Заявник апеляційної скарги також зазначає про те, що під час розгляду справи судом проігноровано його клопотання про витребування документів щодо проведення перевірки (атестації) на предмет відрядження конкретних працівників податкової міліції ДПС у Донецькій області для подальшого проходження служби до Міндоходів Україні, з переліком прізвищ працівників слідчого відділу, які зараховані до складу нової структури, а також витребувати інформацію про те, з яких підстав позивача не включено до такого переліку. Позивач також просив викликати до суду та допитати в якості свідків осіб, які проводили атестацію; долучити до справи висновок атестаційної комісії (якщо такий був); залучити до справи особову справу позивача, відомості якої можуть охарактеризувати його з професійної точки зору.

З огляду на клопотання позивача, розгляд справ призначався у режимі відеоконференції, судові засідання призначалися 02.12.2015р., 21.12.2015р., але позивач та представник відповідача, які належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, у судові засідання не зявлялися, у звязку з чим колегією суддів, у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 проходив службу на різних посадах в органах Державної податкової служби з 19.04.1999, що підтверджується трудовою книжкою, копія якої міститься у матеріалах справи (а.с. 8-9, Том 1).

Наказом Державної податкової адміністрації у Донецькій області від 31.01.2012 №34-о позивача з 01.02.2012 призначено на посаду старшого слідчого відділу з розслідування кримінальних справ слідчого управління Державної податкової служби у Донецькій області (а.с.101, Том 1).

З метою реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 09.01.2013 № 14 «Про внесення змін у додатки до постанов Кабінету Міністрів України від 07.09.2011 №937 і від 14.11.2011 №1184» (якою передбачено скорочення чисельності працівників, які виконували функції органів, що реорганізуються), від 20.03.2013 №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів», відповідно до Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074, Державною податковою службою України було видано наказ від 26.04.2013 № 11, яким було розпочато реорганізацію державних податкових служб в окремих областях, містах Києві та Севастополі, Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків ДПС (пункт 1); утворено комісії з проведення реорганізації державних податкових служб в окремих областях, містах Києві та Севастополі, Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків ДПС, керівниками яких призначити посадових осіб згідно з додатком (пункт 2); встановлено 3-місячний строк для проведення реорганізації з моменту опублікування повідомлення про прийняте рішення щодо припинення державних податкових служб в окремих областях, містах Києві та Севастополі, Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з- обслуговування великих платників податків ДПС у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації (пункт 3); також наказано забезпечити вжиття комплексу заходів щодо попередження та звільнення працівників відповідно до чинного законодавства (підпункт 4.2) (а.с.50 - 51, Том 1).

14.05.2013р. підполковника податкової міліції, старшого слідчого відділу розслідування кримінальних справ слідчого управління Державної податкової служби у Донецькій області ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення із органів податкової міліції 22.07.2013 за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що підтверджується особистим підписом позивача (а.с.52, Том 1).

Розпорядженням Міністерства доходів і зборів України від 23 травня 2013 року №368/04/0317 працівники податкової міліції Державної податкової служби у Донецькій області відряджені для подальшого проходження служби до Міністерства доходів і зборів. В списку відряджених працівників позивач не значиться (а.с.53 - 55, Том 1).

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 24 травня 2013 року № 424-о (далі - Наказ № 424-о) прийнято на службу в податкову міліцію Міністерства доходів і зборів України та зараховано у розпорядження Головного управління Міндоходів України у Донецькій області працівників податкової міліції. Однак ОСОБА_1 в зазначених списках не значився (а.с.56 - 58, Том 1).

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що не відповідач, а Міністерство доходів і зборів України приймало рішення про відрядження конкретних працівників податкової міліції Державної податкової служби у Донецькій області для подальшого проходження служби до Міністерства доходів і зборів, приймало наказ про прийняття цих працівників на службу в податкову міліцію Міністерства доходів і зборів України та про зарахування вказаних працівників у розпорядження Головного управління Міндоходів України у Донецькій області.

Отже, Міністерством доходів і зборів України позивач не був відряджений для подальшого проходження служби до Міністерства доходів і зборів України, не був прийнятий на службу в податкову міліцію Міністерства доходів і зборів України та не був зарахований у розпорядження Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

Згідно п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі (пункт «г»).

Наказом Голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби у Донецькій області від 22.07.2013 № 140-о, на виконання наказу ДПС України від 26.04.2013 № 11 «Про реорганізацію ДПС в окремих областях, мм. Києві та Севастополі, Центрального офісу» та згідно з підпунктом 4 пункту 21 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074, підполковника податкової міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділу розслідування кримінальних справ слідчого управління ДПС у Донецькій області 22 липня 2013 року звільнено у запас за підпунктом «г» пункту 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 (із змінами та доповненнями) (а.с.6, Том 1).

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Міністерства доходів і зборів України від 12.02.2013 № 80 встановлена штатна чисельність Головного управління Міндоходів у Донецькій області - 671 штатна одиниця, а на час звільнення позивача штатна чисельність вже складала 490 штатних одиниць, тобто скорочення штатних одиниць по області після реорганізації складала 182 одиниці або 27% від загальної чисельності працівників.

З довідки Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 20.09.2013 №69 також вбачається, що станом на 22.07.2013 в усіх оперативних підрозділах та слідчих підрозділах фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Донецькій області вакантні посади були відсутні (а.с.86, том 1).

З огляду на такі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що у звязку із скороченням посад була відсутня подальша можливість використання позивача на службі.

Враховуючи висновки і мотиви, з яких касаційним судом скасовано рішення судів попередніх інстанції, суд першої інстанції надав належну оцінку тим обставинам, які свідчать про фактичне скорочення кількості посад «старший слідчий відділу розслідування кримінальних справ слідчого управління», тобто посади, яку обіймав позивач.

Так, судом першої інстанції витребувано штатні розписи на 2013 рік ДПС у Донецькій області, тимчасовий штатний розпис на 2013 рік ГУ Міндоходів у Донецькій області та перелік змін в штатному розписі ГУ Міндоходів у Донецькій області.

Відповідно до штатного розпису ДПС у Донецькій області на 2013 рік, затвердженого 25.01.2013, у слідчому управлінні відділі розслідування кримінальних справ налічувалось 12 штатних одиниць старших слідчих посад (а.с.66, том 2).

Відповідно до тимчасового штатного розпису на 2013 рік, затвердженого 07.05.2013, у І та ІІ відділах кримінального розслідування слідчого управління фінансових розслідувань передбачено 8 посад страшних слідчих, по 4 посади у кожному відділі відповідно (а.с. 48-49, том 2).

Таким чином, штатна чисельність посад старших слідчих скорочена з 12 до 8 посад.

З огляду викладене, суд першої інстанції правильно вказав на те, що скорочення штатів, а зокрема, скорочення посади, яку займав позивач, мало місце, що підтверджене дослідженими судом штатними розписами.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, які свідчать про фактичне скорочення кількості посад, яку обіймав позивач, а також враховуючи надані відповідачем докази, про те, що станом на 22.07.2013 в усіх оперативних підрозділах та слідчих підрозділах фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Донецькій області вакантні посади були відсутні (а.с.86, том 1), суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для звільнення позивача у відповідності із підпунктом «г» пункту 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114.

Крім цього, суд першої інстанції, хоча і встановив, що рішення про відрядження для подальшого проходження служби до Міністерства доходів і зборів України приймалося не відповідачем, а Міністерством доходів і зборів України, до якого позивачем не було заявлено позовних вимог, але з урахуванням висновків ВАСУ, які викладені в ухвалі від 09.10.2014р. та які є обовязковими для виконання, встановив те, що позивач за час проходження служби в органах податкової міліції притягувався до дисциплінарної відповідальності та на час попередження про звільнення та на час звільнення з посади мав дисциплінарне стягнення, що підтверджується наказом ДПС у Донецькій області від 03.04.2013 № 120 (а.с.26 - 27, 47 - 49, том 1) і вказані обставини вплинули на рішення щодо відрядження для подальшого проходження служби до Міністерства доходів і зборів України.

Таким чином, за результатами розгляду справи, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильно висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки звільнення позивача відбулося у відповідності з вимогами чинного законодавства, у звязку із скороченням штату.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, судом проігноровано клопотання про витребування певних доказів, а саме щодо проведення перевірки (атестації) на предмет відрядження конкретних працівників податкової міліції ДПС у Донецькій області для подальшого проходження служби до Міндоходів Україні, з переліком прізвищ працівників слідчого відділу, які зараховані до складу нової структури, а також витребувати інформацію про те, з яких підстав позивача не включено до такого переліку. Позивач також просив викликати до суду та допитати в якості свідків осіб, які проводили атестацію; долучити до справи висновок атестаційної комісії (якщо такий був); залучити до справи особову справу позивача, відомості якої можуть охарактеризувати його з професійної точки зору.

Оскільки, судом першої інстанції вказане клопотання не було розглянуто, то позивач просить розглянути його судом апеляційної інстанції.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення клопотання з огляду на те, що підставою для звільнення позивача не були результати проходження атестації. Відносно вимог позивача щодо доручення до справи його особової справи, то судом першої інстанції вивчалась така можливість та було встановлено, що особова справа знаходиться у адміністративній будівні, в якій було розташоване ГУ Міндоходів у Донецькій області у м.Донецьк. Адміністративна будівля була захоплена озброєними особами. За вказаним фактом проводиться досудове розслідування (а.с. 90-91, том 2). Таким чином, суд не має можливості залучити до матеріалів справи особову справу, з огляду на знаходження її у м.Донецьку на неконтрольованій українською владою території.

З огляду на викладені обставини справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст..200, 205, 206 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року по справі №805/12299/13-а(СНДО/808/55/14) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст.212 КАС України.

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк