Справа № 803/1629/14
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Справа № 803/1629/14

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі УМВС України у Волинській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі УДАІ УМВС України у Волинській області), про визнання протиправним та скасування наказу від 29 травня 2014 року № 330/в в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ, поновлення його на посаді, стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року, яка залишена без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року позовну заяву в частині позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 16 вересня 2014 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 803/1292/14 за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, УДАІ УМВС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу від 29 травня 2014 року № 114 о/с, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2014 року в справі №803/1292/14 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позов в цій частині задоволено. Визнано протиправним і скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 29 травня 2014 №114 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС України у Волинській області, з 30 травня 2014 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС України у Волинській області, з 30 травня 2014 року. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді підлягає негайному виконанню. В решті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.06.2015 року провадження у даній справі поновлено.

25.06.2015 року ухвалою суду провадження даній справі зупинено до вирішення Вищим адміністративним судом України касаційних скарг ОСОБА_1 та УМВС України у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року у справі №803/1292/14 за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, УДАІ УМВС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу від 29 травня 2014 року № 114 о/с, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 22.10.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.07.2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014 року повернуто заявникові у звязку з відкликанням.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 27.10.2015 року касаційну скаргу УМВС України у Волинській області залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014 року без змін.

24.12.2015 року ухвалою Волинського окружного адміністративного суду провадження у справі поновлено.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ України, зокрема, по день звільнення на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС. Відповідно до наказу УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 114о/с відповідно до пункту 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 30.05.2014 року звільнено позивача з органів внутрішніх справ. Підставою для звільнення зі служби в органах внутрішніх справ став наказ начальника УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 330/в.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки у відповідача не було належних правових підстав для звільнення зі служби за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Вказує, що підстави для притягнення його до відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ є необґрунтованими, оскільки наказ Міністерства внутрішніх справ України № 488дск від 28.05.2014 р. та наказ УДАІ УМВСУ у Волинській області № 157 від 28.05.2014р., за порушення яких його звільнено, не стосувались безпосередньо його, а тому не повинні були ним виконуватись. Крім цього, позивач зазначає, що відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування, за результатами якого його звільнено з органів внутрішніх справ.

Тому, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 330/в в частині звільнення його зі служби в органах внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивачем 14.12.2015 року за вх. №19544/15 подано до суду письмове клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності та у відсутності його представника, просив позов задоволити в повному обсязі.

Представником відповідача 21.12.2015 року за вх. №19914/15 подано до суду письмове клопотання, в якому просила розгляд справи проводити у відсутності їх представника.

Третя особа на розгляд справи не зявилась, свого представника в судове засідання не направили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки за поштовим відправленням №790 від 11.12.2015 року. Причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Частиною 1 статті 41 КАС України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням наведеного, справу вирішено у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

Частина 1 статті 17 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 20.05.2002 р., в тому числі на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС, що підтверджується записами в трудовій книжці, витягом із послужного списку. Позивач склав Присягу працівника органів внутрішніх справ України 03.09.1994 року.

Відповідно до наказу УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 року № 114о/с «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) відповідно до пункту 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 30.05.2014 року.

Підставою для видачі зазначеного наказу став наказ УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 року №330/в «Про порушення Присяги працівників органів внутрішніх справ України працівниками УДАІ Управління МВС України у Волинській області та покарання винних», відповідно до якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби «за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 р. № 382, у частині відданості народові України, Закону України «Про міліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут ОВС», особисту недисциплінованість, що виразилось у невиконанні вимог наказів МВС України від 28.05.2014 року №488 дск та УДАІ УМВС в області від 28.05.2014 року №157 «Про відрядження працівників Державтоінспекції області» щодо виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції».

Наказ УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 року №114о/с «По особовому складу» в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідно до пункту 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивач оскаржував у судовому порядку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10.07.2014 року у справі №803/1292/14 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.07.2014 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді скасовано та прийнято нову постанову, якою позов в цій частині задоволено, визнано протиправним і скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 29.05.2014 №114 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції, підпорядкованої Управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, з 30.05.2014 року, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції, підпорядкованої Управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, з 30.05.2014 року, постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді підлягає негайному виконанню, в решті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.07.2014 року залишити без змін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ за невиконання (відмову виконувати) вимог Наказів №488 дск та №157, які, в свою чергу, не містять жодних вимог зобовязального характеру щодо позивача (індивідуальних приписів, примусу до вчинення дій), окрім обовязку взяти участь у відповідних нарадах.

Наказ №488дск передбачає розпорядчий індивідуальний припис по організації та здійсненню відрядження працівників щодо, зокрема, начальника УМВС, а наказ №157 по проведенню оперативних нарад щодо командирів взводів ДПС ДАІ роти ДПС, підпорядкованої УМВС, та начальника ДАІ з обслуговування м. Луцька.

Наказ №157 частково був виданий з метою дотримання вимог п.11 Положення для врахування (зясування) думки колективу ОВС щодо відрядження конкретно визначених працівників.

Водночас, останній наказ зобовязує визначити та подати списки відповідних працівників, які виявили бажання до виконання поставлених завдань (вибуття у відрядження).

В підсумку, судом встановлено, що немає жодного наказу УМВС, яким би зобовязано конкретно позивача відбути у вказане відрядження, а відповідно він не міг відмовитися від направлення у таке відрядження.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що п.2 наказу № 157 у своєму змісті містить істотні суперечності, оскільки з одного боку зобовязує підпорядкованих начальників (командирів) визначити по 2 працівників, а з іншого подати списки бажаючих до виконання поставлених завдань. Таким чином, УДАІ при виданні цього наказу порушило вимоги ст.4 Дисциплінарного статуту не забезпечило його зрозумілість.

Відповідачем також порушено вимоги ст.14 Дисциплінарного статуту в тій частині, що службове розслідування проводилося без участі безпосереднього начальника порушника - командира взводу ОСОБА_2, який протягом дня 29.05.2014 року був в розпорядженні та міг взяти участь у розслідуванні (був безпосереднім учасником відповідних подій), оскільки лише 30.05.2014 року був виданий наказ УМВС №117о/с «Про відрядження працівників Державтоінспекції області» про його відрядження до ГУМВС.

Окрім того, відповідне службове розслідування призначено, проведено, підготовлено (складено) Висновок та завершено службове розслідування (затверджено Висновок) протягом одного дня (навіть не цілого), протягом його проведення не опитано жодної особи, а відповідні висновки зроблені на підставі кількох рапортів, не витребувано жодного документу.

Таким чином, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року встановлено, що позивача звільнено з посади: без законних підстав, оскільки відповідачами не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, за який його звільнено; з порушенням установленого порядку, тобто внаслідок проведення службового розслідування не уповноваженим органом та без повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин події (ймовірно скоєного вчинку).

Також в зазначеній постанові суду апеляційної інстанції встановлено, що наказ №114о/с винесений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки проведене УМВС службове розслідування та Висновок по матеріалах службового розслідування, на підставі якого було винесено наказ №114 о/с, не відповідають вимогам ст.14 Дисциплінарного статуту в частині повного, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин події.

Відповідно до частини 5 статті 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадження, - через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Частина 2 статті 14 КАС України встановлює, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно із частиною 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 року №2379/12/13-12 положеннями статті 72 КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

За змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Крім того, правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 30.09.2015 року (справі №21-1288а15) з аналогічними правовідносинами за позовом ОСОБА_3 до УМВС України у Волинській області, адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС у Волинській області від 29.05.2014 року №114о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшого сержанта міліції ОСОБА_3 з посади інспектора дорожньо-патрульної служби державної автомобільної інспекції, підпорядкованої УМВС України у Волинській області; визнано протиправним та скасовано наказ УМВС у Волинській області від 29.05.2014 року №330/в «Про порушення Присяги працівників органів внутрішніх справ України працівниками управління державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області та покарання винних» в частині притягнення старшого сержанта міліції ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Верховним Судом України вказано, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Невиконання вимог наказів № 488 дск та № 157, що стало підставою для звільнення позивача, не містить ознак такого проступку, а підпадає під поняття порушення службової дисципліни, за яке може бути накладене дисциплінарне стягнення відповідно до статті 12 Статуту.

Згідно із частиною першою статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, враховуючи те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014 року визнано протиправним та скасовано наказ УМВС у Волинській області від 29.05.2014 року №114о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції, підпорядкованої Управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, суд приходить до висновку, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню і наказ УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 330/в «Про порушення Присяги працівників органів внутрішніх справ України працівниками УДАІ Управління МВС України у Волинській області та покарання винних» в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, оскільки останній прийнятий також на підставі Висновку по матеріалах службового розслідування, який не відповідає вимогам ст.14 Дисциплінарного статуту в частині повного, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин події.

Керуючись статтями 14, 17, 41, 71, 72, 158, 160, 162, 163, 181, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі статтей 6, 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 29 травня 2014 року №330/в «Про порушення Присяги працівників органів внутрішніх справ України працівниками УДАІ Управління МВС України у Волинській області та покарання винних» в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде виготовлена в повному обсязі 29 грудня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич