Справа № 816/4498/15
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 рокум. ПолтаваСправа №816/4498/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Петрукович Ю.О.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_4В.) звернулась до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02 квітня 2015 року №/1161, на підставі якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" загалом в розмірі 543 237,56 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначила, що оспорюване податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі акта від 16 березня 2015 року №387/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 "Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 по питанню повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2014", ґрунтується на невірному трактуванні контролюючим органом вимог податкового законодавства, зокрема, положень підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, а донарахування грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб є безпідставним. Стверджувала про те, що кошти в розмірі 2 572 605,00 грн є поворотною фінансовою допомогою, отриманою на підставі договору позики від 24 грудня 2012 року, укладеного з ОСОБА_5, а відповідно до роз'яснень Державної фіскальної служби України протягом строку дії договору позики сума поворотної фінансової допомоги не включається до складу доходу фізичної особи - підприємця.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях посилався на те, що плановою виїзною перевіркою позивача встановлено порушення останньою вимог підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження ФОП ОСОБА_4 податкових зобов'язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 434 590,05 грн. Зазначав, що перевіркою встановлено отримання позивачем за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності, а саме - залучення інших доходів шляхом поповнення власного розрахункового рахунка у ПАТ "Актабанк" загалом у розмірі 2 572 605,00 грн з призначенням платежу "внесення власних заощаджень готівкою". У ході проведення перевірки позивач відмовилась від надання пояснень щодо джерела походження вказаних доходів, а вже після складення акта перевірки надано пояснення про те, що зазначені грошові кошти є власними заощадженнями від продажу нерухомого майна та використані для розвитку підприємницької діяльності. Звертав увагу на те, що в ході проведення перевірки позивач не повідомляла та не надавала податковому ревізору-інспектору договір позики від 24 грудня 2012 року та розписку про отримання коштів від 27 грудня 2012 року.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях Кременчуцької ОДПІ.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Суд встановив, що позивач у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець та перебуває на обліку платників податків у Кременчуцькій ОДПІ /а.с. 21/.

Фахівцем Кременчуцької ОДПІ у період з 23 лютого 2015 року по 06 березня 2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивач не оскаржує.

За результатами перевірки складено акт від 16 березня 2015 року №387/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 (надалі - ОСОБА_1 перевірки), в якому вказано на порушення платником податків, окрім іншого, вимог підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження позивачем податкових зобов'язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 434 590,05 грн /а.с. 7-16/.

На підставі зазначених висновків ОСОБА_1 перевірки Кременчуцькою ОДПІ 02 квітня 2015 року сформовано податкове повідомлення-рішення №/1161, на підставі якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" загалом в розмірі 543 237,56 грн (в т.ч., основний платіж - 434 590,05 грн, штрафні (фінансові) санкції - 108 647,51 грн) /а.с. 20, 57/.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню субєкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що визначені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стверджуючи про заниження позивачем податкових зобов'язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік загалом у розмірі 434 590,05 грн, контролюючий орган виходить з того, що позивачем при визначенні об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності за відповідний звітний (податковий) період не віднесено до інших доходів суму грошових коштів у розмірі 2 572 605,00 грн, внесених ФОП ОСОБА_6 протягом 2013 року на розрахунковий рахунок у ПАТ "Актабанк" з призначенням платежу "внесення власних заощаджень готівкою" /а.с. 53-56/.

Відхиляючи наведені твердження позивач зазначає, що дана сума коштів є поворотною фінансовою допомогою, отриманою на підставі договору безвідсоткової позики від 24 грудня 2012 року, укладеного з ОСОБА_5 /а.с. 22-23/, що відповідно до роз'яснень Державної фіскальної служби України не включається до складу доходу фізичної особи - підприємця.

Оцінюючи такі доводи сторін, суд виходить з нижченаведеного.

За приписами пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування (податком на доходи фізичних осіб) є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

А відповідно до пункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

В силу вимог підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Так, за змістом підпункту 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Отже, основна сума отриманої платником податку поворотної фінансової допомоги не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Визначення поняття "поворотна фінансова допомога" наведено у підпункті 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Позивачем до матеріалів справи надано копію договору безвідсоткової позики від 24 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_5 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник), за змістом якого позикодавець у порядку та на умовах, визначених даним договором, надає позичальнику безвідсоткову позику у розмірі 2 600 000,00 грн, а останній зобов'язується повернути позику у визначений договором строк /а.с. 22/. За змістом пункту 6.1 договору він вступає в силу з моменту підписання та діє до моменту остаточного виконання, однак, в будь-якому випадку до 24 жовтня 2015 року /а.с. 22 - зворот/.

Крім того, до матеріалів справи залучено копію розписки ОСОБА_4 про отримання позики від 27 грудня 2012 року /а.с. 23/, а також копію додаткового договору від 20 липня 2015 року до договору позики від 24 грудня 2012 року, за змістом якої сторони досягли згоди продовжити дію пункту 2.1 Договору на строк шість місяців /а.с. 71/.

Надаючи правову оцінку зазначеним документам у якості письмових доказів, суд враховує такі обставини.

За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.3 зазначеної статті платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

А згідно з пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання; забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Таким чином, платник податків зобов'язаний забезпечити збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строку, установленого пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, та надати такі документи на вимогу контролюючого органу, зокрема, в ході проведення останнім документальної планової виїзної перевірки.

Як зазначила в судовому засіданні представник відповідача, у ході проведення документальної планової виїзної перевірки (у період з 23 лютого 2015 року по 06 березня 2015 року) ФОП ОСОБА_4 не повідомляла та не надавала податковому ревізору-інспектору договір позики від 24 грудня 2012 року та розписку про отримання коштів від 27 грудня 2012 року. Так само, на вимогу інспектора позивач відмовилась надати будь-які письмові пояснення щодо внесення коштів у розмірі 2 572 605,00 грн на власний рахунок у банку протягом 2013 року.

Уже після проведення перевірки та складення акта від 16 березня 2015 року №387/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 позивач подала до Кременчуцької ОДПІ пояснення, за змістом яких стверджувала, що означена сума коштів є власними заощадженнями від продажу майна та вони залучені у зв'язку з недостатністю власних обігових коштів для придбання товарів з метою здійснення підприємницької діяльності /а.с. 80/. При цьому жодних підтверджуючих документів позивачем до зазначених пояснень не додано.

А 22 квітня 2015 року позивачем до податкової інспекції подано заперечення на акт перевірки від 16 березня 2015 року №387/16-03-17-01-10/НОМЕР_1, в якому остання стверджувала про отримання поворотної фінансової допомоги /а.с. 59-60/.

Таким чином, позивач постійно змінювала свої пояснення щодо джерела походження коштів у розмірі 2 572 605,00 грн, внесених останньою протягом 2013 року на власний розрахунковий рахунок у банку із призначенням платежу "внесення власних заощаджень".

Не зважаючи на пропуск позивачем строку на подання заперечень, листом від 29 квітня 2015 року вих. №5221/М/16-03-17-01-16 Кременчуцька ОДПІ надіслала ФОП ОСОБА_4 відповідь, в якій надано оцінку та відхилено як необґрунтовані доводи платника податку щодо безпідставності висновків перевірки /а.с. 26-28/.

Представники позивача у судовому засіданні не змогли надати жодних обґрунтованих пояснень щодо зміни позивачем тверджень відносно вищеописаних обставин справи.

Натомість відповідач у ході прийняття оспорюваного рішення надав правову оцінку всім доводам платника податків.

Суд зазначає, що за умовами договору позики від 24 грудня 2012 року позикодавець мав передати кошти позивальнику однією сумою "із рук в руки" /а.с. 22/. За змістом наданої позивачем копії розписки кошти в розмірі 2 600 000,00 грн було передано ОСОБА_4 27 грудня 2012 року /а.с. 23/.

Разом з цим, кошти у розмірі 2 572 605,00 грн позивач вносила на власний розрахунковий рахунок у банку окремими частинами протягом 2013 року із призначенням платежу "внесення власних заощаджень".

До того ж, договір позики не містить посилань на те, що означену суму коштів буде використано для ведення позивачем підприємницької діяльності.

Наведені обставини є передумовою для висновку про недоведеність платником податку фактичного отримання від гр. ОСОБА_5 коштів у розмірі 2 600 000,00 грн у якості безпроцентної позики.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами контролюючого органу відносно того, що кошти у розмірі 2 572 605,00 грн є іншими доходами ФОП ОСОБА_4, які мали бути враховані останньою при визначенні оподатковуваного доходу за 2013 рік.

Оскільки вказану суму коштів позивачем при визначенні оподатковуваного доходу не враховано, суд підтверджує правомірність доводів Кременчуцької ОДПІ про порушення ФОП ОСОБА_4 вимог підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження останньою податкових зобов'язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 434 590,05 грн.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

А відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За таких обставин, спірним податковим повідомленням-рішенням правомірно збільшено суму грошового зобов'язання позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб на 434 590,05 грн та застосовано до ФОП ОСОБА_4 штрафні (фінансові) санкції у розмірі 108 647,51 грн.

В силу положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з цим, частиною першою вказаної статті визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 02 квітня 2015 року №/1161. Разом з цим, позивачем не надано суду доказів, що свідчили б про правомірність визначення оподатковуваного доходу у 2013 році. Тобто, позивач не надав належних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оспорюване податкове повідомлення-рішення Кременчуцька ОДПІ діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

А тому, у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_4 необхідно відмовити повністю.

Зважаючи на приписи статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 5432,37 грн належить залишити у Державному бюджеті України.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2015 року.

Суддя Л.М. Петрова