Справа № 826/16543/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві до товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглесинтез Інжиніринг" про стягнення з відповідача коштів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглесинтез Інжиніринг" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 6744029,70 грн.

Відповідною ухвалою суду, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

До суду повернувся поштовий конверт із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з яких та довідки відділення поштового зв’язку із проставленою на ній датою, якою є 07 жовтня 2015 року, вбачається, що копію вказаної ухвали відповідачу не вручено.

Згідно з ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Протягом судового розгляду справи письмові заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування, або письмова заява про визнання позову від відповідача до суду не надійшли.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як з’ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 6744029,70 грн., який виник у зв’язку з несплатою ним самостійно узгоджених грошових зобов’язань.

Позивачем у період із 02 лютого по 13 лютого 2015 року проведено перевірку відповідача, за результатами якої 13 лютого 2014 року складено акт № 143/1-26-50-15-02-382186657 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки правомірності нарахування відповідачу бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень 2014 року, згідно з висновками якого, відповідачем завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень 2014 року у розмірі 25675819,00 грн. та занижено суму податкових зобов’язань за квітень 2013 року та січень 2014 року на суму 245245, 00грн. та завищено суму від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту, чим порушено п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України №2755-VI від 02 грудня 2010 року зі змінами та доповненнями.

Проте, як вбачається із картки особового рахунку відповідача сплата нарахованих податковим органом зобов’язань та штрафних санкцій не відбувалась.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 69.1 ст. 59 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем на адресу відповідача направлялась податкова вимога від 06 травня 2014 року №3698-25 на загальну суму 1064,00 грн.

На час звернення позивача до суду з позовом за відповідачем обліковувався податковий борг у розмірі 6744029,70 грн., а саме:

- з податку на додану вартість у розмірі 6743047,70 грн.;

- з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 982,00 грн.

Сума податкового боргу підтверджується наявними у матеріалах справи копіями облікових карток особового рахунку платника податків - відповідача.

У ході судового розгляду справи відповідачем не висловлено позицію щодо заявлених позивачем вимог, зокрема не подано до суду заперечень проти позову разом із доказами на їх обґрунтування.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявленої позивачем вимоги та, як наслідок, необхідність стягнення з відповідача у судовому порядку суми податкового боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих судом обставин вбачається, що позов державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві до товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглесинтез Інжиніринг" про стягнення з відповідача коштів є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин