Справа № 2а-5959/08/1570
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р.м. ОдесаСправа № 2а-5959/08/1570

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

За участю: секретаря - Вишневської А.В.

представника апелянта - Кулинича К.С. (довіреність від 27.03.2015 року)

представника позивача - Яцевича О.С. (довіреність від 15.08.2013 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило скасувати рішення Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області від 06.02.2008 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 784 899,97 грн., від 12.03.2008 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 23 354,08 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем в межах здійснення зовнішньоекономічної діяльності за контрактами на доставку радіонавігаційного та рятувального обладнання, біологічної установки стічних вод та суднового обладнання дотримано вимоги законодавства, що регулює порядок проведення розрахунків в іноземній валюті, термінів надходження товару за зовнішньоекономічними контрактами, тому застосування до підприємства штрафних (фінансових) санкцій є безпідставним.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправними та скасував рішення Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області від 12.03.2008 року № та від 06.02.2008 року № в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій в сумі 533 477,01 грн. В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

В апеляційні скарзі Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Ізмаїльська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами планової виїзної документальної перевірки ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» (ПАТ «Українське Дунайське пароплавство») з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року складено акт від 18.06.2007 року №01012301/01125821.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» (ПАТ «Українське Дунайське пароплавство»), зокрема, вимог ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», в результаті чого позивачем перевищено встановлені строки розрахунків за імпортними операціями на загальну суму 4 560 555, 53 грн.

На підставі встановлених порушень, з урахуванням результатів адміністративного оскарження, відповідачем прийнято рішення від 06.02.2008 року № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 784 899, 97 грн. та від 12.03.2008 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 23 354, 08 грн.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для донарахування позивачу штрафних санкцій згідно з оспорюваних рішень, слугував висновок контролюючого органу про недотримання ВАТ «УДП» (ПАТ «УДП») 90-денного терміну надходження товару за зовнішньоекономічними контрактами: від 30.12.2004 року №1361 з компанією «SEMKO CALLENBERG MARIN A/S» (Данія) на поставку радіонавігаційного обладнання; від 30.12.2004 року № 1360 з ВАТ «Пелла-Маш» (Російська Федерація) на поставку двох судових комплектів рятувального обладнання для судів проекту RSD09; від 30.12.2004 року №1364 з компанією «J.P. Sauer & Sohn Maschinenbau GmbH» (Німеччина) на поставку компресора пускового повітря для суден проекту PSD09; від 30.12.2004 року № 1363 з компанією «DVS-Servis GmbH» (Німеччина) на поставку біологічної установки стічних вод; від 30.12.2004 року №1359 з фірмою «Alfa Laval Tumba AB» (Швеція) на поставку суднового обладнання.

З матеріалів вбачається, що справа розглядалась неодноразово.

Так, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року, позовні вимоги задоволено. Суд скасував рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.02.2008 року № та від 12.03.2008 року №.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 жовтня 2014 року касаційну скаргу Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції вказав на порушення судами норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлені судом касаційної інстанції порушення норм процесуального права полягають у тому, що перевіряючи правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих згідно оспорюваних рішень за недотримання підприємством 90-денного терміну надходження товару за зовнішньоекономічними контрактами: від 30.12.2004 року №1361 з компанією «SEMKO CALLENBERG MARIN A/S» (Данія) на поставку радіонавігаційного обладнання; від 30.12.2004 року № 1360 з ВАТ «Пелла-Маш» (Російська Федерація) на поставку двох судових комплектів рятувального обладнання для судів проекту RSD09; від 30.12.2004 року №1364 з компанією «J.P. Sauer & Sohn Maschinenbau GmbH» (Німеччина) на поставку компресора пускового повітря для суден проекту PSD09; від 30.12.2004 року № 1363 з компанією «DVS-Servis GmbH» (Німеччина) на поставку біологічної установки стічних вод; від 30.12.2004 року №1359 з фірмою «Alfa Laval Tumba AB» (Швеція) на поставку суднового обладнання, суди не встановили обставин щодо надходження імпортованого товару в межах 90-денного строку на суму 152 722, 00 євро на виконання контракту, укладеного між ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» та Компанією SEMKO CALLENBERG MARINE A/S, Данія та не врахували відсутність в матеріалах справи платіжного доручення від 21.08.2006 року на вказану суму та інвойсу з відбитком штемпеля Яготинської митниці «під митним контролем».

Також, при перевірці дотримання позивачем вимог законодавства про розрахунки в іноземній валюті в межах контрактів, укладених з Компанією DVZ - Servis GmbH, Німеччина та Компанією J.P.Saver & Sohn Maschinenbau GmbH, Німеччина, враховуючи проведення оплати товару, поставленого за цими контрактами, частинами, судами не було встановлено дотримання строків перетину товаром митного кордону з моменту здійснення його першої оплати та загальної кількість днів прострочення з перевіркою перерахованої суми коштів відповідно до вартості товару, що надійшов, враховуючи відсутність індивідуальних ліцензій Національного банку України на перевищення законодавчо встановлених строків розрахунків по даних контрактах.

Також, суд касаційної інстанції вказав, що при перевірці дотримання позивачем вимог законодавства про розрахунки в іноземній валюті у сфері зовнішньоекономічної діяльності з Філією Alfa Laval Tumba AB, Швеція, судами попередніх інстанцій не перевірено суму, на яку позивачу продовжено строк розрахунків відповідно до наданої індивідуальної ліцензії НБУ, загальну суму перерахованих коштів, дати надходження товару та його вартість відповідно до вантажно-митних декларацій та не враховано відсутність в матеріалах справи платіжного доручення на суму, відносно якої банком продовжено термін розрахунків.

Разом з тим, касаційний суд зазначив про помилковість висновків судів попередніх інстанції про те, що оскільки поставка обладнання за контрактом, укладеним позивачем з Компанією «Пелла-Маш», була здійснена на склад постачальника (ВАТ «Пелла-Маш»), датою імпорту товару слід вважати момент переходу права власності від постачальника-нерезидента до покупця-резидента. Адже перехід права власності на імпортований товар визначає розподіл обов'язків покупця та продавця у сфері цивільних правовідносин, однак не має вирішального значення для митного контролю. У зв'язку із чим суд касаційної інстанції вказав судам на необхідність для правильного вирішення спору встановити, коли спірний товар фактично перетнув митний кордон України, перевіривши, зокрема, дату проставлення штампа «під митним контролем» на товаропровідному документі.

Під час нового розгляду справи, вирішуючи спір по суті та часткового задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки висновки контролюючого органу про порушення позивачем правил законодавства щодо розрахунків в іноземній валюті в частині дотримання 90-денного строку імпорту товару за зовнішньоекономічними контрактами товару з урахуванням документів, що підтверджують оплату товару та його фактичне надходження у митну територію України, знайшли своє підтвердження за операціями з Компанією SEMKO CALLENBERG MARINE A/S, ВАТ «Пелла-Маш», Компанією Alfa Laval Tumba AB, Компанією Компанією J.P.Saver & Sohn Maschinenbau GmbH, Компанією DVZ - Servis GmbH, рішення від 06.02.2008 року № про застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 251 422,96 грн. є правомірним та підстави для його скасування в цій частині відсутні.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення контролюючого органу від 12.03.2008 року №, що є безумовною підставою для його скасування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року № 185/94-ВР (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Згідно із ст. 4 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Моментом здійснення імпорту відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року № 959-XII є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

За правилами ст. 44 Митного кодексу України від 11.07.2002 року № 92-IV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) товари, що переміщуються через митний кордон України, разом з їх упаковкою та маркуванням, транспортні засоби, якими вони переміщуються через митний кордон, а також документи на ці товари і транспортні засоби пред'являються для контролю митним органам у незмінному стані в пунктах пропуску через митний кордон України та в інших місцях митної території України, встановлених митними органами для здійснення митного контролю та оформлення, не пізніше ніж через три години після прибуття зазначених товарів і транспортних засобів у пункт пропуску або таке місце.

Згідно із ч. 3 ст. 71 Митного кодексу України від 11.07.2002 року № 92-IV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) митне оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України резидентами (крім громадян), крім випадків переміщення товарів і транспортних засобів через територію України у режимі транзиту, здійснюється митними органами, у зонах діяльності яких розташовані ці резиденти.

Разом з тим, відповідно до ст. 92 Митного кодексу України від 11.07.2002 року № 92-IV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), якщо митне оформлення товарів і транспортних засобів у повному обсязі відповідно до їх митного режиму здійснюється не в місці перетинання митного кордону, митному органу у пункті пропуску на митному кордоні України подаються транспортні, комерційні та інші супровідні документи, що містять відомості про товари і транспортні засоби, достатні для прийняття рішення про можливість їх пропуску через митний кордон України.

Крім того, ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України від 11.07.2002 року № 92-IV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України здійснюється через пункти пропуску на митному кордоні України, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 року №574 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), вантажно-митна декларація є заявою, що містить відомості про товари та мету їх переміщення через митний кордон України або зміну митного режиму щодо цих товарів.

Аналіз наведених правових норм показав, що моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією (що підтверджується штампом митниці «Під митним контролем» на товаросупровідних документах), для застосування статей 2, 4 України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України, а оформлена вантажно-митна декларація не є єдиним документом, яким засвідчується факт та дата фактичного переміщення товарів через митний кордон, є заявою, що містить відомості про товари та мету їх переміщення через митний кордон України і засвідчує право суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності на розміщення товарів у визначений митний режим та підтверджує (а не встановлює) права і обов'язки зазначених у вантажно-митній декларації осіб щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських операцій.

Отже, перебування під митним контролем товарів неможливе без їх фактичного ввезення в Україну, при цьому, первинним є фактичне переміщення товарів через митний кордон України, підставою для якого в режимі імпорту є наявність на вантаж товаросупровідного документа (CMR), проставлення на якому відбитка штампа «під митним контролем» з відповідною датою засвідчує факт і дату перетину митного кордону України.

Таким чином, датою імпорту слід вважати не дату оформлення вантажно-митної декларації, а дату фактичного перетину митного кордону.

При цьому, Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 року передбачає відповідний порядок здійснення та строки розрахунків учасниками зовнішньоекономічної діяльності/термінів імпорту товару, відповідальність за його недотримання, встановлює виключні підстави, зокрема, для зупинення вказаних строків та звільнення резидента від відповідальності у вигляді санкцій за порушення цих правил.

Як вбачається з акту перевірки та матеріалів справи, 30.12.2004 року між ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» та Компанією SEMKO CALLENBERG MARINE A/S (Данія) укладено Контракт №1361 СПРФ на поставку обладнання відповідно до Технічної специфікації, доданої до даного контракту. Відповідно до ст. 3 Контракту загальна вартість Товару та постачання для одного судового комплекту за даним Контрактом для першого судна складає 1 381 406 Євро.

На виконання умов контракту від 30.12.2004 року №1361 позивач перерахував Компанії SEMKO CALLENBERG MARINE A/S 744 081 Євро, зокрема: згідно платіжного доручення від 23.01.2006 року - на суму 226 389 Євро, що складає 1 379 691,54 грн. (термін розрахунків 23.04.2006 року); платіжного доручення від 06.03.2006 року - на суму 134 346 Євро, що складає 815 493,65 грн. (термін розрахунків 04.06.2006 року); платіжного доручення від 22.03.2006 року - на суму 134 346 Євро, що складає 823 906,40 грн. (термін розрахунків 20.06.2006 року); платіжного доручення від 06.04.2006 року - на суму 124 500 Євро, що складає 770 942,60 грн. (термін розрахунків 05.07.2006 року); платіжного доручення від 14.04.2006 року - на суму 124 500 Євро, що складає 760 380,02 грн. (термін розрахунків 13.07.2006 року); платіжного доручення від 21.08.2006 року - на суму 152 722 Євро, що складає 987 349,26 грн. (термін розрахунків 19.11.2006 року).

Також, ВАТ «УДП» видавались індивідуальні ліцензії Національного банку України на перевищення законодавчо встановлених строків розрахунків за імпортними операціями, а саме: ліцензія №293 від 27.03.2006 року - на суму 226 389 Євро на продовження термінів розрахунків з 24.04.2006 року до 10.07.2006 року №28-143/1268-3258 від 27.03.2006 року, висновок ДПА України №2095/6/23-5016 від 09.03.2006 року; ліцензія №787 від 08.09.2005 року - на суму 226 389 Євро на продовження термінів розрахунків з 10.07.2006 року до 31.12.2006 року №28-143/3558-9490 від 08.09.2006 року, висновок ДПА України №9182/6/22-5016 від 19.08.2006 року; ліцензія №788 від 08.09.2005 року - на суму 134 346 Євро на продовження термінів розрахунків з 05.06.2006 року до 31.12.2006 року №28-143/3557-9489 від 08.09.2006 року, висновок ДПА України №9182/6/22-5016 від 19.08.2006 року; ліцензія №789 від 08.09.2005 року - на суму 134 346 Євро на продовження термінів розрахунків з 21.06.2006 року до 31.12.2006 року №28-143/3556-9488 від 08.09.2006 року, висновок ДПА України №9182/6/22-5016 від 19.08.2006 року; ліцензія №790 від 08.09.2005 року - на суму 124 500 Євро на продовження термінів розрахунків з 06.07.2006 року до 31.12.2006 року №28-143/3555-9487 від 08.09.2006 року, висновок ДПА України №9182/6/22-5016 від 19.08.2006 року; ліцензія №791 від 08.09.2005 року - на суму 124 500 Євро на продовження термінів розрахунків з 14.07.2006 року до 31.12.2006 року №28-143/3559-9491 від 08.09.2006 року, висновок ДПА України № 9182/6/22-5016 від 19.08.2006 року.

Згідно наявних в матеріалах справи Специфікації до договору на зберігання товарів на митному ліцензійному складі №МЛС/02/ від 28.04.2006 року, ВМД №506000002/6/200163 від 29.04.2006 року з відбитком штемпеля Ізмаїльської митниці «під митним контролем», інвойсу від 21.04.2006 року №011417, з відбитком штемпеля Яготинської митниці «під митним контролем» Компанія SEMKO CALLENBERG MARINE A/S та ВАТ «УДП» виконали умови Контракту на поставку обладнання від 30.12.2004 року №1361 СПРФ, товар по імпорту надійшов на митну територію України та відповідно до Договору на зберігання в митному ліцензійному складі №МЛС/02/ від 28.04.2006 року, укладеного між БПП «Трімекс» (Україна) та ВАТ «УДП», інвойсу від 21.04.2006 року №011417, накладної СМR №4081205, був прийнятий БПП «Трімекс» на зберігання для наступного оформлення у митному режимі «імпорт».

Як вірно встановив суд першої інстанції, на виконання умов вказаного контракту позивачем перераховано Компанії SEMKO CALLENBERG MARINE A/S грошові кошти у розмірі 152 722 Євро - 18.08.2006 року, поставлений Компанією SEMKO CALLENBERG MARINE A/S товар перетнув митний кордон - 27.04.2006 року, про що свідчить відбиток штемпелю Яворівської митниці «Під митним контролем» на інвойсі № 011417.

Разом з тим, згідно попереднього рахунку № 011417 товар на виконання умов Контракту на поставку від 30.12.2004 року №1361 СПРФ, надійшов на митну територію України лише на суму 145 060 Євро та раніше, ніж відбулась оплата за вказаним товаром, решта товару на суму - 7 662 Євро після сплати коштів 18.08.2006 року на митну територію України не надходила.

Як вбачається з таблиці розрахунків пені строком закінчення розрахунку по порушенням термінів розрахунків з Компанією SEMKO CALLENBERG MARINE A/S є 19.11.2006 року, отже, оскільки днем оплати грошових коштів за контрактом з Компанією SEMKO CALLENBERG MARINE A/S є 18.08.2006 року, а 17.11.2006 року є днем порушення терміну поставки (імпорту) товару (наступний день після закінчення законодавчо встановленого 90-денного строку), при цьому терміном закінчення строку нарахування пені є 19.11.2006 року, пеня підлягає нарахуванню за 2 дні прострочення терміну поставки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов рівного висновку про правомірність нарахування податковим органом пені ВАТ «УДП» на суму 152 722 євро на виконання умов контракту на поставку від 30.12.2004 р. №1361 СПРФ з компанією SEMKO CALLENBERG MARINE A/S у розмірі 296, 55 грн. (7662 (різниця між сумами 152722,00 та 145060,00 євро)* 6,45087*2*0,3%) згідно оскаржуваного рішення від 06.02.2008 року №.

Також, 30.12.2004 року між ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» та ВАТ «Пелла-Маш» (Російська Федерація) укладений Контракт №1360 СПРФ на поставку двох судових комплекти рятувального обладнання для суден типу RSD09, відповідно до Технічної специфікації №1, Технічної специфікації №2, доданих до даного контракту. Відповідно до ст. 3 Контракту від 30.12.2004 року №1361 СПРФ загальна контрактна ціна обладнання та постачання одного комплекту складає 108 010 Євро.

На виконання умов контракту ВАТ «УДП» перерахувано ВАТ «Пелла-Маш» 43 204 Євро, а саме: згідно платіжного доручення від 05.01.2006 року - на суму 32 403 Євро, що складає 193 498,56 грн. (термін розрахунків 05.04.2006 року); платіжного доручення від 23.03.2006 року - на суму 43 204 Євро, що складає 263 321,68 грн. (термін розрахунків 21.06.2006 року).

Також, позивачу видавались індивідуальні ліцензії Національного банку України на перевищення законодавчо встановлених строків розрахунків за імпортними операціями, а саме: ліцензія №291 від 27.03.2006 року - на суму 32 403 Євро на продовження термінів розрахунків з 06.04.2006 року до 05.08.2006 року, №28-143/1266-3256 від 27.03.2006 року, висновок ДПА України №1920/6/23-5016 від 03.03.2006 року; ліцензія №782 від 07.09.2006 року - на суму 43 204 Євро на продовження термінів розрахунків з 22.06.2006 року до 05.08.2006 року, №28-143/3531-9445 від 07.09.2006 року, висновок ДПА України №9179/6/22-5016 від 18.08.2006 року.

Поставка обладнання за вказаним Контрактом здійснена на склад Компанії «Пелла-Маш», фактично обладнання не перетинало митного кордону України відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» поставка товару здійснена не була.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, наявність укладеної між позивачем та ВАТ «Пелла-Маш» угоди щодо зберігання товару не свідчить про здійснення поставки такого товару у розмінні Закону та не спростовує наявного порушення, адже перехід права власності на імпортований товар визначає розподіл обов'язків покупця та продавця у сфері цивільних правовідносин, однак не має вирішального значення для митного контролю.

Таким чином, оскільки на виконання умов контракту ВАТ «УДП» перерахувало ВАТ «Пелла-Маш» 43 204 Євро, фактично товар не перетнув митний кордон України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність нарахування позивачу контролюючим органом пені у розмірі 211 457,08 грн. згідно оскаржуваного рішення від 06.02.2008 року №.

Також, 30.12.2004 року між ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» та Компанією Alfa Laval Tumba AB (Швеція) укладено Контракт №1359 СПРФ на поставку, суднового обладнання в комплекції, вказаній у Додатках. Відповідно до ст. 3 Контракту загальна контрактна вартість обладнання та постачання складає 169 704 Євро.

На виконання умов контракту ВАТ «УДП» перераховано Філії Alfa Laval Tumba AB 169 704 Євро, а саме: згідно платіжного доручення №834 від 28.12.2005 року - на суму 50 911,20 Євро, що складає 304 716,77 грн. (термін розрахунків 29.03.2006 року); платіжного доручення №453 від 19.09.2006 року - на суму 118 792,80 Євро, що складає 1 063 654,86 грн. (термін розрахунків 17.09.2006 року).

Так, суд вірно встановив наявність в матеріалах справи платіжного доручення №834 від 28.12.2005 року на оплату коштів у розмірі 50 911,20 Євро.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ВАТ «УДП» видавались індивідуальні ліцензії Національного банку України на перевищення законодавчо встановлених строків розрахунків за імпортними операціями, а саме: ліцензія №292 від 27.03.2006 року - на суму 50 911,20 Євро на продовження термінів розрахунків з 29.03.2006 року до 17.05.2006 року, яка видана на підставі Висновку ДПА України від 03.03.2006р. №1920/6/22-5016.

Відповідно до міжнародної транспортної накладної СМR № ХЕ 49628769 перетин митного кордону обладнання, що надійшло від Компанії Alfa Laval Tumba AB на виконання Контракту №1359 СПРФ відбувся 17.06.2006 року, що вбачається з відбитку штемпелю «під митним контролем» Ізмаїльської митниці.

Таким чином, оскільки першу оплату у розмірі 50 911,20 Євро на виконання умов Контракту позивачем проведено 28.12.2005 року, ліцензією Національного банку України №292 продовжено терміни розрахунків до 17.05.2006 року, перетинання товаром митного кордону є 17.06.2006 року, тобто термін порушення становить 30 днів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено правомірність висновків контролюючого органу про порушення позивачем строків перетину митного кордону товару з моменту здійснення першої оплати, а відтак - нарахування пені за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічного контракту у розмірі 29 548,68 грн. (50911,20* 6, 44885*30*0,3 %) згідно оскаржуваного рішення від 06.02.2008 року №.

Відносно дотримання строків перетину митного кордону з моменту здійснення оплати на суму 118 792,80 Євро за платіжним дорученням №453 від 19.06.2006 року обладнанням, що надійшло на виконання умов Контракту №1359 СПРФ, укладеного з Компанією Alfa Laval Tumba AB, суд першої інстанції вірно встановив, що оплата товару на суму 118 792,80 Євро згідно платіжного доручення №453 відбулась 19.06.2006 року, відповідно до міжнародної транспортної накладної СМR № ХС 49628777 та відбитку штемпелю «під митним контролем» Ізмаїльської митниці перетин митного кордону обладнання відбувся 25.06.2006 року, отже в межах дотримання 90-денного строку перетину митного кордону з моменту здійснення першої оплати.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відсутність порушень з боку позивача приписів Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» щодо законодавчо встановлених строків розрахунків за імпортною операцією на вказану суму, тому нарахування штрафних санкцій на вказану вартість товару є безпідставним.

Також, 30.12.2004 року між ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» та J.P.Saver & Sohn Maschinenbau GmbH (Німеччина) укладений Контракт №1364 СПРФ на поставку компресора пускового повітря відповідно до Технічної специфікації №1, доданої до даного контракту. Відповідно до ст. 3 Контракту загальна вартість обладнання та постачання складає 11 700 Євро.

На виконання умов контракту ВАТ «УДП» перераховано Компанії J.P.Saver & Sohn Maschinenbau GmbH 11 746 Євро, а саме: згідно платіжного доручення від 22.06.2006 року - на суму 3 510 Євро, що складає 22 390,85 грн. (термін розрахунків 20.09.2006 року); платіжне доручення від 22.09.2006 року - на суму 8 236 Євро, що складає 52 950,52 грн. (термін розрахунків 21.12.2006 року).

Згідно ВМД №506000002/7/000040 від 12.01.2007 року з відповідним відбитком штемпеля Ізмаїльської митниці «під митним контролем» J.P.Saver & Sohn Maschinenbau GmbH та позивачем виконано умови вищевказаного Контракту, обладнання по імпорту надійшло на митну територію України на загальну суму 76715,96 грн., що у перерахунку по курсу НБУ на день отримання товару складає 11 700 Євро.

Як вірно встановив суд першої інстанції, на виконання умов вказаного Контракту ВАТ «УДП» перераховано першу частину коштів у розмірі 3 510 євро - 22.06.2006 року, перетин митного кордону з обладнання згідно відбитку штемпелю «Під митним контролем» Ягодинської митниці на міжнародній транспортній накладній СМR № 070371206-1d відбувся 24.12.2006 року, отже строк порушення термінів перетину митного кордону з моменту здійснення першої оплати починається з 21.09.2006 року та закінчується 24.12.2006 року, відтак складає 94 дні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість нарахування позивача контролюючим органом пені у розмірі 6 278,73 грн. на платіж у розмірі 3 510 Євро (3510* 6,343305*94*0,3 %) згідно оскаржуваного рішення від 06.02.2008 року №.

При цьому, перевіряючи дотримання позивачем законодавчо встановлених строків розрахунків за імпортною операцією з Компанією J.P.Saver & Sohn Maschinenbau GmbH за платежем від 22.09.2006 року на суму 8 236 Євро, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що оплата товару у розмірі 8 236 Євро здійснена 22.09.2006 року, товар перетнув митний кордон - 24.12.2006 року, отже днем порушення строків розрахунків за імпортною операцією є 22.12.2006 року (наступний день за закінченням 90-денного строку для митного оформлення товарів), відтак пеня нараховується з 22.12.2006 року по 24.12.2006 року, отже суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість нарахування позивачу пені у розмірі 328,85 грн. (8236,00*6,65489*2*0,3%) згідно оскаржуваного рішення від 06.02.2008 року №.

Також, 30.12.2004 року між ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» та DVZ - Servis GmbH (Німеччина) укладено Контракт №1363 СПРФ на поставку біологічної установки стічних вод DVZ SKA - 20 «Biomaster» відповідно до Технічної специфікації №041063, доданої до даного контракту. Відповідно до ст. 3 Контракту загальна вартість обладнання та постачання складає 12 820 Євро.

На виконання умов Контракту ВАТ «УДП» перераховано Компанії DVZ - Servis GmbH 12 820 Євро, а саме: згідно платіжного доручення від 22.06.2006 року - на суму 3 846 Євро, що складає 24 534,25 грн. (термін розрахунків 20.09.2006 року); платіжного доручення від 22.09.2006 року - на суму 9 020 євро, що складає 57 990,98 грн. (термін розрахунків 21.12.2006 року).

Згідно ВМД №506000002/6/200755 від 23.11.2006 року на загальну суму 83425,25грн. (що у перерахунку по курсу НБУ на день отримання товару складає 12 820 Євро) з відбитком штемпеля Ізмаїльської митниці «під митним контролем» DVZ - Servis GmbH та ВАТ «УДП» виконали умови вищезазначеного Контракту, обладнання по імпорту надійшло на митну територію України.

Колегія суддів вважає, що перевіряючи дотримання позивачем законодавчо встановлених строків розрахунків за платежем на суму 3 846 Євро згідно платіжного доручення від 22.06.2006 року за імпортною операцією, суд першої інстанції правильно врахував, що згідно відбитку штемпеля «Під митним контролем» Ягодинської митниці на міжнародній транспортній накладній СМR № 070071106-1d перетин митного кордону обладнання відбувся 08.11.2006 року, оплата у розмірі 3 846 Євро здійснено 22.06.2006 року, отже дійшов вірного висновку, що позивачем порушено строки розрахунків за імпортною операцією, кількості днів затримки складає 48 (з 21.09.2006 року по 08.11.2006 року).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність визначення позивачу контролюючим органом пені 3513,07 грн. за платежем 3846,00 Євро (3846* 6,34331*48*0,3 %) згідно оскаржуваного рішення від 06.02.2008 року №.

Разом з цим суд першої інстанції вірно встановив відсутність порушень позивач строків розрахунків за платежем у розмірі 9 020 Євро згідно платіжного доручення від 22.09.2006 року, з урахуванням часу перетину митного кордону обладнанням, яке надійшло від компанії DVZ - Servis GmbH, - 08.11.2006 року.

З урахуванням наведеного, оскільки висновки контролюючого органу про порушення позивачем правил законодавства щодо розрахунків в іноземній валюті в частині дотримання 90-денного строку імпорту товару за зовнішньоекономічними контрактами товару за операціями з Компанією SEMKO CALLENBERG MARINE A/S, ВАТ «Пелла-Маш», Компанією Alfa Laval Tumba AB, Компанією Компанією J.P.Saver & Sohn Maschinenbau GmbH, Компанією DVZ - Servis GmbH знайшли своє підтвердження, колегія суддів вважає, що суд з урахуванням належного дослідження розрахункових документів та документів про підтвердження перетину товару митного кордону України, фактичного його надходження у митну територію України, дійшов правильного висновку про безпідставність нарахування позивачу санкцій згідно оскаржуваного рішення від 06.02.2008 року № у сумі 533477,01.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов вірно висновку про необґрунтованість нарахування позивачу пені у сумі 23 354,08 грн. гідно рішення від 12.03.2008 року №, враховуючи, що це рішення прийнято на підставі рішення ДПА України про результати розгляду скарги № 3790/7/25-0415 від 27.02.2008 року, яким скасовано рішення Ізмаїльської ОДПІ від 26.11.2007 року № в частині застосування до ВАТ «УДП» штрафних (фінансових) санкцій у сумі 209 999,81 грн., та в зазначеній частині рішення ДПА в Одеській області від 20.12.2007 р. №33751/10/25-0007, прийняте за результатами розгляду повторної скарги, в іншій частині - у сумі 23 354,08 грн., зазначене рішення залишено без змін. Згідно рішення ДПА 19.11.2007р №29138/10/25-0007 «Про результати розгляду повторної скарги», залишено без змін рішення Ізмаїльської ОДПІ Одеської області від 27.06.2007 р. №, а скаргу ВАТ «УДП» - без задоволення, та збільшено суму пені на 233 353,89 грн. Згідно рішення ДПА 19.11.2007 року №29138/10/25-0007 «Про результати розгляду повторної скарги» збільшення пені пов'язано з тим, що Ізмаїльською ОДПІ не вірно визначено кількість днів прострочення, а саме, не враховано, що згідно з інди відуальними ліцензіями на перевищення законодавчо встановлених строків розрахунків за імпортними операціями з перерахованими нерезидентами термін розрахунків було продов жено до відповідних дат.

Суд першої інстанції вірно врахував положення Постанови НБУ №136 «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями», згідно яких днем виникнен ня порушення є перший день після закінчення встановленого законодавством строку розра хунків за експортною, імпортною та лізинговою операцією або строку, встановленого відпо відно до раніше одержаних за цією операцією ліцензій.

Таким чином, оскільки відповідачем в оскаржуваному рішення від 12.03.2008року № не вірно здійснено розрахунок штрафних (фінансових) санкцій на суму 23 354,08 грн., колегія суддів вважає вірним висновок суду про необґрунтованість рішення контролюючого органу та наявність підстав для його скасування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належному аналізі обставин справи та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційних скарг їх не спростовують, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

В.Л. Романішин