Справа № 2-а-3737/11
Суддя: Шкіндер О. А.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2-а-3737/11
Провадження № 2-а/2107/4936/11
П О С Т А Н О В А

іменем України

20.09.2011 м. Генічеськ

в складі: головуючого Шкіндера O.A.

при секретарі Давиденко O.K.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Генічеському районі про стягнення недоплачених сум грошової допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом в якому посилається на те, що вона має статус дитини війни. Відповідно до вимог закону України «Про соціальний захист дітей війни», таким особам передбачено щомісячні грошові виплати за місцем проживання у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Позивач вказує, що така соціальна допомога їй за період з 2009 по 2011 рік не була виплачена у повному обсязі, чим порушено її права.

Позивач просить суд визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобовязати його нарахувати та виплатити їй зазначену допомогу за вказаний періоду, поновивши строк позовної давності та стягнути на її користь документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3,4 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 192 грн. Проти розгляду справи за її відсутності не заперечує.

Представник відповідача проти позову заперечує.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивач дійсно має статус дитини війни - і відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в попередній редакції, має право на щомісячну грошову допомогу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії визначається моментом здійснення виплати.

Позивачу була частково сплачена зазначена допомога відповідно до Постанови КМУ №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» у розмірі 10%.

При цьому суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з нормою ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина, безпосередньо на підставі Конституції України, гарантується. Забороняється відмова у розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту населення.

Суд констатує, що позивач, згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції що діяла до 19.06.2011 року, мав право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається тільки за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, не існує.

Враховуючи те, що згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у попередній редакції держава узяла на себе обов'язок з виплати позивачеві доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, виконання якого поклала на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний Фонд України, що діє через свій місцевий орган - управління, яке зі свого боку не вчинило жодної дії з нарахування позивачеві грошових коштів та їх сплату, тому суд вважає, що відповідач - управління пенсійного фонду України в Генічеському районі - не виконав своїх обов'язків без поважних причин.

З урахуванням викладеного вище суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, як у частині зобовязання відповідача провести донарахування йому щомісячної державної допомоги у вигляді надбавки до пенсії, так і у частині визнання діяльності відповідача неправомірною.

Що стосується заяви позивача про поновлення йому строку для звернення до суду з 01.01.2009 року по 31.05.2011 року, то вона підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що такі причини його пропуску, як похилий вік позивача і супроводжуючі людину в такому віці різноманітні хвороби, є на думку суду достатнім аргументом для його поновлення, але не з січня 2009 року, а з 1.06.2010 року. Інших переконливих доказів, які б обгрунтовували поважність пропуску строку для звернення до адміністративного суду, позивачка суду не надала.

Таким чином, суд вважає, що право позивача на отримання щомісячної допомоги дітям війни в 2010-2011 роках, з 01.06.2010 по 18.06.2011 року, було порушено в частині виплати належного розміру цієї допомоги, а обставини на які посилається відповідач, заперечуючи проти позову, не спростовують законності і обгрунтованості заявлених вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст.94 КАС України, пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню з державного бюджету на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відповідно в розмірі 1,70 грн. і 96 грн. Всього 97 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 22 Конституції України., ст.ст. 1,2,3,9,10,11, 100, 161,162,163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 частково строк на звернення до адміністративного суду .

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі з нарахування та сплати ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період часу з 01 червня 2010 року і по 18 червня 2011 року включно, з підвищенням її на 30 % від мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», та провести її виплату з урахуванням вже здійснених виплат.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 97 грн.70 коп.

У задоволенні позовних вимог у іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_2