Справа № 826/25858/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 грудня 2015 року 15:18 № 826/25858/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кобилянського К.М., суддів Гарника К.Ю., Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної архітектурно-будівельної інспекції України
про скасування припису,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві (далі - відповідач), в якій просить суд скасувати припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим акта, або виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 28.08.2015 щодо об'єкту: «Реконструкція нежитлових приміщень будівель літ. «А» та «Ь» під апартаменти на АДРЕСА_1».

Ухвалою суду від 14.12.2015 замінено неналежного відповідача Департамент державної архітектурно-будівельної інспекцію у місті Києві на процесуального правонаступника - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками акта перевірки щодо порушення позивачем відповідних положень містобудівного законодавства, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечував, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено виконання будівельних робіт із реконструкції нежитлових приміщень без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за поданими сторонами письмовими клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

17 жовтня 2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_3, придбали у товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОНІНДУСТРІЯПРОЕКТ» в рівних частинах дві нежитлові будівлі, а саме: в Літері «А» та в Літері «Ь» за адресою: АДРЕСА_1, на підставі двох Договорів купівлі-продажу частини нежитлових приміщень, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. та зареєстрованих в реєстрі за № 1764 та № 1768.

З позовної заяви вбачається, що позивач, як співвласник приміщень, прийняв рішення про недоцільність їх використання у напівзруйнованому стані та вирішив здійснити їх реконструкцію під окремі невеликі приміщення - апартаменти та провести необхідний ремонт.

В подальшому позивач подав до Департаменту ДАБІ у м. Києві Декларацію про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована Департаментом ДАБІ у м. Києві 27 листопада 2014 року, за № KB 03.

15 січня 2015 Департаментом ДАБІ у м. Києві зареєстровано декларацію про готовність об'єкта «Реконструкція нежитлових приміщень будівель літери «А», «Ь» під апартаменти по АДРЕСА_1» до експлуатації.

01 серпня 2015 між позивачем, ОСОБА_3 (замовники) та ТОВ «Моноліт» (підрядник) укладено договір підряду, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується своїми силами за завданням замовника у встановлений договором термін виконати комплекс робіт по внутрішній і зовнішній обробці будинків, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, літ. «А», літ. «Ь», надалі іменований «Об'єкт», а замовник зобов'язується прийняти результат виконання робіт і виплатити узгоджену ціну.

Пунктом 2 договору визначено наступний обсяг робіт: штукатурка стін; шпаклівка стін; фарбування стін; фарбування фасаду; укладання плитки в коридорах; укладання плитки на сходових маршах; укладання плитки в санвузлах; прокладка електропроводки; установка розподільних щитків, автоматичних вимикачів; установка вимикачів, розеток, світильників; укладання ламінату; встановлення дверей; установка умивальників, унітазів, душових кабін.

В п. 4.2 договору сторони погодили, що роботи повинні бути завершені не пізніше 31 грудня 2015, однак сторони залишають за собою право продовжити термін виконання робіт за взаємною згодою.

28 серпня 2015 посадовою особою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 на об'єкті будівництва: «Реконструкція нежитлових приміщень будівель літери «А» та «Ь» під апартаменти на АДРЕСА_1».

За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжують виконувати будівельні роботи з реконструкції нежитлових приміщень 3-поверхової адміністративної будівлі під апартаменти без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Категорія складності - III, відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва».

За результатами перевірки посадовою особою Департаменту складено акт перевірки від 28.08.2015, в якому зазначено виявлені в ході перевірки порушення та видано припис з вимогою зупинити виконання будівельних робіт до усунення виявлених правопорушень у термін до 09.10.2015.

Не погоджуючись з правомірністю припису, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Правовий аналіз зазначених вище норм чинного законодавства, порушення який встановлено під час проведення перевірки, дає змогу дійти висновку, що вирішальною ознакою наявності/відсутності в діях позивача ознак правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в даному випадку, є виконання позивачем будівельних робіт без дотримання погоджувальної процедури, передбаченої ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Поняття «Будівельні роботи» визначено в Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 № 466.

Зокрема, відповідно до п. 2 зазначеного Порядку під будівельними роботами розуміються роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

З акта перевірки та оскаржуваного припису суд встановив, що будівельні роботи, виконувані позивачем, ідентифіковані суб'єктом владних повноважень як реконструкція.

Визначення поняття «Реконструкція» міститься в ДБН В.3.2-2-2009 «ЖИТЛОВІ БУДИНКИ. РЕКОНСТРУКЦІЯ ТА КАПІТАЛЬНИМ РЕМОНТ».

Відповідно до ч. 3 ДБН В.3.2-2-2009, реконструкція житлового будинку - перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв'язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

Аналогічне за своїм змістом визначення поняття «Реконструкція» містить Закон України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», згідно якого, реконструкція - перебудова жилого будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості жилих квартир, загальної та жилої площі тощо, пов'язана із зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

З фотоматеріалів, наданих відповідачем в підтвердження власної правової позиції, чітко видно, що позивачем проводяться роботи з зовнішнього оздоблення будівлі. При цьому, в наданих фотоматеріалах відсутні будь-які докази, які б свідчили на користь здійснення позивачем: 1) перебудови житлового будинку; 2) зміни кількості житлових квартир; 3) зміни загальної і житлової площі тощо у зв'язку зі зміною геометричних розмірів; 4) заміни окремих конструкцій.

За таких обставин, кваліфікація вчинюваних позивачем робіт, як реконструкція, є неправомірною, внаслідок чого оскаржуваний припис складено необґрунтовано та безпідставно.

Однак, суд позбавлений можливості, в даному випадку, скасувати оскаржуваний припис, враховуючи наступне.

Зі змісту резолютивної частини припису від 28.08.2015 суд встановив, що термін дії припису - до 09.10.2015.

Водночас, до суду позивач звернувся лише 25.11.2015, тобто після строку на який зупинялись будівельні роботи.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп в справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, право позивача не може бути відновлено шляхом визнання протиправним акта індивідуальної дії - припису від 28.08.15, з урахуванням чого, на думку Окружного адміністративного суду м. Києва, в позові слід відмовити.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

Суддя К.Ю. Гарник

А.Б. Федорчук