Справа № 703/6814/14-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2015 р. м. Київ К/800/22015/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,
секретар Малина Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив зобов'язати Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області здійснити перерахунок та виплату суми одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 386 від 22 квітня 2009 року з урахуванням надбавки в розмірі 100 відсотків.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при нарахуванні йому одноразової грошової допомоги згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» відповідачем неправильно визначено склад грошового забезпечення, з якого має обчислюватися вказана допомога, а саме, не враховано щомісячну надбавку у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області щодо недоплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зобов'язано Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області здійснити перерахунок та виплату суми одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» з урахуванням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення, та з врахуванням отриманої суми одноразової грошової допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги Указ Президента України від 04 жовтня 1996 року № 926/96 (із змінами) «Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ», який регулював питання виплати щомісячної надбавки в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення, втратив чинність на підставі Указу Президента від 18 грудня 2007 року № 1234, а постанова Кабінету Міністрів від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка запровадила нову структуру грошового забезпечення, виплату такої надбавки не передбачала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вказаним вимогам закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 травня 2014 року наказом Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області № 48 о/с-пр позивач був звільнений у запас за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

28 травня 2014 року ОСОБА_4 встановлена ІІ група інвалідності, яка настала внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 30 травня 2014 року серія 10 ААВ № 851854.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 29 квітня 2014 року серія 10 ААА № 012357 ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_4 у відсотках складає 75 %.

Згідно грошового атестату від 25 червня 2014 року № 14 посадовий оклад ОСОБА_4 становить 922 грн., оклад за спеціальним званням - 130 грн., за вислугу років - 368,20 грн.

17 вересня 2014 року позивачу було перераховано одноразову грошову допомогу в розмірі 51 127,20 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції» від 12 травня 2007 року №707.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1, пункту 3 зазначеного Порядку інваліду II групи, у разі встановлення інвалідності, яка настала в період служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення такого строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського та боротьбі із злочинністю, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі чотирирічного грошового забезпечення з розрахунку грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день установлення інвалідності.

Розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності. До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством.

Статтею 19 Закону України «Про міліцію» визначено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 19 Закону України «Про міліцію» 07 листопада 2007 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - Постанова №1294).

Пунктами 1, 2 вказаної Постанови №1294 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державним департаментом з питань виконання покарань.

Пунктом 3 Постанови №1294 затверджені схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатками 1 - 8; схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 9 - 23, 30 - 32.

Втім, ні схемою посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ для міських, районних, лінійних відділів (відділень) міліції (додаток 14), ні додатковими видами грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (додаток 26) такий вид грошового забезпечення як щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків від грошового забезпечення не передбачений.

На виконання Постанови № 1294 та з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року №499 була затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (введена в дію з 01 січня 2008 року).

Зазначеною Інструкцією затверджені, зокрема, додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Такий вид грошового забезпечення як щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків від грошового забезпечення вказаною Інструкцією також не передбачений.

Надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) була встановлена особам рядового, а також середнього і старшого начальницького складу органів внутрішніх справ Указом Президента України від 31 серпня 2001 року № 771 «Про внесення змін до Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року № 926».

Пунктом 2 зазначеного Указу визначено, що виплати встановлених надбавок відповідно до цього Указу особам рядового і начальницького складу та працівникам органів внутрішніх справ, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, будуть здійснюватись, починаючи з 01 жовтня 2001 року.

При цьому, запис у грошовому атестаті позивача про отримання ним щомісячної надбавки в розмірі 100 відсотків від грошового забезпечення за останньою штатною посадою, яку він займав перед звільненням відсутній.

Отже, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суди першої та апеляційної інстанцій не з'ясували правової природи щомісячної надбавки в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення, чи мала вона систематичний характер та не перевірили чи отримував позивач таку надбавку з моменту її запровадження до дати звільнення і в яких розмірах, що входило до складу грошового утримання позивача під час служби та розмір фактично отриманих ним надбавок та премій, що вказує на передчасність висновків судів про наявність правових підстав для перерахунку та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції», з урахуванням щомісячної надбавки в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, та відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області задовольнити частково.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало