Справа № 810/4633/15
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року 810/4633/15

Київський окружний адміністративний суд в складі головуючого - судді Щавінського В.Р. розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробуд» до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т АН О В И В:

ТОВ «Євробуд» звернулось до суду з позовом до Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з вимогою визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.12.2014 р. №, №, №.

У обґрунтування своєї правової позиції вказує, що Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Євробуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р.

На підставі висновків, зроблених за наслідками перевірки Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийняті податкові повідомлення рішення від 17.12.2014 р. № про визначення грошового зобовязання по податку на прибуток у розмірі 378713,00 грн., у тому числі за основним платежем 336735,00 грн. та штрафні санкції 41978,00 грн.; №001692204 про визначення грошового зобовязання з ПДВ у розмірі 33228,75 грн., у тому числі за основним платежем 26583,00 грн. та штрафні санкції 6645,75 грн.; № про порушення норм обігу готівки за штрафними санкціями 14029,20 грн.

Вказує, що позивач не погоджується з висновками Акту перевірки та вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання та прийняв рішення, що суперечить законодавству та виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених законами України.

Представник позивача підтвердив обставини викладені у позовній заяві. Надав суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні та просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. У обґрунтування своєї правової позиції вказав, що податковим органом проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Євробуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р.

Вказує, що перевіркою встановлено порушення податкового законодавства. На підставі чого винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

19.11.2015 р. у судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Євробуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р., за результатами якої складено Акт перевірки в якому були зафіксовані виявлені порушення, а саме:

- п.44 ст.44, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.1 ст.138 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобовязання з податку на прибуток на загальну суму 336735,00 грн., в т.ч.: за 2 квартал 2011 р. на суму 168827,00 грн., за 4 квартал 2011 р. на суму 109020,00 грн., за 3 квартал 2012 р. на суму 11704,00 грн., за 4 квартал 2012 р. на суму 10500.00 грн., за 2013 р. у сумі 36684,00 грн.;

- п.п.198.2 (з урахуванням п.187.9 ст.187), п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобовязання з ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 39956,00 грн., в тому числі: за січень 2011 р. на суму 1077,00 грн., за квітень 2011 р. на суму 4888,00 грн., за червень 2011 р. на суму 5315,00 грн., за вересень 2011 р. на суму 2093,00 грн., за травень 2013 р. на суму 16683,00 грн., за серпень 2013 р. на суму 9900,00 грн.;

- п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п.127.1 «а» п.127.1 ст.127 ПК України в частині неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 2205,00 грн.;

- п. 4 п.п. «а» п.176.2 ст.176 ПК України та п.3 «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу нарахованого (плаченого) н користь платників податку і сум утриманого з них податку» затвердженого наказом ДПА України від 29.09.2003 р. №451, затвердженого в Міністерстві юстиції України 22.10.2003 р. за №960/8281, в частині зазначення недостовірних відомостей про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платників податку за 2013 р.;

- п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР).

За результатами розгляду матеріалів перевірки Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області винесено податкові повідомлення-рішення від 17.12.2014 р. № про визначення грошового зобовязання по податку на прибуток у розмірі 378713,00 грн., у тому числі за основним платежем 336735,00 грн. та штрафні санкції 41978,00 грн.; №001692204 про визначення грошового зобовязання з ПДВ у розмірі 33228,75 грн., у тому числі за основним платежем 26583,00 грн. та штрафні санкції 6645,75 грн.; № про порушення норм обігу готівки за штрафними санкціями 14029,20 грн.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суд зазначає наступне.

Податковий орган вважає, що, в порушення п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України, ТОВ «Євробуд» не відображено в податковому обліку суми безнадійної кредиторської заборгованості в наступних розмірах: за IV квартал 2011 року на суму 473 999 грн., в т.ч. по: ТОВ «Агрошляхбудсервіс» на суму 19 285 грн., КП «Ірпіньводоканал» на суму 1 806 грн., ПП «Ладопроект» на суму 438 000 грн., ПрА «ПМК-66» (АТЗТ «ПМК-6») на суму 14 908 грн.; за III квартал 2012 року на суму 55 733 грн., в т.ч. по: ПАТ «Леокон» на суму 55 197 грн., ТОВ «Текс-Колор» на суму 536 грн.; за IV квартал 2012 року в т.ч. по: ТОВ «Міг Будівельна компанія» на суму 50 000 грн.; за IV квартал 2013 року на суму 80 692 грн., в т.ч. по: TOB ВКА «Будівельні інвестиції» на суму 80 000 грн., КП «Бучанське бюро інвентаризації» на суму 692 грн. По взаємовідносинам з TOB «С.ДЖ.Р.Груп» на суму 453 972 грн.

Суд вважає, що така «заборгованість» виникла у звязку із помилками в програмному забезпеченні, проте перевіряючими первинні документи з невідомих причин не вимагалися та не вивчалися.

Як вбачається з матеріалів справи векселедержателем є не ТОВ «С.ДЖ.Р.Груп», а ТОВ «АМЕТТ», що підтверджується Актом приймання - передачі векселів.

Стосовно завищення витрат по взаємовідносинах з АТЗТ «ПМК-6» та ТОВ «Русобіт-М Україна» необхідно вказати наступне.

Податкова інспекція під час перевірки зробила висновок про те, що витрати, понесені ТОВ «Євробуд» при здійсненні фінансово-господарської діяльності з АТЗТ «ПМК-6» (в II кварталі 2011 року на суму 280 057 грн.) та ТОВ «Русобіт-М Україна» (в II кварталі і III кварталі 2013 року на суму 112 383 грн.), завищені, оскільки не повязані з господарською діяльністю ТОВ «Євробуд».

Судом встановлено, що у позивача є в наявності всі належним чином оформлені первинні документи, зокрема, по взаємовідносинам з ТОВ «Русобіт-М Україна»: Договір поставки б/н від 10.05.2013 р.; Видаткова накладна № РН-2008-01 від 20.08.2013 р.; Видаткова накладна № 1405-02 від 14.05.2013 р.; Податкова накладна № 3; Податкова накладна № 17; Подорожній лист від 14.05.2013 р. № 0018095; Подорожній лист від 20.08.2013 р. № 841164, а також акт приймання виконаних підрядних робіт за червень 2011 року між ТОВ «Євробуд» та АТЗТ ПМК-6».

Також суд вважає, що податковий орган безпідставно зняв ТОВ «Євробуд» податковий кредит з податку на додану вартість по наступним господарським операціям:

- в січні 2011 року - по взаємовідносинам з ТОВ «Гігабайт» на суму 1 077 грн. (свідоцтво платника ПДВ анульовано 28.12.2012 року),

- в квітні 2011 року - по взаємовідносинам з ТОВ «КГВ-Сервіс» на суму 3 000 грн. (свідоцтво платника ПДВ анульовано 12.04.2011 року), та з ТОВ «Вістфорт» на суму 1 887 грн. (свідоцтво платника ПДВ анульовано 08.12.2011 року),

- в червні 2011 року - по взаємовідносинам з ТОВ «Вістфорт» на суму 382 грн. (свідоцтво платника ПДВ анульовано 08.12.2011 року), та з ПТПП «Комплектліфтмонтаж» на суму 4 933 гри. (свідоцтво платника ПДВ анульовано 30.01.2012 року),

- у вересні 2011 року - по взаємовідносинам з ТОВ «Асс ОСОБА_1» на суму 2093,00 грн. (свідоцтво платника ПДВ анульовано 18.06.2012 року),

- у травні 2013 року - по взаємовідносинам з ТОВ «Русобіт-М Україна» на суму 16683,00 грн. (відсутність за місцезнаходженням),

- у серпні 2013 року - по взаємовідносинам з ТОВ «Русобіт-М Україна» на суму 9900,00 грн. (відсутність за місцезнаходженням).

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 2.1. розділу 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704. визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Пунктом 2.2. вказаного розділу Положення визначено, що первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

В свою чергу, пунктом 2.4. розділу 2 Положення передбачено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вищевказані норми Положення кореспондуються з приписами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до яких підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Вищевказані первинні документи в силу приписів ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та фіксують факти здійснення господарських операцій. Зазначені первинні документи складені на паперових носіях і містять всі обовязкові реквізити згідно вимог ч. 2 ст. 9 вищевказаного Закону.

Таким чином, вищевказані первинні бухгалтерські документи, не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу приписів ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, підтверджують факти укладання та виконання вищевказаних правочинів, дотримання ТОВ Євробуд приписів п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України та реальність таких правочинів.

Відповідно до приписів пп. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до вимог п. 198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В свою чергу, приписами пп. 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Разом з тим, за змістом приписів пп. 201.4, 201.8, 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобовязань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, згідно з вимогами п. 198.6. ст. 198 ПК України, виключною підставою, яка позбавляє платника податків на віднесення сум податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, до податкового кредиту є їх не підтвердження податковими накладними (або підтвердження податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, діюче податкове законодавство повязує виникнення права платника податків на податковий кредит з наявністю податкової накладної, що оформлена у відповідності до приписів ст. 201 Податкового кодексу України.

В свою чергу, наявні у ТОВ Євробуд податкові накладні по взаємовідносинам з ТОВ «Гігабайт», ТОВ «КГВ-Сервіс», ТОВ «Вістфорт», ПТПП «Комплектліфтмонтаж», ТОВ «Асс ОСОБА_1» та ТОВ «Русобіт-М Україна» оформлені у відповідності з вимогами Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 року № 1379 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 року за № 1333/20071.

Крім того, незаконними є посилання контролюючого органу на анулювання свідоцтв вищевказаних постачальників є на думку суду безпідставним, оскільки їх анулювання відбулось вже після здійснення TOB «Євробуц» господарських операцій. На момент складання податкової звітності вищезазначені постачальники були належним чином зареєстровані.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей. З огляду на недоведеність податковим органом існування відповідних фактів, не є достатньою підставою для позбавлення покупця (позивача) права на відображення у податковому обліку понесених (нарахованих) витрат за наслідками придбання послуг ТОВ «Гігабайт», ТОВ «КГВ-Сервіс», ТОВ «Вістфорт», ПТПП «Комплектліфтмонтаж», ТОВ «Асс ОСОБА_1» та ТОВ «Русобіт-М Україна».

При цьому, Податковий кодекс України не покладає на платника податку обовязок (також не надано йому право) та контрольні функції щодо перевірки обставин здійснення господарської діяльності іншими платниками податків, перевірки показників їх податкової звітності, а відтак, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обовязки іншого платника податків. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником податків. Притягнення субєкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно із законом є неможливим.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» встановлено що, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

На час здійснення вищевказаних господарських операцій відомості про місцезнаходження зазначених постачальників та їх керівників, які зазначені в первинних бухгалтерських документах, відповідали даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а тому є достовірними.

Вищевикладена правова позиція підтверджується розясненнями Вищого адміністративного суду України, які містяться в листі від 20.07.2010 року №1112/11/13-10 щодо принципу персональної податкової відповідальності в спорах про податок на додану вартість та принципу добросовісності платника податків, відповідно до яких сама по собі несплата податку продавцем у разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. Відповідальна за сплату податку на додану вартість особа, що формує дані податкового обліку з цього податку, а не контрагент такої особи. Якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції реальні та відповідають дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних. Не будуть підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни з боку його контрагентів, припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість, припинення юридичної особи.

Дані обставини свідчать, що ТОВ Євробуд мало достатні підстави для віднесення суми сплаченого на користь постачальників ПДВ до складу податкового кредиту та включення вартості отриманих послуг до складу валових витрат. У зв'язку з тим, що позивачем не було порушено вимог податкового законодавства в частині формування валових витрат та податкового кредиту, застосування до нього штрафних санкцій є неправомірним.

У п. 6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 р. № 984, передбачено, що у висновку акта документальної перевірки зазначається опис виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень.

Відповідно до п. 6 розділу II цього Порядку факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Підпунктом 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що не включаються до складу валових витрат витрати на потреби, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, у тому числі на фінансування особистих потреб фізичних осіб, за винятком виплат, передбачених статтями 142 і 143 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених нормами цього розділу.

Суд вважає, що твердження контролюючого органу про завищення податкового кредиту ТОВ Євробуд по господарських операціях з ТОВ «Гігабайт», ТОВ «КГВ-Сервіс», ТОВ «Вістфорт», ПТПП «Комплектліфтмонтаж», ТОВ «Асс ОСОБА_1» та ТОВ «Русобіт-М Україна», є протиправним.

Таким чином, враховуючи, що на момент здійснення ТОВ Євробуд господарських операцій з вказаними постачальниками такі постачальники були належним чином зареєстровані юридичною особою та платником податку на додану вартість, враховуючи, що факт здійснення господарських операцій між зазначеними субєктами господарювання підтверджується складеними належним чином первинними документами бухгалтерського обліку та податковими накладними, та враховуючи, що діюче законодавство не передбачає відповідальності одного платника податку за неправомірність дій іншого, ТОВ Євробуд мало усі законодавчо визначені підстави дня відображення у складі податкового кредиту сум податку на додану вартість по податкових накладних, отриманих від ТОВ «Гігабайт», ТОВ «КГВ-Сервіс», ТОВ «Вістфорт», ПТПП «Комплектліфтмонтаж», ТОВ «Асс ОСОБА_1» та ТОВ «Русобіт-М Україна», а тому викладені в Акті перевірки висновки контролюючого органу є безпідставними, а отже податкові повідомлення-рішення від 17.12.2014 р. №, №, винесено протиправно та мають бути скасовані.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 17.12.2014 р. № необхідно вказати наступне.

Судом встановлено, що до каси підприємства протягом І кварталу 2012 року приймалися готівкові кошти, «плата за електроенергію» від фізичних осіб без застосування РРО та без видачі відпо відних документів встановленого зразка, а саме: прибутковим касовим ордером (далі - ПКО) №756/1 від 12.01.2012 р. прийнято готівкові кошти на суму 291,90 грн.; ПКО №757 від 13.01.2012 р. прийнято готівкові кошти на суму 56,7 грн.; ПКО від 16.01.2012 р. №758 прийнято готівкові кошти на суму 142,8 грн.; ПКО від 16.01.2012 р. №759 прийнято готівкові кошти на суму 573,3 грн.; ПКО від 17.01.2012 №760/5 прийнято готівкові кошти на суму 405,3 грн.; ПКО від 26.01.2012 №765 прийнято готівкові кошти на суму 207,9 грн.; ПКО від 26.01.2012 прийнято готівкові кошти на суму 147 грн.; ПКО від 26.01.2012 №763 прийнято готівкові кошти на суму 103,95 грн.; ПКО від 02.02.2012 №769 прийнято готівкові кошти на суму 28,35 грн.; ПКО від 16.02.2012 №778 прийнято готівкові кошти на суму 570,15 грн.; ПКО від 24.02.2012 №780 прийнято готівкові кошти на суму 14,7 грн.; ПКО від 24.02.2012 №781 прийнято готівкові кошти на суму 295,05 грн.; ПКО від 27.02.2012 №782 прийнято готівкові кошти на суму 12,6 грн.; ПКО від 27.02.2012 №783 прийнято готівкові кошти на суму 222,85 грн.; ПКО від 27.02.2012 №784 прийнято готівкові кошти на суму 70,35 гривень.

Таким чином, застосування РРО при здійсненні розрахунків за електроенергію є обовязковим через те, що ТОВ «Євробуд» не є виробником електроенергії і тому на нього не може розповсюджуватися дія п.1 ст.9 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95 ВР.

За таких обставин суд вважає, що податковим органом правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 17.12.2014 р. №, яким позивачу застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 14029,20 грн. за порушення позивачем норм обігу готівки.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки сторони не звертались до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат, вони стягненню на їх користь не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69-71, 97, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 17.12.2014 р. №.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 17.12.2014 р. №.

4. У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.