Справа № 826/14186/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Флексосервіс" до державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про скасування рішення відповідача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 17 серпня 2015 року судом, згідно з ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання позивачем вимог валютного законодавства по експортному контракту №11/11-1 від 11.11.2013 р. (далі - контракт) з ТОВ "Мега-Транс" (РФ) за період з 05.08.2014 р. по 03.03.2015 р., за результатами якої складено акт перевірки від 27.03.2015 року №1094/26-58-22-04-15/32211174 (далі - акт перевірки), згідно з висновками якого, встановлено порушення позивачем ст.1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (далі – Закон).

На підставі акту перевірки, 09 квітня 2015 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким позивачу нараховано суму грошового зобов’язання за платежем – пеня у сфері ЗЕД, у розмірі 524552,03 грн.

За результатами адміністративного (досудового) оскарження оскаржуване рішення залишене без змін.

Суд не погоджується з доводами представника позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

За умовами контракту, укладеного 11 листопада 2013 року між позивачем, як постачальником, та ТОВ "Мега-Транс" (Російська Федерація), як покупцем, постачальник зобов’язувався передати у власність покупця, а покупець приймати й оплачувати самоклеючу етикетку без друку або з флексодруком згідно додатків (специфікацій).

Згідно акту перевірки відповідачем було встановлено, що ТОВ "Мега-Транс" (Російська Федерація) здійснено оплату за товар на загальну суму 532312,25 євро (еквівалент: 11361419,62 грн.), у т.ч. з порушенням законодавчо встановлених термінів розрахунків на суму 483698,07 євро, з чим позивач не погодився, оскільки відповідач, на його думку, протиправно виходив з того, що термін зарахування валютної виручки на рахунок позивача у даному випадку – до 90 календарних днів, а також протиправно не враховано того, що прострочення зарахування коштів сталося з вини ТОВ "Мега-Транс" (Російська Федерація), а не звини позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону, виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно з п.п. 1, 7 постанови Правління Національного банку України від 12 травня 2014 року №270 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті", установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону, здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Постанова набирає чинності з 20 травня 2014 року та діє до 20 серпня 2014 року.

Згідно з п.п. 1, 9 постанови Правління Національного банку України від 20 серпня 2014 року №515 "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України", установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону, здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Постанова набирає чинності з 21 серпня 2014 року і діє до 21 листопада 2014 року.

Згідно з п.п. 1, 8 постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №734 "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України", установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону, здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Постанова набирає чинності з 22 листопада 2014 року і діє до 02 грудня 2014 року включно.

Згідно з п.п. 1, 10 постанови Правління Національного банку України від 01 грудня 2014 року №758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону, здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Постанова набирає чинності з 03 грудня 2014 року і діє до 03 березня 2015 року включно.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач обґрунтовано виходив з того, що розрахунки за операціями з експорту товарів, передбачені в ст.1 Закону, здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

При цьому, суд не погоджується з твердженнями позивача відносно протиправного неврахування відповідачем тієї обставини, що прострочення зарахування коштів сталося з вини ТОВ "Мега-Транс" (Російська Федерація), оскільки, відповідно до ч. 2 ст.4 Закону, у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Натомість, позивачем не було надано суду доказів прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви позивача про стягнення з ТОВ "Мега-Транс" (Російська Федерація) спірної заборгованості.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих обставин суд прийшов до висновку, що висновки акту перевірки є обґрунтованими, а оскаржуване рішення - таким, що прийнято правомірно.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі вище викладених норм та з’ясованих судом обставин вбачається, що позов приватного підприємства "Флексосервіс" до державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про скасування рішення відповідача є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб’єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов’язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв’язку з ухваленням судового рішення на користь суб’єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов’язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову приватного підприємства "Флексосервіс".

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин