Справа № 815/6341/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6341/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Кулішенко Є.С.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Міт» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.10.2015 року № НОМЕР_1, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Міт» (далі ТОВ «Грін Міт») до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.10.2015 року № НОМЕР_1, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість всього на 484574 грн.

У своєму позові позивач зазначив, що висновки, які містяться в акті перевірки ТОВ «Грін Міт» стосовно порушення позивачем п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України є упередженими, ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені необхідними доказами та на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства.

ТОВ «Грін Міт» вказує, що в основу висновків акту перевірки про заниження позивачем суми податкових зобовязань з податку на додану вартість за рахунок завищення податкового кредиту на загальну суму 387659 грн. лягло безпідставне, на думку позивача, твердження ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, що всі господарські операції ТОВ «Грін Міт» з контрагентами ТОВ «Сатис» () за жовтень-листопад 2014 р., ТОВ «АВВА» () за серпень-жовтень 2014 р., ПП «Нікон Торг» () за листопад 2014 р., ТОВ «Мідвест Холдінг» () за грудень 2014 р. реально не здійснювались.

Таке твердження відповідача позивач вважає безпідставним, оскільки до перевірки ревізорам надавались всі первинні документи, що підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з вищезазначеними контрагентами.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с. 198-203 т. 2), в яких зазначив, що на підставі направлення від 11.09.2015 р. № 308, виданого ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, ОСОБА_1 головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту, наказу про проведення перевірки від 11.09.2015 р. № 422-п, згідно з п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1, п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Грін Міт» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Сатис» () за жовтень-листопад 2014 р., ТОВ «АВВА» () за серпень-жовтень 2014 р., ПП «Нікон Торг» () за листопад 2014 р., ТОВ «Мідвест Холдінг» () за грудень 2014 р., які доведені до відпрацювання листами ГУ ДФС в Одеській області.

Проведеною перевіркою встановлено відсутність обєктів оподаткування у вищезазначених контрагентів по операціях з придбання товарів (послуг) та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям, а також надання до перевірки документів не в повному обсязі, у звязку з чим ДПІ не мала змоги перевірити реальність господарських операцій.

На підставі вищенаведеного, відповідач вважає позовні вимоги ТОВ «Грін Міт» безпідставними та необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні.

22.12.2015 р. за № ФП/2065/15 до суду надійшла заява від ТОВ «Грін Міт» з проханням розглянути справу у порядку письмового провадження (а.с. 16 т. 2).

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Так, відповідно до п. 2.3 акту перевірки ТОВ «Грін Міт» зареєстроване як юридична особа 07.09.2011 р. в Одеському міському управлінні юстиції за № 0042462.

Підприємство взято на податковий облік в органах державної податкової служби 08.09.2011 р. за № 7970, станом на день підписання акту перевірки перебувало на обліку у ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Відповідно до пп. 2.4.1 акту перевірки ТОВ «Грін Міт» є платником податку на додану вартість, податку на прибуток, податку з доходів фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 11.09.2015 р. по 17.09.2015 р. на підставі направлення від 11.09.2015 р. № 308, виданого ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, ОСОБА_1 головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту, наказу про проведення перевірки від 11.09.2015 р. № 422-п, згідно з п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1, п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Грін Міт» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Сатис» () за жовтень-листопад 2014 р., ТОВ «АВВА» () за серпень-жовтень 2014 р., ПП «Нікон Торг» () за листопад 2014 р., ТОВ «Мідвест Холдінг» () за грудень 2014 р., за результатами якої було складено акт від 24.09.2015 р. № 2350/22-01/37872871 (а.с. 9-24 т. 1).

Зазначеним актом перевірки встановлено порушення ТОВ «Грін Міт» п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого сума податку на додану вартість занижена позивачем всього на 387659 грн., в т.ч. за серпень 2014 р. на 33520 грн., за вересень 2014 р. на 36650 грн., за жовтень 2014 р. на 108087 грн., за листопад 2014 р. на 126314 грн., за грудень 2014 р. на 83088 грн.

На підставі згаданого акта перевірки ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.10.2015 року № НОМЕР_1, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на 387659 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) з цього податку у сумі 96915 грн. (а.с. 25 т. 1).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаного висновку відповідача і винесеного на підставі такого висновку податкового повідомлення-рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд встановив наступне.

У періоді, що перевірявся ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, позивачем здійснювались господарські операції відповідно до нижчевикладених правочинів:

у серпні 2014 р. між ТОВ «Сатис» (постачальник) та ТОВ «Грін Міт» (покупець) укладено договір поставки продуктів харчування від 01.08.2014 р. № ДГ-1/08, відповідно до якого постачальник постачає та передає у власність покупця продукти харчування рослинного походження їстівну зелень та овочі в асортименті, а покупець зобовязується приймати та оплачувати поставлений товар.

На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надано видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення.

У липні 2014 р. між ТОВ «Авва» (постачальник) та ТОВ «Грін Міт» (покупець) укладено договір поставки продуктів харчування від 28.07.2014 р. № АУ8, згідно якого постачальник постачає та передає у власність покупця продукти харчування рослинного походження їстівну зелень та овочі в асортименті, а покупець зобовязується приймати та оплачувати поставлений товар.

Підтвердженням виконання зазначеного договору позивачем надано видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення.

У жовтні 2014 р. між ПП «Нікон-Торг» (постачальник) та ТОВ «Грін Міт» (покупець) укладено договір поставки продуктів харчування від 28.10.2014 р. № НІТ/2, згідно якого постачальник постачає та передає у власність покупця продукти харчування рослинного походження їстівну зелень та овочі в асортименті, а покупець зобовязується приймати та оплачувати поставлений товар.

Підтвердженням виконання зазначеного договору позивачем надано видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення.

У листопаді 2014 р. між ТОВ «Мідвест Холдинг» (постачальник) та ТОВ «Грін Міт» (покупець) укладено договір поставки продуктів харчування від 27.11.2014 р. № МХ-11, згідно якого постачальник постачає та передає у власність покупця продукти харчування рослинного походження їстівну зелень та овочі в асортименті, а покупець зобовязується приймати та оплачувати поставлений товар.

Підтвердженням виконання зазначеного договору позивачем надано видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що вони підтверджують вчинення дій щодо виконання вищезазначених договорів в межах господарської діяльності між ТОВ «Грін Міт» та його контрагентами з огляду на наступне.

Так, правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України. Виходячи із змісту положень наведеної норми права формування податкового кредиту залежить від документального підтвердження нарахування (сплати) податку. Внаслідок застосування зазначених правил, платник податку повинен визначити дату виникнення права на включення відповідних сум податку до податкового кредиту, та відповідно суму податку, яку він має право включити до складу податкового кредиту.

Пунктом 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених статтею 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у субєкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч.2 ст.3 Закону № 996, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Як зазначено в ст.9 Закону №996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально.

Оцінивши приєднані до справи копії первинних документів суд доходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а отже підтверджують належним чином здійснення господарських операцій між ТОВ «Грін Міт» та ТОВ «Сатис», ТОВ «АВВА», ПП «Нікон Торг», ТОВ «Мідвест Холдінг».

Поряд з цим, в акті перевірки суб'єктом владних повноважень не викладено інших належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій з його контрагентами, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємопов'язаності позивача та контрагентів позивача, про несумісність предмету спірного правочину з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність змін у складі і структурі активів осіб, котрі є сторонами спірного правочину, що зумовлює необґрунтованість висновку суб'єкта владних повноважень щодо невідповідності закону вчинених за ним господарських операцій.

Висновок ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо відсутності обєктів оподаткування у контрагентів позивача, які підпадають під визначення ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України не є беззаперечним та не може прийматися судом до уваги.

Так, позивач вважає господарські операції такими, що спрямовані на реальне настання правових наслідків, адже з наданих позивачем документів вбачається, що ТОВ «Грін Міт» придбавало у ТОВ «Сатис», ТОВ «АВВА», ПП «Нікон Торг», ТОВ «Мідвест Холдінг» продукти харчування рослинного походження їстівну зелень та овочі.

Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, однак відповідачем при винесені спірного податкового повідомлення - рішення зазначене не було прийнято до уваги.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне наголосити, що чинним законодавством України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару (робіт, послуг) та дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть у разі, якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань зі сплати податків, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Також законодавство України не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Припущення, висновки відповідача в акті перевірки, не є підставою для позбавлення позивача, як добросовісного платника податку, права на віднесення сплачених ним у ціні товару та послуг відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Позивач виконав усі передбачені законом обов'язки щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Також суд бере до уваги, що позивачем на підтвердження господарських операцій надано картки рахунку про зберігання закуповуваного у контрагентів товару.

Проте, позивачем надані всі первинні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій з ТОВ «Сатис», ТОВ «АВВА», ПП «Нікон Торг», ТОВ «Мідвест Холдінг», що спростовує висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 24.09.2015 р. № 2350/22-01/37872871.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем доведено фактичність та реальність господарських операцій з ТОВ «Сатис», ТОВ «АВВА», ПП «Нікон Торг», ТОВ «Мідвест Холдінг» у періоді, що перевірявся, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2,4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Міт» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.10.2015 року № НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 12.10.2015 року № НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Міт» (65101, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 10, ) судовий збір у розмірі 7269 /сім тисяч двісті шістдесят девять/ грн. 00 коп.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П. Марин