Справа № 804/6801/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2015 р. Справа № 804/6801/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
при секретарі Федуркіній А.В.,
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати повністю рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС № НОМЕР_2 від 21.05.2015р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску ( далі Рішення) у розмірі 2325,33 грн.
Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, в яких вказав, що податковим органом відповідно до наданих позивачем документів про податковий компроміс визначено відсутність здійснення господарських операцій з вказаними у заяві про податковий компроміс, переліку операцій, відносно яких здійснено уточнення показників податкової декларації для застосування процедури досягнення податкового компромісу та уточнюючих розрахунків з контрагентами ТОВ «МТТ-Строй», ТОВ «Альфа-Київбуд», а отже, перевірка позивача проведена правомірно, а оскаржені рішення винесені в межах та у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
06.05.2015 року Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС проведено документальну планову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_3) своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування. Виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 роки.
За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки № 474/04-67-17-02, яким встановлені наступні порушення:
- п.177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України , в результаті чого занижено суму податкового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 20 103,75 грн., у тому числі по роках: у 2012 році у розмірі 9 600,00 грн., у 2013 році у розмірі 3 903,75 грн., у 2014 році у розмірі 6 600,00 грн.;
-абз.3 п.1 ст. 4, п.2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижена сума єдиного внеску на загальну суму 46 506,67 грн., у т. ч. по роках: у 2012 році 22 208,00 грн., у 2013 році 9 030,67 грн., у 2014 році 15 268,00 грн.
На підставі вищезазначеного акта перевірки відповідачем були винесені такі рішення:
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 21.05.2015 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем в розмірі 20 103,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 5025,94 грн.;
- рішення від 21.05.2015 року № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 2325,33 грн.
Податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС від 21.05.2015 року № НОМЕР_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем в розмірі 20 103,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 5025,94 грн.
Так, документальною плановою невиїзною перевіркою ФОП ОСОБА_4 встановлено порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем на суму 20 103,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 5025,94 грн.
Позивач вважає протиправним та просить скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 21.05.2015 року № НОМЕР_1, оскільки висновки податкового органу про відсутність здійснення господарських операцій з ТОВ «МТТ-Строй», ТОВ «Альфа-Київбуд», а також включення до складу витрат, отриманих від ТОВ «Славутич-Капітал», є безпідставними.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.
Розділом ІІІ Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток підприємств.
Відповідно до п.177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно зрозділом ІІІ цього Кодексу.
Згідно з п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.
Зі змісту податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 р., 2013 р., 2014р. ФОП ОСОБА_4 видно, що останнім задекларовані суми загального оподаткованого доходу за 2012 рік у розмірі 541 309,25 грн., за 2013 рік у розмірі 433 578,28 грн., за 2014 рік у розмірі 556 267,12 грн. та суми чистого оподаткованого доходу за 2012 рік у розмірі 41 939,97грн., за 2013 рік у розмірі 40 644,90 грн, за 2014 рік у розмірі 52 228,62 грн. безпосередньо пов'язані із одержанням доходу від провадження господарської діяльності. Загальна сума отриманого позивачем чистого оподатковуваного доходу за відображеними у податковій звітності даними становить 134 813,49 грн. за перевіряємий період.
За результатами проведеної відповідачем документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 встановлено заниження позивачем вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із господарською діяльністю, на загальну суму 20 103,75 грн., в тому числі по роках за 2012 рік 9 600,00 грн., за 2013 рік 3 903,75 грн., за 2014 рік 6 600,00 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на 134 025,00 грн., в тому числі за 2012 рік 64 000,00 грн., за 2013 рік 26 025,00 грн, за 2014 рік 44 000,00 грн., як наслідок, податковим органом донараховано податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 20 103,75 грн.
ФОП ОСОБА_4 було подано до ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області заяву про застосування податкового компромісу від 24.03.2015 року, перелік операцій, відносно яких здійснено уточнення показників податкової декларації для застосування процедури податкового компромісу та уточнюючих розрахунків з контрагентами.
Згідно з наданими документами про податковий компроміс позивача податковий орган визначив відсутність здійснення господарських операцій із контрагентами: ТОВ ТОВ «МТТ-Строй», ТОВ «Альфа-Київбуд».
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г)ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу (п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України).
Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст.200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Згідно з п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.
Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України).
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.
На підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Додатком №1 до договору №ТО-06/2 від 01.06.2012 року встановлено перелік технічного обслуговування та обстеження системи опалення.
Факт виконання договору підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних послуг за червень 2012 року на загальну суму 64 000,00 грн. без ПДВ, локальним кошторисом на суму 64 000,00 грн., договірною ціною на загальну суму 64 000,00 грн. без ПДВ, відомістю ресурсів до локального кошторису, актом прийняття виконаних робіт за червень 2012 року на загальну суму 64 000,00 грн. без ПДВ.
Позивачем з ТОВ «Альфа-Київбуд» укладено договір від 01.10.2013 року №6-Р/1013, згідно умов якого підрядник (ТОВ «Альфа-Київбуд») бере на себе зобовязання виконати ремонтні роботи нежитлових приміщень в будівлі за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Газети «Правда», будинок 29 відповідно до додатка (Форма №КБ-2в), який є невідємною частиною договору, в обумовлені цим договором терміни. Замовник (ФОП ОСОБА_4Г.) зобовязується повністю сплатити підрядникові виконані роботи протягом 30 банківських днів, з можливістю відстрочення платежу до трьох років. Загальна вартість робіт за договором встановлюється в сумі без ПДВ: 26 025,00 (двадцять шість тисяч двадцять пять грн. 00 коп.) грн., ПДВ-20%: 5 205,00 (пять тисяч двісті пять грн. 00 коп.) грн. відповідно до п.3.1 договору. За виконану роботу згідно цієї угоди замовник перераховує підрядникові кошти відповідно до Додатку (Форма №КБ-2в) п.3.2 договору.
Факт виконання даного договору підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року на загальну суму 26 025,00 грн. без ПДВ, відомістю ресурсів до локального кошторису, локальним кошторисом на загальну суму 26 025,00 грн. без ПДВ, договірною ціною на суму 26 025,00 грн. без ПДВ, актом прийняття виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року на загальну суму 26 025,00 грн. без ПДВ.
Судом також встановлено, що між ФОП ОСОБА_4 (замовник) та ТОВ «КУА «Славутич-Капітал» (виконавець) було укладено договір від 28.11.2014 року №02/2014 про надання консультаційних послуг з розробки та впровадження апаратно-програмного комплексу для проведення моніторингу веб-ресурсів клієнтів. Загальна вартість виконаних робіт 44 000,00 (сорок чотири тисячі грн. 00 коп.) грн.
Факт виконання даного договору підтверджується копією акта розкриття виконаних робіт від 15.12.2014 року, копія якого наявна в матеріалах справи.
Оплата за договорами з контрагентами: ТОВ «МТТ-Строй», ТОВ «Альфа-Київбуд», ТОВ «КУА «Славутич-Капітал» здійснена в повному обсязі, що підстверджується навними в матеріалах справи оборотно-сальдовими відомостями по рахунку:631 на відповідні суми зазначені у договорах за період з 01.01.12-31.12.14р.
З аналізу наявних у справі первинних документів, які також досліджувались під час перевірки, що підтверджується актом перевірки, за господарськими операціями позивача з вищенаведеним контрагентом вбачається, що вони складені у відповідності до законодавства України.
Жодних зауважень стосовно їх оформлення в акті перевірки також не зазначено.
Вищенаведене дає підстави вважати, що господарські операції позивача з контрагентами підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Крім того, укладені між сторонами договори не визнавались недійсними в судовому порядку, а твердження відповідача про нікчемність цих правочинів не приймається до уваги судом, оскільки не є безспірним.
Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, а придбаний товар використовувався в господарській діяльності позивача, однак, відповідачем при винесені спірних податкових повідомлень-рішень зазначене не було прийнято до уваги.
Необхідно зазначити, що не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податків подальше припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу самого собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу.
При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Суд звертає увагу на те, що в силу закону отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, у яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обовязку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону. Акт перевірки контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.
Також, програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Крім того, абсолютно справедливо підкреслюється, що такі дані не є також належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.
Використання податковим органом інформації компютерних баз: «ІС Податковий блок», бази даних «АІС Облік податків та платежів», АРМів «Звіт», «Транспорт», «Митниця», «Земля», АІС «Податки» обласного рівня, Система автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, АРМ «Свідоцтво платника ПДВ, АРМ «Прийняттяч та обробки звітності», АІС «Облік податків та платежів», не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Межі юридичної відповідальності кожного платника податку, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав належних доказів та не довів обґрунтованості визначення податкового зобов'язання та правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, в свою чергу позивач, про що свідчать матеріали справи, належним чином виконав свої договірні зобов'язання та оплатив вартість послуг, тому у суду є підстави вважати незаконним та таким, що підлягає скасуванню оскаржуване податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС від 21.05.2015р. № НОМЕР_1.
Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Оскільки судом встановлено, що позивачем не було допущено порушення вимог Податкового кодексу України відносно заниження чистого річного доходу за результатами господарської діяльності за період з 2012 по 2014 роки, то ним відповідно не занижено і базу обрахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а отже, не знижено сплату такого внеску.
Таким чином, суд робить висновок про відсутність заборгованості у позивача по сплаті зазначеного платежу, а тому виставлення йому вимоги та прийняття рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є протиправними.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення- задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати повністю рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС № НОМЕР_2 від 21.05.2015р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску ( далі Рішення) у розмірі 2325,33 грн.
Стягнути на користь ФОП ОСОБА_4 з Державного бюджету України судові витрати зі сплаті судового збору в сумі 548,10 грн.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2015 року

Суддя ОСОБА_6