Справа № 826/6294/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 грудня 2015 року № 826/6294/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ БАНК» Новікової Марії Миколаївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ БАНК» Новікової Марії Миколаївни (надалі також - відповідач1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі також - відповідач2), в якому просила:

- визнати дії Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ БАНК» Новікової Марії Миколаївни протиправними;

- визнати повідомлення № 15-237 від 03.02.2015р. про нікчемність правочину та повідомлення № 15-269 від 04.02.2015р. про нікчемність правочину недійсними;

- зобов'язати Уповноважену особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ БАНК» Новікову Марію Миколаївну внести ОСОБА_1, в перелік вкладників ПАТ «БГ БАНК», які мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести ОСОБА_1, в реєстр вкладників для здійснення виплат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивача безпідставно, в порушення норм чинного законодавства, не включено до переліку вкладників ПАТ «БГ БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що беззаперечно завдає шкоди охоронюваним правам та інтересам позивача.

Відповідачі проти задоволення позову заперечували з огляду на їх безпідставність. Також звертали увагу суду на те, що укладений між позивачем та Банком правочин є нікчемним, тому підстави для відшкодування позивачеві суми вкладу відсутні. З огляду на вищевикладене, у задоволенні позову просили відмовити повністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Як зазначала позивач, між нею та ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ», правонаступником якого після реорганізації є ПАТ «БГ БАНК» (надалі по тексту - Банк), 27 червня 2014 року було укладено Договір № ДФ-063137 банківського вкладу (депозиту) (вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів), надалі по тексту - Договір.

Договір, згідно п. 1.1. було укладено строком на 185 днів з 27 червня 2014 року до 29 грудня 2014 року. Відповідно п. 1.2. Договору в день укладення цього Договору Вкладник передав, а Банк прийняв для зберігання на Рахунок грошові кошти в розмірі - 180 000,00 (сто вісімдесят тисяч грн. 00 коп.) гривен.

При цьому, як стверджує позивач, про реальний характер укладеного між нею та Банком договору свідчить платіжне доручення № 108593 від 27 червня 2014 року.

В подальшому, Уповноваженою особою фонду на адресу позивача, надіслано Повідомлення про нікчемність правочину від 03.02.2015р. №15-237, яким на підставі п.4 ч.2 ст.37 Закону, повідомлено, що платіжне доручення №108593 від 27.06.2014р. щодо проведення банківської операції - є нікчемним, та повідомлення від 03.02.15р. №15-269, яким повідомлено позивача, що Договір № ДФ-063137 банківського вкладу (депозиту) від 27.06.14р.- є нікчемним.

Не погоджуючись з діями відповідача1 щодо віднесення договору банківського рахунку та операцій по ньому до нікчемних правочинів, та як наслідок не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «БГ БАНК», які мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із наступного.

Постановою Правління Національного банку України від 27 листопада 2014 № 745 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БГ БАНК» до категорії неплатоспроможних» (далі - Постанова НБУ № 745).

На підставі Постанови НБУ №745 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесено Рішення № 131 про запровадження з 28.11.2014 року тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «БГ БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Новікову Марію Миколаївну.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з приписами статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків регламентовані приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 4 Закону №4452, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Поряд з цим, частиною 1 ст.26 Закону №4452 передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно положень частин 1 та 2 ст.27 Закону №4452 Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно ч. 5 ст.27 Закону №4452 протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Зі змісту ч. 2 ст. 38 зазначеного Закону вбачається, що на Уповноважену особу Фонду покладений обов'язок під час дії тимчасової адміністрації проводити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зокрема, відповідно до положень ч. 4 ст. 38 Закону №4452 Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Фактичні обставини справи свідчать, що на виконання вищевказаного положення Закону уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ Банк» Новікової Марії Миколаївни Наказом № 1-зд від 08.01.2015 року «Про здійснення службового розслідування у ПАТ «БГ БАНК»» (надалі - Наказ № 1-зд від 08.01.2015 року) було ініційовано перевірку в ПАТ «БГ БАНК» депозитних договорів, укладених з фізичними особами у період з 27.06.2014 року та джерел походження коштів, що надходили на поточні рахунки клієнтів фізичних осіб з 27.06.2014 року по депозитних та поточних рахунках фізичних осіб, за якими є залишки коштів станом на початок дня 28.11.2014 року.

За результатами перевірки згідно Наказу № 1-зд від 08.01.2015 року було складено Акт службового розслідування від 14.01.2015 року, яким встановлені наступне.

27 червня 2014 року о 15 годині 26 хвилин 48 секунд, з поточного рахунку Юридичної особи, відкритого в ПАТ «БГ БАНК» на рахунок, відкритий Фізичною особою 1, було здійснено перерахування грошових коштів в сумі 3 588 800 (три мільйони п'ятсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Також, 27.06.2014 року, в період часу з 17 годин 01 хвилини 13 секунд по 17 годин 03 хвилини 18 секунд з рахунку 1, відкритого Фізичною особою 1 на рахунки 18 фізичних осіб, до складу яких входив і позивач, було перераховано грошові кошти в сумах: по 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок та один на суму 168800 (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Постановою Правління Національного баку України від 26 червня 2014 року №383 «Про застосування до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ПЕРШИЙ» заходів впливу та призначення куратора (далі - Постанова НБУ № 383) встановлено заборону АТ «БАНК ПЕРШИЙ» з 27 червня до 27 грудня 2014 (включно) здійснювати залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб (у тому числі з видачею депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валютах, відкриття поточних рахунків (у тому числі карткових) фізичним особам, зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ «АТ «БАНК ПЕРШИЙ».

Поряд з цим, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

В той час, як фактичні обставини справи свідчать, що 27 червня 2014 року, під час діючої заборони щодо здійснення такого типу операцій, згідно Постанови НБУ № 383 та Наказу № 311-зд від 27 червня 2014 року, протягом 3 хвилин було здійснено 19 платежів, якими з рахунку Фізичної особи 1, який був відкритий у ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» було перераховано грошові кошти в сумі, що не перевищує гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, на поточні рахунки 19 фізичних осіб, до складу яких входив і позивач, які теж були відкрити у ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ».

Виходячи з викладеного, відповідач-1 прийшов до висновку про те, що виявлені під час проведення перевірки операції з перерахування коштів з відкритого в ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» рахунку юридичної особи, на відкритий у Банку рахунок фізичної особи, з подальшим перерахуванням на рахунки фізичних осіб траншами меншими за 200 000грн., здійснені умисно та направлені на «дроблення» коштів на рахунках клієнтів Банку та мають на меті отримання відшкодування коштів клієнтів - юридичних осіб за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Виявлені в ході проведення перевірки правочини є нікчемними в силу приписів ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і потребують відповідного реагування.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 37 Закону Уповноважена особа Фонду має право звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

В ході судового розгляду справи підтверджено, що відповідачем 1 до правоохоронних органів було подано Заяву про вчинення кримінального правопорушення (вих. 16-279 від 04.02.2015р.), за наслідком розгляду якої було порушено кримінальне провадження №0014100.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає обґрунтованими доводи Уповноваженої особи Фонду, що оскільки реальних коштів позивачем не вносилось, про що було відомо працівникам банку, то укладання договору банківського рахунку та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім'я позивача, здійснено з метою створення обов'язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд здійснюватиме за рахунок державних коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону №4452 правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Таким чином, дії особи щодо переказу коштів є правочином.

Згідно з ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо сторона посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам. Згідно з п. 18 вказаної Постанови, нікчемними є правочини, які спрямовані на незаконне використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності або заволодіння такої власності.

При цьому, згідно ст. 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, а вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» Новікової М.М - протиправними, оскільки на Уповноважену особу Фонду покладений обов'язок під час дії тимчасової адміністрації проводити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою ст.38 Закону №4452.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.37 Закону, Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Позивачем не надано доказів, а судом не встановлено обставин, що свідчили б протиправність повідомлень № 15-237, 15-269 про нікчемність правочину недійсними, а отже позовна заява в цій частині задоволенню не підлягає.

Похідною є позовна вимога щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ БАНК» Новікову Марію Миколаївну внести ОСОБА_1 в перелік вкладників ПАТ «БГ БАНК», які мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже задоволенню також не підлягає.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести ОСОБА_1 в реєстр вкладників для здійснення виплат, суд приходить до висновку про їх передчасність, оскільки, Фонд формує Загальний реєстр вкладників на підставі Переліку або додаткової інформації, який формується Уповноваженою особою Фонду. В даному випадку Фонд не отримував ні Переліку вкладників з відомостями про позивача, ні додаткової інформації про позивача, як вкладника, на кошти якого поширюються гарантії Фонду, а відтак відсутні підстави для висновку про порушення Фондом прав позивача та, відповідно, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А.Качур