Справа № 726/1737/15-а
Суддя: Мілінчук С. В.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1737/15-а
Провадження №2-а/726/20/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2015 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі головуючого судді: Мілінчук С. В. при секретарі Руснак Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Чернівці про визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання провести поновлення виплат раніше призначеної пенсії, суд-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до УПФУ в Чернівецькій області в якому посилається на те, що станом на 2015 рік вона постійно проживає в США та у звязку із цим не отримує пенсію за віком. 27.07.2015 року вона звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії, проте їй було відмовлено. Позивач вважає таку відмову незаконною, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати дії УПФ України в м. Чернівці незаконними та зобовязати поновити виплату раніше призначеної пенсії починаючи з 07.10.2009 року.

Позивач та її представник у судове засідання не зявились, проте надіслали до суду заяву з проханням справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Предстаник відповідача надіслав до суду письмові заперечення проти позову в яких вказує, що позивач позбавлена права виплати їй пенсії, оскільки вона виїхала на постійне місце проживання до США до 2009 року та окрім того, громадянам України, які отримали дозвіл на постійне місце проживання до держав, з якими не укладено міжнародних договорів в галузі пенсійного забезпечення, пенсія в Україні не призначається. Також вказує, що заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто, а оскільки позивач особисто не зверталась у передбаченому Законом порядку до управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці за призначенням пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та не подавала заяви встановленого зразку, а також необхідний пакет документів, що визначає право на даний вид пенсії, ОСОБА_1 позбавлена права на такі виплати.

На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 КАС України при вирішенні справи суд має керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується ксерокопією паспорта (а.с 8).

Як вбачається із пенсійної справи ОСОБА_1 їй призначена довічна пенсія за віком із 26.10.1987 року. З цього 26.10.1987 року періодично здійснювались перерахунки пенсії, яка виплачувалась позивачу до 2002 року.

Матеріалами пенсійної справи встановлено, що 05.09.2002 року ОСОБА_1 виїхала на постійне місце проживання до США та з цього часу виплата пенсії їй була припинена.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що ОСОБА_1 в даний час проживає в США.

У липні 2015 року представник ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії, проте Листом від 11.08.2015 року № 147/А-19 управлінням Пенсійного фонду України в м. Чернівці було відмовлено ОСОБА_1 в поновленні виплати раніше призначеної пенсії, оскільки законодавством України не передбачено виплати пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання до держав, з якими не укладено міжнародних договорів в галузі пенсійного забезпечення.

Питання виплати пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регламентується Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з положенням другого речення ст. 51 Закону, під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України вищезазначених положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення до п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Положення Закону, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Пунктом третім резолютивної частини Рішення КСУ визначено звернути увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Після прийняття Конституційним Судом України рішення від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Таким чином, з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009р. виключена така підстава для припинення пенсійних виплат, як проживання пенсіонера за кордоном, що є підставою для поновлення конституційного права позивача на виплату пенсій незалежно від місця його постійного проживання і саме з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням Рішення КСУ щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону.

При цьому, органи державної влади повинні керуватися нормами Конституції і законів України і не можуть порушувати норми статті 22 Конституції України, які є нормами прямої дії.

Тому, суд вважає, що з прийняттям Рішення КСУ від 07.10.2009р. правові підстави для припинення виплати пенсії ОСОБА_1 як громадянці, яка проживає за кордоном, відсутні, оскільки саме наявність такого рішення є безумовною підставою для поновлення виплати пенсії саме з 7 жовтня 2009 року.

Крім того, правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на виплату пенсії, основані на принципі юридичної визначеності, що не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тому суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність механізму для поновлення виплати пенсій громадянам, які проживають за межами України.

Право на соціальний захист громадян України закріплено у статті 46 Конституції України, а також більш конкретизоване у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема, ст. 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Органи державної влади повинні керуватися нормами Конституції і законів України і не можуть порушувати норми статті 22 Конституції України, які є нормами прямої дії.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 44 Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Як встановлено судом, міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення між Україною та США не укладено.

Також слід зазначити, що згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України або підставою для їх обмеження.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір місця свого проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Позивач, як громадянка України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватись усіма своїми конституційними правами, у тому числі і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод для виплати пенсій відповідач зобовязаний відновити виплату пенсій позивачу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці відповідно до наданих йому законодавством України повноважень, зобов'язане прийняти відповідне рішення про поновлення та виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 7 жовтня 2009 року, з моменту визнання положень закону неконституційними та відновлення такого права, у звязку з чим приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 44, 46, 49, 51Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 8, 9, 71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях, якими відмовлено ОСОБА_1 у поновленні виплати раніше призначеної пенсії неправомірними.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 починаючи з 07 жовтня 2009 року.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя ОСОБА_2