Справа № 815/6633/15
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6633/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 ОСОБА_4 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати незаконним та скасувати рішення № 25623054 від 27.10.2015 року щодо відмови у реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень прав власності на 20/100 будівлі творчої студії, розташованої за адресою: м. Одеса, сп. Маринеско (Короленко) буд. номер 6-8, площею 88,8 кв. м., що виникли у ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на підставі договору дарування від 30.03.2012 року, укладеного між ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, стягнути з відповідача судовий збір, сплачений при поданні позову у сумі 487,2 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 березня 2012 року між позивачем та ОСОБА_5, які доводяться один одному, відповідно сином та батьком був укладений договір дарування 20/100 будівлі творчої студії, розміщеної за адресою: м. Одеса, сп. Маринеско (Короленко) буд. номер 6-8, площею 88,8 кв. метри, відповідно до якого відповідач передав у дар, а позивач отримав у дар зазначене нерухоме майно. Вказаний договір був засвідчений Публічним нотаріусом Фірой Каплански в штаті Нью Йорк, США та апостільований належним чином, у порядку Гаазької конвенції від 05.10.1961 року. На укладання зазначеного договору дарування була у той же час надана та зафіксована тим же нотаріусом згода мати позивача та дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_6. Заява - Згода дружини, також, була належним чином апостільована. До укладання вказаного договору дарувальнику вказане нерухоме майно належало на підставі Рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 27.10.2004 року по справі № 2-2719/2004р. Вказане судове рішення було зареєстровано 06.07.2005 року за реєстраційним номером 11054525, номер запису 3769 в книзі 45неж-46. Фактично правочин обома сторонами повністю був виконаний: відповідачем були передані всі документи на нерухоме майно, передані ключі, але позивач не звернувся для реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, оскільки постійно перебував у США. Після укладання договору ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Позивач здійснює право власності 20/100 будівлі творчої студії, розміщеної за адресою: м. Одеса, сп. Маринеско (Короленко) будівельний номер 6-8, площею 88,8 кв. метри, регулярно сплачує комунальні платежі та утримує нерухоме майно в належному санітарно - технічному стані.

На теперішній час, позивач звернувся до реєстраційної служби України для реєстрації правочину, але виявилося, що позивач не має можливості зареєструвати належне йому майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, розпоряджатися своїм майном як належний власник, що порушує його права. Так, рішенням № 25623054, від 27.10.2015 року Державним реєстратором було відмовлено у реєстрації права власності на зазначене майно за ОСОБА_2, оскільки у Договорі у якості підстави права власності у дарувальника ОСОБА_5 зазначений витяг 7692617, причому, дата цього витягу вказана у договорі із помилкою (06.06.2005 замість 06.07.2005 року) та у п. 2 Договору не у повній мірі був описаний документ, який був підставою виникнення права власності у дарувальника.

Позивач вважає, що за текстом Договору від 30 березня 2012 року, предмет договору був описаний достатньо у п. 1 Договору, а саме: «« 20/100 будівлі творчої студії, розміщеної за адресою: м. Одеса, сп. Маринеско (Короленко) будівельний номер 6-8, площею 88,8 кв. метри», що у повній мірі відповідає тексту Рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 27.10.2004 року по справі № 2-2719/2004р. та виключає будь - які можливості плутанини у ході визначення предмету.

Пункт 2 Договору, де був не повністю описаний предмет договору (фактично, малося на увазі, що посилання на п. 1 є достатнім) та допущена помилка у визначенні дати витягу, взагалі, є факультативною інформацією договору, обов'язковість обговорення якої в договорі дарування не передбачена Цивільним Кодексом України та не протирічить договору в цілому.

Крім того, позивач вважає, що, відповідно до вимог Цивільного кодексу України, зазначення правовстановлюючого документу дарувальника у договорі дарування нерухомого майна не є суттєвою умовою договору, а, витяг, дату видачі якого нотаріус при оформленні Договору вказала із помилкою, взагалі не є правовстановлюючим документом, відповідно до законодавства України.

Таким чином, позивач вважає позицію реєстратора щодо того, що угода щодо дарування майна обов'язково має містити посилання на правовстановлюваний документ дарувальника, - такою, що не передбачена Цивільним кодексом України, а відмову у державній реєстрації його права - незаконною.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, не заперечував проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача ОСОБА_4 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував за підстав, зазначених в письмових запереченнях, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, не заперечував проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідач - державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_4 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

21.10.2015 року ОСОБА_7, який діяв на підставі довіреності від 25.04.2015, подав до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (ЦНАП) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), форма власності: приватна, вид спільної власності спільна часткова; тип обєкта: інший будівля творчої студії; місцезнаходження обєкта нерухомого майна: Одеська область, м. Одеса, Маринеско узвіз, будинок 6-8; субєкт права: ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1 (а.с.59-60).

Дана заява про державну реєстрацію права власності зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.10.2015 10:57:30 за реєстраційним номером 13885945.

До заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) додані:

квитанція про оплату адміністративного збору, ксерокопія паспорту та ксерокопія картки фізичної особи-платника податків, номер: НОМЕР_3 представника заявника, ксерокопія паспорту заявника; ксерокопія картки фізичної особи-платника податків, номер: НОМЕР_1; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (оригінал та копія), серія та номер: 7692617, видавник: КП "Одеське міське БТІ та РОН; рішення суду, оригінал та копія, серія та номер: 2-2719/2004р., видавник: Приморський районний суд м. Одеси; договір дарування, оригінал та копія, серія та номер: бн, видавник: спеціалізований орган США (публічний нотаріус штата ОСОБА_8 Каплански); заява-згода (оригінал та копія), серія та номер: бн, видавник: спеціалізований орган США (публічний нотаріус штата ОСОБА_8 Фіра Каплански); технічний паспорт, оригінал та копія, серія та номер: бн, видавник: Нове БТІ; запит ОСОБА_2 від 19.03.2015 року до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області; відповідь на запит заступник начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної реєстрації ОСОБА_1 № П-417-08-3 від 31.03.2015(а.с.61-95).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3, ОСОБА_4 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 25623054 від 27.10.2015 року було відмовлено у державній реєстрації прав на нерухоме майно, посилаючись на те, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. А саме: на підставі пункту 2 договору дарування від 30.03.2012 документом, що посвідчує право власності Дарувальника (ОСОБА_5) на відчужуване майно є частина будівлі творчої студії, зареєстрована під номером 11054525, номер витягу 7692617 від 06.06.2005 року.

У відповідності з інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.10.2015 №46410933 право власності на 20/100 частини будівлі творчої студії належить ОСОБА_5 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.10.2014, дата реєстрації 06.07.2005. Крім того, заявником надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (20/100 частини будівлі творчої студії) під номером 7692617 від 06.07.2005.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі Закон № 1952-IV).

Статтею 2 Закон № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Приписами п.1 ч.1 ст. 4 Закону визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 1952-IV, систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації відноситься до повноважень органів державної реєстрації прав, що утворені Міністерством юстиції України (стаття 8 Закону № 1952-IV).

Частиною 4 ст. 9 Закону № 1952-IV встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Згідно ч. 1, 2 ст. 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлені ст. 19 Закону № 1952-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі Порядок № 868).

Відповідно до п. 36 Порядку №868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 37 Порядку №868 визначено, що документами, які підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України № 1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України № 1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 42 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1 Договору дарування від 30 березня 2012 року, укладеного між ОСОБА_5 (Дарувальник) та ОСОБА_2 (Обдаровуваний), Дарувальник подарував, а обдаровуваний прийняв в дар належне Дарувальнику на праві приватної власності 20/100частин будівлі творчої студії, що знаходиться в місті ОСОБА_1, узвіз Маринеска, буд 6-8.

В пункті 2 договору зазначено, що «документом, який підтверджує право власності Дарувальника на відчужуване майно є частина будівлі творчої студії, зареєстрована під номером 11054525 Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості. Номер витягу 7692617 від 06.06.2005 року» (а.с.8).

При цьому відповідно до п.1.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5 правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують.

Пунктом 1.2 цього Порядку визначено, що право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо.

Також п. 1.7 Порядку передбачено, що крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Таким чином законодавством не передбачено такого виду документу, що підтверджує право власності особи на відчужуване майно, як - «частина будівлі» (п.2 Договору дарування). Проте в пункті 2 Договору дарування зазначено, що документом, який підтверджує право власності Дарувальника на відчужуване майно є частина будівлі творчої студії, зареєстрована під номером 11054525 ОМБТИ та РОН.

Крім цього в договорі дарування зазначено витяг 7692617 від 06.06.2005 року, що не відповідає даті зазначеній у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданого позивачем відповідачу разом із заявою.

За таких обставин, доводи позивача про те, що зазначення правовстановлюючого документу дарувальника у договорі дарування нерухомого майна не є суттєвою умовою договору, а, також зазначення в договорі реквізитів витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно з помилкою також не є суттєвим, суд не приймає до уваги, оскільки наявність в поданих позивачем документах вищезазначених розбіжностей свідчить про невідповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Отже, доводи відповідача про наявність в поданих позивачем документах вищенаведених розбіжностей, в звязку з якими подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, суд вважає обґрунтованими та такими що підтверджуються зібраними по справі доказами.

При цьому згідно ч. 3 ст. 24 Закону України № 1952-IV відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 52 - 56 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Таким чином, враховуючі наявність в поданих позивачем документах вищенаведених розбіжностей, а отже, невідповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, суд вважає, що рішення прийнято відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд дійшов до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, ч. 6 ст. 128, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 ОСОБА_4 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення № 25623054 від 27.10.2015 року щодо відмови у реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень прав власності на 20/100 будівлі творчої студії, розташованої за адресою: м. Одеса, сп. Маринеско (Короленко) буд. номер 6-8, площею 88,8 кв. м., що виникли у ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на підставі договору дарування від 30.03.2012 року, укладеного між ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі 487,2 грн.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Суддя О.А. Левчук