Справа № 468/1047/14
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 р.м. ОдесаСправа № 468/1047/14

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Бойко Л.Л.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Баштанської міської ради Миколаївської області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду першої інстанції з позовом, в якому просили визнати протиправними дії Баштанської міської ради Миколаївської області по демонтажу памятника ОСОБА_5 у м. Баштанка по вул. Баштанської республіки, зобовязати Баштанську міську раду Миколаївської області встановити вказаний памятник на його історичне місце та забезпечити його охорону від руйнування та пошкодження.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення сесії Баштанської міської ради від 1978 року №370 памятник ОСОБА_5 у м. Баштанка по вул. Баштанської республіки взято на державний облік за охоронним номером 721 та включено до переліку пам'яток культурної спадщини за видом «монументальне мистецтво місцевого значення». Разом з цим, в порушення вимог законодавства про охорону культурної спадщини в березні 2014 року головою Баштанської міської ради Миколаївської області ОСОБА_6 вказаний пам'ятник демонтовано з переданням на відповідальне зберігання КП «Добробут». Позивачі вважають, що зазначені обставини свідчать про неправомірність дій відповідача, у звязку із чим просили зобов'язати міську раду встановити вказаний пам'ятник на його історичне місце та забезпечити його охорону від руйнування або пошкодження.

Постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просять скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання не зявились, поважність своєї неявки суду не повідомили, враховуючи клопотання відповідача про розгляд справи без його участі, достатність доказів для вирішення справи, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, згідно повідомлення Відділу культури Баштанської районної державної адміністрації від 29.05.2014 року за №26 в м. Баштанка у 1955 році було встановлено пам'ятник ОСОБА_5.

Рішенням №370 від 20.07.1978 року монумент було взято на державний облік за охоронним номером 721 та включено до переліку пам'яток культурної спадщини за видом «монументального мистецтва» місцевого значення.

В лютому 2014 року головою Баштанської міської ради Миколаївської області ОСОБА_6 вказаний пам'ятник демонтовано з переданням на відповідальне зберігання КП «Добробут».

Вважаючи дії голови міської ради з демонтажу вказаного памятника такими, що суперечать чинному законодавству про охорону культурної спадщини, позивачі просили суд зобов'язати міську раду встановити вказаний пам'ятник на його історичне місце та забезпечити його охорону від руйнування або пошкодження.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позивачами не доведено обставин щодо порушення діями відповідача їх прав, свобод або інтересів, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, проте вважає, що при вирішенні спору судом допущено неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, у звязку із чим судове рішення підлягає зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, завданням адміністративного судочинства є вирішення публічно-правового спору між сторонами, надання правової оцінки відносинам у зв'язку з реалізацією владних повноважень, зокрема, органом місцевого самоврядування, його службової або посадової особи.

Вказана сфера адміністративного судочинства узгоджується із правилами ст. 3 КАС України, за якою справа адміністративної юрисдикції визначається як переданий на вирішення суду публічно-правовий спір, а адміністративне судочинство - як діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ.

За правилами ст.ст. 24, 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання, виключно на пленарних засіданнях ради, про що радами приймаються відповідні рішення.

Разом з цим, як не заперечується сторонами, оспорюване позивачами питання у позові про неправомірний демонтаж памятника ОСОБА_5 у м. Баштанка по вул. Баштанській не вирішувалось Баштанською міською радою Миколаївської області на відповідному пленарному засіданні ради та рішення міською радою з цього приводу не приймалось.

Також, в матеріалах справи відсутні звернення позивачів в міську раду з приводу неправомірних дій по здійсненню демонтажу памятника, усунення порушень діючого законодавства, розгляд радою поставленого питання тощо.

При цьому, колегія суддів враховує ту обставину, що фактично позивачі не погоджуються з діями голови Баштанської міської ради Миколаївської області ОСОБА_6, яким вказаний пам'ятник демонтовано з переданням на відповідальне зберігання КП «Добробут», проте просять суд визнати неправомірними міської ради з демонтажу памятника, якою не приймалось будь-яких рішень з цього приводу.

Колегія суддів вважає, що в силу ст.ст. 2, 3 КАС України зазначені обставини виключають ознаки даного спору у сфері публічно-правових відносин та позбавляють адміністративний суд надати правову оцінку спірним правовідносинам з урахуванням ч. 3 ст. 2 КАС України та свідчать про безпідставність заявлення позовних вимог до міської ради.

Щодо позовних вимог про зобовязання Баштанської міської ради Миколаївської області забезпечити охорону памятника від руйнування та пошкодження, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року №1805-III до повноважень, зокрема, виконавчого органу міської ради відноситься забезпечення захисту об'єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження.

Вказані норми узгоджуються із п.п. 10 п. б ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР, згідно якого до відання виконавчих органів міських рад належать делеговані повноваження у сфері культури щодо забезпечення охорони пам'яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Таким чином, питання щодо забезпечення захисту об'єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження відноситься до повноважень виконавчого органу міської ради, отже зобовязання міської ради вчинити певні дії, що не відносяться до її компетенції суперечитиме вищенаведеним нормам законодавства, тому позовні вимоги в цій частині колегія суддів також вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, оскільки висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є правильним, проте ґрунтується помилковому застосуванні норм права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 201 КАС України підлягає зміні в частині мотивів, з яких виходив суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2014 року змінити з підстав, викладених в мотивувальній частині рішення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1