Справа № 2а-424/10/0770
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2015 рокум. Ужгород№ 2а-424/10/0770

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - ОСОБА_2

представник відповідача 1 - не з'явився;

представник відповідача 2 - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маргтрейд", Приватного підприємства "Весна" про стягнення коштів отриманих без установлених законом підстав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 міжрайонна державна податкова інспекція в Закарпатській області звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного підприємства «Весна» (далі відповідач 1, ПП «Весна») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргтрейд» (далі відповідач 2, ТзОВ «Маргтрейд») в якій просить:

1.Стягнути з ПП «Весна» суму в розмірі 84 979 191, 73 грн. в дохід держави.

2.Стягнути з ТзОВ «Маргтрейд» суму в розмірі 84 979 191, 73 грн. в дохід держави.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач переконаний, що договори поставки товарів укладені між ПП «Весна» та ТзОВ «Маргтрейд» є нікчемними, так як було встановлено відсутність поставок товарів, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків, а нікчемний правочин є недійсним в силу закону і не створює інших наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Також, позивач вказує на те, що дані правочини суперечать моральним засадам суспільства, порушують публічний порядок, спрямований на заволодінням майном держави та дохідної частини бюджету (ст.228 ЦК України).

25.09.2015 року до суду надійшло клопотання УМДПІ в Закарпатській області про заміну сторони правонаступником в порядку ст. 55 КАС України. 03.11.2015 року в судовому засідання протокольною ухвалою суду було замінено сторону у справі, а саме позивача ОСОБА_3 міжрайонну державну податкову інспекцію в Закарпатській області на правонаступника - ОСОБА_3 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - позивач).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання не зявилися повторно, хоча були неодноразово та належним чином повідомлені про час, день та місце проведення судового засідання, про причину неявки суд не повідомили.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі постанови слідчого управління податкової міліції ДПА України від 10 жовтня 2008 року «Про призначення невиїзної документальної перевірки ПП «Весна» по кримінальній справі № 69-59, порушено відносно директора ПП «Весна» ОСОБА_4 за ст. 212 ч.3 та ст. 366 ч. 2 КК України, також з врахуванням вимог ст. 11 п. 1 ЗУ «Про державну податкову службу в Україні» та згідно наказу державної податкової адміністрації у Закарпатській області від 19 січня 2009 року № 22 проведена невиїзна документальна перевірка ПП «Весна» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 30 жовтня 2007 року по 31 серпня 2008 року, про що 18 лютого 2009 року складено акт перевірки за № 6/23-50/20459893.

При проведенні невиїзної документальної перевірки ТзОВ «Маргтрейд» з питань правових взаємовідносин з ПП «Весна» за березень 2008 року, встановлено, що відповідно до договорів № 24 від 25.03.2008 року та № 18 від 29.02.2008 року ПП «Весна» на підставі видаткових, податкових накладних та специфікацій відвантажило ТзОВ «Маргтрейд» насіння соняшника у кількості 117049976 тон на суму 600481296,47 грн., в тому числі ПДВ 100080216,08 грн.

Дані операції з придбанням насіння соняшника відображені ТзОВ «Маргтрейд» в податковому обліку відповідних періодів, тобто включено до складу валових витрат суму 500401080,38 грн. та до податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 100080216,08 грн.

Згідно з договором № 8 від 31.01.2008 року ТзОВ «Маргтрейд» на підставі видаткових, податкових накладних відважило ПП «Весна» товар, а саме масложирову продукцію виробництва ЗАТ «Запорізький масложирокомбіна» АОЗТ «Харківський жировий комбінат», ТОВ «Пересічанський МЕЗ», ЗАТ «Словянськолія», ЗАТ «Сватівська олія», рослинні жири, маргарини, масло рослинне, мало, а також необхідна для транспортування тара.

Постачання масложирової продукції, за договором, здійснювалося: автомобільним транспортом на умовах FCA (франко-перевізник) ЗАТ «Запорізький масложирокомбіна» АОЗТ «Харківський жировий комбінат», ТОВ «Пересічанський МЕЗ», ЗАТ «Словянськолія», ЗАТ «Сватівська олія»; залізничним транспортом на умовах FCA (франко-перевізник) ЗАТ «Запорізький масложирокомбіна» АОЗТ «Харківський жировий комбінат», ТОВ «Пересічанський МЕЗ», ЗАТ «Словянськолія», ЗАТ «Сватівська олія».

Згідно з договором в березні 2008 року ТзОВ «Маргтрейд» було поставлено ПП «Весна» товару на загальну суму 84979191,73 грн., в тому числі ПДВ 14163198,63 грн. Дані операції відображені в податковому обліку ТзОВ «Маргтрейд».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 27.03.2012 у справі № 21-737во10 про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться постачальником послуг, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; відсутність первинних документів обліку.

Перевіркою встановлено, що ПП. „Весна на час укладання спірних правовідносин мав штатну чисельність 2 працівника. Згідно з листа Ужгородського ВРЕВ УДАІ УМВС України від 20.08.08 за № 8/р-1559 транспортних засобів зареєстрованих за ПП „Весна не встановлено. Згідно листа РПП „БТІ Перечинської районної ради від 14.08.08 за № 119 за даними державного електронного реєстру прав власності на обєкти нерухомості ПП. „Весна не встановлено. Відділ земельних ресурсів у Перечинському районі повідомив про відсутність документації, що підтверджувала б право власності ПП. „Весна на будь-яку земельну ділянку. Також позивачем встановлено відсутність ПП. „Весна за фактичним місцезнаходженням.

Слушними та обґрунтованими на думку суду є також доводи позивача щодо неможливості реального здійснення посадовою особою ПП. „Весна зазначених господарських операцій з урахуванням часу та місця знаходження майна.

Крім того Відповідачами не надано жодних доказів та не наведено фактів про обставини укладення та виконання спірних договорів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що спірні правочини укладались сторонами без фактичного наміру їх виконання виключно з метою отримання неправомірної податкової вигоди. Встановлені судом фактичні обставини щодо безтоварності господарських операцій між відповідачами свідчать про спрямованість намірів осіб, які діяли від імені відповідачів при укладенні спірних договорів, на незаконне зменшення податкових зобовязань та отримання права на формування податкового кредиту.

Разом з тим позовні вимоги не можуть бути задоволені з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною першою статті 208 ГК України передбачено, що якщо господарське зобовязання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобовязання обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобовязанням, а у разі виконання зобовязання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Згідно приписів ч.1 ст.208 ГК України слідує, що передбачені нею санкції застосовує лише суд. Це правило відповідає ст. 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки санкції, передбачені ч.1 ст.208 ГК України є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в дохід держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а відносяться до адміністративно-господарських та відповідають визначенню ч.1 ст. 238 ГК України.

Тому такі санкції можуть застосовуватися лише протягом строків, встановлених ст.250 ГК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Таке правозастосування відповідає правовому регулюванню чинному до 1 січня 2011 р.

Доводи представника позивача в судовому засіданні щодо наявності підстав для застосування в даному випадку положень ч.4 ст.258 ЦК України щодо десятирічного строку давності по вимогах про застосування наслідків нікчемних правочинів є безпідставними, оскільки санкції, відносно застосування яких податковим органом заявлено позов, за своєю правовою природою є адміністративно-господарськими, строк для застосування яких на час виникнення спірних правовідносин був встановлений приписами ст.250 ГК України.

Наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що оспорюванні господарські зобовязання мали місце протягом березня 2008 року, а позов подано позивачем до суду лише 11.02.2010 р., що свідчить про пропуск строків можливого застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст.208 ГК України, до сторін спірного господарського зобовязання. Строки застосування адміністративно-господарських санкцій у даному випадку сплили, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маргтрейд", Приватного підприємства "Весна" про стягнення коштів отриманих без установлених законом підстав - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяC.А. Гебеш