Справа № 177/2642/14-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2015 рокусправа № 177/2642/14-а провадження №2а/177/4/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області

на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року у справі №177/2642/14а (провадження №2а/177/4/15) за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області, третя особа - ліквідатор Відкритого акціонерного товариства «Кривбасрудоремонт» Новіков Олександр Васильович, про визнання дій протиправними, зобов'язання зарахувати період роботи до стажу роботи за списком № 1, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію на пільгових умовах, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

-визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1;

-зарахувати періоди його роботи з 28.04.1987 року по 02.02.1999 року до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1;

-зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку № 1, відповідно до п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» з 16 лютого 2014 року та виплатити недоотриману суму пенсії.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що у період з 28.04.1987 року по 02.02.1999 року він працював повний робочий день в СУ №2 ТОВ «Кривбасрудоремонт» на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії за Списком №1. У зв'язку з досягненням 50-річного віку та маючи стаж роботи більше 30 років, з них більше 10 років відпрацювавши повний робочий день на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці і за результатами атестації робочих місць за Списком №1, він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, відповідачем було відмовлено з підстав відсутності необхідного пільгового стажу. Таку відмову УПФУ позивач вважає протиправною та такою, що прийнята всупереч чинному законодавству.

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено, а саме:

визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 16.05.2014 року у призначенні ОСОБА_2 пенсії на віком на пільгових умовах.

зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Криворізькому районі Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_2 період роботи з 28.04.1987 року по 02.02.1999

року до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Криворізькому районі Дніпропетровської області призначити і виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 16 лютого 2014 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.05.2014 року ОСОБА_2 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.19).

Рішенням комісії з розгляду спірних питань по призначенню (перерахунку) та виплаті пенсій при УПФУ в Криворізькому районі Дніпропетровської області №535 від 16.05.2014р. позивачу відмовлено у призначені пенсії за Списком №2 з підстав відсутності необхідного пільгового стажу. За розрахунками комісії, загальний стаж позивача складає 28 років 2 місяці 8 днів, з них стаж за списком № 1 - 3 роки 8 місяців 18 днів та за списком № 2 - 7 років 3 місяці 28 днів (а.с.21). Крім цього, відповідач зазначає про те, що надана позивачем довідка від 06.11.2000р., що уточнює пільговий характер роботи по Списку №1, не відповідає п.3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005р. №383, що діє на момент звернення заявника.

Правомірність дій управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні пенсії і, як наслідок, призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи свідчать про наявність у позивача права на призначення пільгової пенсії за Списком №1, з огляду на наявність необхідного трудового стажу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, названою нормою матеріального права встановлені умови, за яких особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, і однією з таких умов є наявність 10 років стажу роботи на зазначених роботах.

Відповідно до ст.62 Закону, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Досліджені судом відомості трудової книжки позивача свідчать про те, що ОСОБА_2 працював у спеціалізованому управлінні №2 по ремонту гірничорудного обладнання «Кривбассрудоремонт» у періоди (а.с. 4-7,102-104):

з 28.04.1987 року по 01.11.1987 року - слюсарем четвертого розряду по ремонту гірничозбагачувального обладнання дільниці КЦГЗК;

з 01.11.1987 року по 01.10.1989 року - слюсарем третього розряду по ремонту технологічного обладнання фабрики обпалювання ЦГЗК;

з 01.10.1989 року по 22.12.1994 року - слюсарем третього розряду по ремонту технологічного обладнання дробильної збагачувальної фабрики окускування ЦГЗК на тій же дільниці;

з 22.12.1994 року по 02.02.1999 року слюсарем третього розряду по ремонту технологічного обладнання цеху обпалювання фабрики окускування КЦГЗК на тій же дільниці.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 «Про затвердження Списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», яка діяла до 31.12.1991р., посада «слесари дежурные и ремонтные, бригадиры слесарей» була віднесена до Списку №2 розділ ІІІ «Агломерация и обогащение».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10 «Про затвердження Списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», посада «электрослесари (слесари) дежурные и по ремонту оборудования» була віднесена до Списку №2 розділ ІІ «Рудоподготовка, обогащение, окускование (агломерация, брикетирование, окомкование), обжиг руд и нерудных ископаемых» (код 2030000а-19931)

В подальшому посада «електрослюсарі (слюсарі) чергові та по ремонту устаткування» знайшла своє відображення у Списку №2, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. N 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» розділ ІІ «Рудопідготовка, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування, обпалювання руд і нерудних копалин» (код 2030000а-19931)

Отже, під час роботи у період з 28.04.1987 року по 11.03.1994 року посада, на якій працював позивач, відносилася до списку №2.

Проте, 15.11.1994 року до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. N 162 було внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України №773 та до списку №1 розділ ІІ «Рудопідготовка, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування, обпалювання руд і нерудних копалин» після позиції 1020100а-1753б пункт доповнено наступною позицією «Робітники ремонтних служб, зайняті ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, де основні робітники, які здійснюють технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за списком N 1: слюсарі-ремонтники, електрогазозварники, електрозварники ручного зварювання, газорізальники, електромонтери по ремонту і обслуговуванню електроустаткування, електрослюсарі».

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, спір виник саме внаслідок подальшого віднесення посади, на якій працював позивач, до Списку №1. На думку позивача, внаслідок такого віднесення, весь період його роботи має бути зарахований до Списку №1. Натомість, відповідач вважає, що обов'язковому застосуванню підлягають Списки, що діяли на момент роботи, тобто неможливо здійснити перезарахування періодів зі Списку №2 до Списку №1.

Надаючи правову оцінку таким доводам, суд виходить з наступного.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731, затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Порядок №383 регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до п.4.2 Порядку №383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Пунктом 4.3 Порядку визначено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підприємстві, де працював позивач, було проведено атестацію робочих місць, за результатами якої Наказом ДП «Кривбасрудоремонт» №32 від 06.03.1995 року, атестаційною комісією затверджено перелік робочих місць, професій та посад, працівники яких мають право на пільгову пенсію за списками №1 та №2, згідно якого у спеціалізованому управлінні №2 ЦГЗК посаду «слюсарі по ремонту фабрик окускування, дробильно-збагачувального комплексу, цеху обпалювання» (код класифікатора 19931), віднесено до Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. N162 з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів України №773 від 15.11.1994 року (код 1020100а-1753в) (а.с. 84-89).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що згідно вказаного наказу посада позивача відноситься до Списку №2 є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи, що атестація була проведена до 21.08.1997 року, і за результатами атестації було підтверджено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1, то весь спірний період позивача має бути зарахований саме до Списку №1.

Як вбачається з уточнюючої довідки № 17-1120 від 06.11.2000 року, яка видана ВАТ «Кривбасрудоремонт», позивач з 28.04.1987 року по 02.02.1999 року займав посади слюсаря по ремонту технологічного обладнання фабрик обпалювання, дробильної, збагачувальної фабрик та фабрики окускування ЦГЗК, при цьому був постійно зайнятий повний робочий день на роботах по ремонту технологічного устаткування в місцях його установки (в основних цехах Центрального ГЗК), де основні працівники, які ведуть технологічний процес, користуються правом пільгового Пенсійного забезпечення по Списку №1 (а.с. 8). Віднесення періоду роботи позивача з 15.11.1994 року по 02.02.1999 року до пільгового стажу за списком №1 підтверджується довідкою № 1762/3 від 06.12.2013 року (а.с. 24).

Проте, відповідач не прийняв до уваги надану позивачем уточнюючу довідку № 17-1120 від 06.11.2000 року з тих підстав, що на його думку, вона не відповідають п.3 Порядку №383.

З такими діями відповідача неможливо погодитися, оскільки, по-перше, відповідач не має повноважень самостійно встановлювати належність умов праці тому чи іншому Списку, а по-друге, відповідність умов праці позивача саме Списку №1 було підтверджено комісією за результатами проведеної атестації. Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено таку умову, за якої особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах, як результати атестації робочих місць.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не узгоджується з критеріями правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та визначені ч.3 ст.2 КАС України, а спірний період роботи ОСОБА_2 на посаді слюсаря повинен бути зарахований в стаж, який дає на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують вказаних висновків суду, та, фактично, свідчать про самостійне тлумачення відповідачем як норм чинного законодавства, так і документів позивача про його трудову діяльність та умови праці, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Крім цього, з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги. Розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, становив 241,17 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року у справі №177/2642/14а (провадження №2а/177/4/15) - без змін.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 241 гривень 17 копійок (двісті сорок одна гривня 17 коп.).

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 25.12.2015 р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська