Справа № 826/17520/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Житлоекономія”

до

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В судовому засіданні 15 жовтня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача проти задоволення позову заперечив; за спільним клопотанням сторін на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 24 липня 2014 року №340/26-59-22-10/32212775 “Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ “Житлоекономія” (код 32212775) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014” (далі по тексту – акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік на загальну суму 1 350 807,00 грн.

Встановлені в акті перевірки порушення мотивовані заниженням інших доходів у зв’язку із не включенням до їх складу суми по простому векселю АА 0530071, виданого ТОВ “БК “Універсал”, який не пред’явлено до оплати протягом строку позовної давності, та відсутністю на копії вказаного векселя підписів директора та головного бухгалтера.

Позивач не погоджується зі вказаним податковим повідомленням-рішенням та вважає, що збільшення суми грошового зобов’язання з податку на прибуток є протиправним, оскільки ТОВ “Житлоекономія” пред’явило вексель до оплати в межах трирічного строку позовної давності, який починає свій перебіг з дати закінчення строку для його пред’явлення, а висновки акта перевірки про відсутність обов’язкових реквізитів векселя не відповідають дійсності.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову повністю підтримав висновки акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об’єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно підпунктом 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Таким чином, до складу інших доходів відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України платник податків повинен включати: вартість безоплатно отриманих товарів, робіт, послуг; суми безповоротної фінансової допомоги; суми безнадійної кредиторської заборгованості.

Матеріали справи підтверджують, що за договором на виконання №БВ-180-12/1 (договір купівлі-продажу цінних паперів) від 10 грудня 2012 року ТОВ “Житлоекономія”, за посередництвом брокера – ТОВ “Інвестиційний радник”, придбало у ТОВ “БК “Ваше Житло” цінні папери – прості векселі, векселедавець – ТОВ “БК “Універсал”, серед яких простий вексель АА 0530071, складений 30 листопада 2009 року на суму 7 109 512,40 грн., строк платежу за векселем – за пред’явленням.

На виконання вказаного договору сторонами складено акт приймання-передачі цінних паперів від 14 грудня 2012 року.

Простий вексель АА 0530071, складений 30 листопада 2009 року на суму 7 109 512,40 грн. пред’явлений позивачем до оплати ТОВ “БК “Універсал” 29 грудня 2012 року, що підтверджується відповідним актом пред’явлення векселя до оплати.

Як встановлено в акті перевірки та підтверджуються виписками банку, протягом лютого 2015 року на рахунок ТОВ “Житлоекономія” надійшли від ТОВ “БК “Універсал” грошові кошти в якості оплати за вексель всього на суму 7 109 512,40 грн.

На думку відповідача, сума у розмірі 7 109 512,40 грн. має бути включена позивачем до складу інших доходів внаслідок спливу строку позовної давності на оплату простого векселя АА 0530071.

За визначенням підпункту “а” підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість – це заборгованість, за зобов’язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Вирішуючи питання спливу строку позовної давності у межах спірних правовідносин, суд виходить із наступних міркувань.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 Цивільного кодексу України вказує, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до визначення частини першої статті 14 Закону України “Про цінні папери та фондовий ринок” вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов’язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Наведене вказує, що строк позовної давності щодо стягнення сум заборгованості за векселем має відраховуватись з дня, наступного після закінчення строку, передбаченого на погашення векселя.

Як встановлено в акті перевірки та вбачається із наявної у справі нотаріально засвідченої фотокопії простого векселя АА 0530071, складеного 30 листопада 2009 року на суму 7 109 512,40 грн., ТОВ “БК “Універсал” зобов’язується сплатити проти цього векселя в строк за пред’явленням.

Відповідно до статті 34 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі переказний вексель строком за пред’явленням підлягає оплаті при його пред’явленні. Він повинен бути пред’явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами.

Як передбачає статті 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

Таким чином, перебіг строку позовної давності за простим векселем АА 0530071 починає перебіг від дня, коли ТОВ “Житлоекономія” довідалося про порушення свого права, а саме з дня пред’явлення векселя до оплати.

Вище встановлено, що простий вексель АА 0530071 позивач пред’явив до оплати 29 грудня 2012 року, відповідно, перебіг строку позовної давності почався з 30 грудня 2012 року та закінчується 30 грудня 2015 року.

Враховуючи викладене, станом на момент складання акта перевірки строк позовної давності за векселем АА 0530071 ще не минув, а грошові кошти на погашення векселя від ТОВ “БК “Універсал” надійшли у межах строку позовної давності, що, у свою чергу свідчить про відсутність підстав відображати отримані позивачем 7 109 512,40 грн. у складі інших доходів.

Суд також не погоджується із висновками акта перевірки про відсутність на векселі АА 0530071 обов’язкових реквізитів - підписів директора та головного бухгалтера.

Так, стаття 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі встановлює, що простий вексель містить: (1) назву “простий вексель”, яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; (2) безумовне зобов’язання сплатити визначену суму грошей; (3) зазначення строку платежу; (4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; (5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; (6) зазначення дати і місця складання простого векселя; (7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

До матеріалів справи долучено нотаріально засвідчену фотокопію простого векселя ТОВ “БК “Універсал” АА 0530071, складеного 30 листопада 2009 року, на суму 7 109 512,40 грн., яка підтверджує наявність усіх обов’язкових реквізитів, у тому числі підписи директора та головного бухгалтера ТОВ “БК “Універсал”.

Натомість відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у вказаному простому векселі будь-яких реквізитів, що позбавляли б його юридичної сили.

При цьому суд не приймає до уваги надану відповідачем незасвідчену копію векселя АА 0530071, оскільки встановити її походження та час створення не видається за можливе.

Враховуючи викладене, на думку суду, висновки акта перевірки про порушення позивачем підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України та заниження податку на прибуток за 2013 рік нормативно та документально не підтверджуються.

Таким чином, збільшення позивачу суми грошового зобов’язання з податку на прибуток є протиправним, а податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі від 06 серпня 2015 року №000617221 підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Шевченківському районі не доведено правомірність та обґрунтованість збільшення позивачу оскаржуваної суми грошового зобов’язання з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “Житлоекономія” підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Житлоекономія” задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 06 серпня 2015 року №000617221.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Житлоекономія” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко