Справа № П/811/3463/15
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року Справа № П/811/3463/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кіровоградська міська рада, до Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області про визнання нечинним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати нечинним і скасувати рішення від 24.11.2015 року № 26404783 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- зобов'язати відповідача зареєструвати право оренди земельної ділянки з кадастровим номером : :37:335:0043, що розташована за адресою: м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.11.2015 року, діючи відповідно до ст.16-19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", подала до відповідача заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка була зареєстрована за № 14450812. До заяви було надано всі передбачені законом необхідні для здійснення державної реєстрації документи, відповідно до яких орендодавцем визнано за нею право подальшої оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 5 років. Натомість, розглядаючи подану заяву, додані до неї документи та приймаючи рішення про відмову у державній реєстрації, державний реєстратор виходив із того, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. При цьому державний реєстратор посилався на те, що строк дії договору оренди землі №18 від 13.10.2010 року закінчився, а Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення (продовження) була укладена сторонами лише 17.11.2015 р., тобто з порушенням строків передбачених ст.33 Закону України "Про оренду землі". Водночас, на думку позивача, зазначене не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки разом із заявою про державну реєстрацію нею подано встановлені законодавством документи, які відповідають вимогам чинного законодавства, відтак, рішення відповідача про відмову у державній реєстрації права на нерухомість є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні 24.12.2015 р. позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позові та додаткових поясненнях (а.с.62-63). Також, позивач подала клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.67).

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав до суду заперечення згідно змісту якого зазначив, що згідно до ст.33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Додаткова угода (про поновлення дії договору оренди землі від 13.03.2010 р.) №47 від 17.11.2015 року була укладена з порушенням ст.33 Закону України "Про оренду землі". Відтак, відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні (а.с.34-35).

Представник відповідача у судовому засіданні 24.12.2015 р. також просив відмовити у задоволенні позовних вимог та не заперечував проти розгляду справи у порядку письмового провадження (а.с.67).

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився.

Відповідно до вимог ч.4 ст.122 КАС України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак заслухавши думку позивача і представника відповідача, на підставі усної ухвали, прийнятої у судовому засіданні та занесеної до журналу судового засідання, суд дійшов висновку про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 зареєстрована виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради як фізична особа-підприємець 15.07.1998 р. (а.с.18).

Судом встановлено, що 13 березня 2010р., між Кіровоградською міською радою (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди землі №18, згідно предмету якого Орендодавець на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2007 року № 405 "Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин" надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку під розміщення торговельного павільйону, яка знаходиться по вул. Героїв Сталінграда (біля будинку №30/1) в місті Кіровограді.

Строк дії Договору 5 (п'ять) років (п.3).

Даний договір був зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії Державного підприємства Центру Державного земельного кадастру при Держкомземі України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.05.2010 р. за № 67 (а.с.8-10).

04.02.2015 року позивачем до Кіровоградської міської ради (Орендодавцю) було подано заяву про поновлення (продовження) вказаного Договору оренди строком на 5 років, разом із необхідним пакетом документів (а.с.11).

Рішенням Кіровоградської міської ради "Про поновлення ФОП ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки по вул. Героїв Сталінграда (біля будинку №30/1" від 14.07.2015 р. № 4270 (а.с.12-13) поновлено ФОП ОСОБА_1 договір оренди строком на 5 років земельної ділянки по вул. Героїв Сталінграда (біля будинку №30/1) (кадастровий №:37:335:0043) загальною площею 0,0030 га - землі, які використовуються в комерційних цілях, за рахунок земель житлової та громадської забудови, укладений на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 28.12.2007 року № 405 для розміщення торговельного павільйону (КВЦПЗ 03.07).

17.11.2015 року між Кіровоградською міською радою (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар) укладено Додаткову угоду №47 про поновлення дії договору оренди землі від 13 березня 2010 року №18 (зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії Державного підприємства Центру Державного земельного кадастру при Держкомземі України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 травня 2010 р. за № 67) та внесення змін до нього (а.с.14-15).

24.11.2015 року позивач подала до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) на земельну ділянку за адресою: м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда, кадастровий номер: :37:335:0043, зареєстровану за №14450812. До заяви було додано Договір оренди землі від 13.03.2010 р. № 18, рішення Кіровоградської міської ради №4270 від 14.07.2015 р., додаткову угоду №47 від 17.11.2015 р.; розрахунок розміру орендної плати; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2015 р. № 14450812 державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26404783 від 24.11.2015 р., яким було відмовлено позивачу в державній реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :37:335:0043, що розташована за адресою: м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда. Зі змісту даного рішення вбачається, що підставою для відмови у державній реєстрації права на оренду землі стало те, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують в частині права на оренду земельної ділянки. На думку державного реєстратора, Додаткова угода (про поновлення дії договору оренди землі від 13.03.2010 р.) №47 від 17.11.2015 року була укладена з порушенням ст.33 Закону України "Про оренду землі".

Представник відповідача у судовому засіданні також посилався на те, що згідно до вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Натомість, Додаткова угода (щодо поновлення дії договору оренди землі від 13.03.2010 р.) № 47, укладена лише 17.11.2015 року, відтак, з порушенням вимог вищевказаної статті Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав та їх обтяжень визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (далі Закон №1952) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі Порядок №868).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно згідно з ч.1 ст.3 Закону №1952-IV офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

П.2 ч.1 статті 4 Закону №1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Відповідно до ч.2 вказаної статті речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону.

Так, у відповідності до статті 9 Закону №1952-IV державний реєстратор, серед іншого, встановлю відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку, визначеному ч.1 ст.15 Закону №1952-IV. Він передбачає: прийняття і перевірку документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону, надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Пунктом 36 Порядку № 868 визначено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені Законом.

Згідно до ч.1 ст.19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно вимог п.28 Порядку №868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У ст.24 Закону №1952-IV наведений виключний перелік підстав відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Зокрема, п.4 зазначеної статті передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Суд встановив, що єдиною підставою для відмови у реєстрації за позивачкою права оренди на земельну ділянку стало порушення встановленого ст.33 Закону України "Про оренду землі" строку підписання додаткової угоди, яка мала бути укладена протягом 1 місяця з моменту спливу 5-ти річного строку, на який укладений первинний договір оренди.

Частинами 1-10 ст.33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Згідно до ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Таким чином, у відповідності до Закону право користування земельною ділянкою після закінчення Договору виникло у Позивачки в силу Закону та в подальшому було й оформлено належним чином підписаною Додатковою угодою.

Так, частина 3 статті 17 Закону №1952-IV містить посилання на відповідність документів вимогам, встановленим Законом.

Між тим, ст.33 Закону України "Про оренду землі" в тій частині, на яку спирається рішення про відмову, не містить вимог до документа, а містить лише вказівку на строк його укладення, порушення якого, в свою чергу, не має своїм наслідком визнання Додаткової угоди про поновлення договору недійсною.

Згідно зі ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Крім того, ч.3 ст.645 Цивільного кодексу України встановлено, що за згодою особи, яка зробила пропозицію, договір може вважатись укладеним незалежно від того, що відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено та (або) одержано із запізненням.

Таким чином, на час розгляду цього спору існує належним чином підписана Додаткова угода про поновлення договору.

В силу положень ст.33 Закону України "Про оренду землі" у позивачки виникло речове право, яке не заперечується іншою стороною договірних відносин з огляду на те, що між сторонами підписана Додаткова угода про поновлення договору оренди землі на новий строк. Додаткова угода ніким не оспорюється і недійсною у встановленому Законом порядку не визнана.

Суд також не встановив невідповідності змісту Додаткової угоди вимогам чинного законодавства. При цьому слід також зауважити, що Закон не містить правових наслідків недотримання сторонами вимог стосовно строку укладання додаткової угоди до договору.

Згідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. При цьому, за приписами ч.2 ст.71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відмовляючи позивачу у реєстрації права користування на вищезазначену земельну ділянку з вищенаведених підстав відповідач діяв не в межах та не у спосіб, визначений законодавством, а тому оскаржуване рішення № 26404783 від 24.11.2015 року про відмову у державній реєстрації права оренди земельної ділянки є неправомірним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, щодо зобовязання відповідача зареєструвати право оренди земельної ділянки, то суд не повноважний перебирати на себе функції суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію (бездіяльність) суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.80 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься також і у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року №21-87а13, а згідно з ст.244-2 КАС України суд зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог про зобов'язання вчинити дії щодо реєстрації права оренди земельної ділянки належить відмовити.

Водночас, ч.1 ст.2 КАС України визначено. що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно до частиною 2 статті 11 КАС України допускається вихід суду за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відтак, для повного захисту прав позивача у спірним правовідносинах, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 24.11.2015 р. № 14450812 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) на земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Кіровоград, вул.Героїв Сталінграда, кадастровий номер: :37:335:0043.

При цьому, суд наголошує, що відповідач при повторному розгляді заяви позивача від 24.11.2015 р. №14450812 не вправі посилатись на обставини, викладені у рішенні №26404783 від 24.11.2015 р. як на підставу відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області від 24 листопада 2015 року № 26404783 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати Реєстраційну службу Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 24 листопада 2015 року № 14450812 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) на земельну ділянку за адресою: м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда, кадастровий номер: :37:335:0043.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1218,00 грн..

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_3