Справа № 804/3381/15
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/3381/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2015 року

справа № 804/3381/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року у справі № 804/3381/15 за позовом Приватного підприємства «Тріада» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомленні-рішення та вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Тріада» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило:

- визнати протиправними дії ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо не вручення та не надіслання Приватному підприємству “Тріада” всупереч вимогам Податкового кодексу України акту перевірки №1283/10/04-36-10-08-09 від 19.12.2014 р.;

Винесена податковим органом податкова вимога не відповідає вимогам податкового законодавства, оскільки протягом жовтня 2014 р. – січня 2015 р. тривала процедура адміністративного оскарження податкового зобов’язання і така сума вважалась неузгодженою, а відтак податковий орган не мав права приймати таку вимогу.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, податковим органом не дотримано порядку проведення перевірки, на підставі якої винесено податкове повідомлення-рішення.

Отже, доводи відповідача з приводу правомірності оскаржуваних податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги є помилковими та не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Державна податкова інспекція у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2015 р. та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Щодо спірної податкової вимоги апелянт зазначив, що попередньо позивачу було винесено податкове повідомлення-рішення від 17.10.14 р. на підставі акту перевірки від 17.10.2014 №2808/0465-2204/23933125, яким були нараховані штрафні санкції, що були сплачені платником. Оскільки даний акт перевірки не оскаржувався платником, а суми за ним сплачені останнім, то такі суми вважаються узгодженими. Відтак, податковим органом правомірно сформована оскаржувана податкова вимога від 29.12.14 №1413-22.

Сторони по справі про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників сторін.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В той же час, як свідчать пояснення відповідача, в ході службової перевірки, проведеної згідно наказу керівника відповідача №899 від 17.10.2014 року по факту застосування штрафних санкцій (25 або 50 відсотків), було встановлено неврахування вимог п.123.1 ст.123 ПК України щодо 50-відсоткового розміру штрафу при повторному протягом 1095 днів визначені контролюючим органом суми податкового зобовязання з цього податку.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Щодо доводів апелянта про правомірність проведення перевірки.

Так, за змістом ст.79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Зокрема, перевірку може бути проведено у разі, коли контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Рішення про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (п.78.1.12 ст.78 ПК України). Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом; документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки; виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до п.86.4. ст.86 Податкового кодексу України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів). Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, контролюючий орган вищого рівня не приймав рішення про проведення позапланової перевірки, наказ Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 17.10.14 р. №899, на підставі якого 17.10.14 р. проведений аналіз/перевірка позивача, складений про проведення службової перевірки, а не про проведення перевірки позивача, а отже,він не може вважатись належним доказом наявності рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, про проведення документальної невиїзної перевірки позивача.

Крім того, податковим органом до суду не надано доказів направлення на адресу позивача копії відповідного наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, як і не надано належних та допустимих доказів вручення особисто платнику податків - позивачу або надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача акту перевірки №2808/0465-2204/23933125 від 17.10.14 р., що обмежує право позивача на ознайомлення з висновками перевірки, фактами і даними, викладеними в акті перевірки, та подання заперечень до контролюючого органу.

Отже, дії податкового органу суперечать вимогам статей 79, п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнати протиправними дії відповідача щодо проведення перевірки Приватного підприємства “Тріада”, за якою було складено акт перевірки №2808/0465-2204/23933125 від 17.10.2014 року та щодо не вручення та не надіслання Приватному підприємству “Тріада” всупереч вимогам Податкового кодексу України акту перевірки №1283/10/04-36-10-08-09 від 19.12.2014 р.

Відповідно до положень п.п.54.3.2 п.54.3 п.54.5 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положення зазначеної статті не дають підстав для висновків про наявність у контролюючого органу повноважень визначати платнику податків суму грошового зобов’язання на підставі даних аналізу повноти нарахування штрафних санкцій, проведеного на підставі наказу про проведення службової перевірки.

Крім того, відповідачем, як вже було зазначено вище, недотримано порядку проведення перевірки, за результатами якої складений акт від 17.10.14 р. №2808/0465-2204/23933125, та проведено перевірку не на підставі відповідного наказу та без повідомлення позивача.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності спірного податкового повідомлення рішення з огляду на порушення порядку проведення перевірки, за результатами якої таке рішення було прийнято.

Щодо доводів апелянта про правомірність податкової вимоги від 29.12.14 р. № 1413-22.

Згідно п.59.1. ст.59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення; податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (п.59.3).

При цьому, відповідно до п.56.1. ст.56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. За змістом п.56.15. ст.56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності винесення податковим органом спірної вимоги та наявності підстав для її скасування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Тріада».

Виходячи із зазначеного, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області слід залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року – без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року у справі № 804/3381/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Ухвалу в повному обсязі складено 28.12.2015 року.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун