Справа № 803/3744/15
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Луцьк Справа № 803/3744/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Дар-С» до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області в особі головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ОІЛ» про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Дар-С» звернулося в суд з адміністративним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області в особі головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ОІЛ» про скасування постанови відповідача від 15 жовтня 2015 року №11/2208 про накладення штрафу в розмірі 1 240 200,00 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до постанови №11/2208 від 15 жовтня 2015 року, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Волинській області на позивача було накладено штраф в розмірі 1 240 200,00 грн. за порушення будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме за експлуатацію закінченого будівництвом обєкту «Реконструкція автозаправної станції по вулиці Глушець, 39а, в м. Луцьку» не прийнятого в експлуатацію чим порушено частину 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абзац 5, пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності». Вказує, що до моменту отримання поштою адміністративних матеріалів та оскаржуваної постанови УДАБІ у Волинській області позивачу нічого не було відомо про перевірку обєкта, належного ТзОВ «Дар-С». Направлення на перевірку, акт перевірки, протокол та припис не було вручено жодному представнику позивача. Вважає, що працівники УДАБІ у Волинській області допустили суттєві порушення прав та законних інтересів ТзОВ «Дар-С», в тому числі у звязку із недотриманням відповідної процедури і порядку притягнення до адміністративної відповідальності. ТзОВ «Дар-С», як власник обєкту АЗК, при проведенні будівництва та реконструкції, не допускало будь-яких порушень містобудівного законодавства, не здійснювало експлуатацію комплексу у період будівництва і до моменту введення обєкту до експлуатації, а тому будь-яких порушень з боку позивача відповідач не міг зафіксувати оскільки АЗК ще 17 листопада 2014 року був переданий в оренду експлуатуючій організації ТзОВ «ОСОБА_3 ОІЛ» згідно договору оренди №17/11/14-86 від 17 листопада 2015 року, у звязку з чим АЗК фактично був закріплений за даним підприємством.

Однак, будь-якого такого дозволу, ані письмового, ані навіть усного орендодавець (ТОВ «ДАР - С») орендарю не надавав, а тому стверджує про те, що третя особа по даній справі повинна була утриматись від дій направлених на експлуатацію обєкта оренди.

Отже, склалася ситуація за якої на власника АЗК - позивача по справі, накладено штраф (із суттєвим порушенням норм, регламентуючих процедуру проведення перевірки, повідомлення про неї та фіксації її результатів), за не підтверджуване правопорушення, яке, до того ж, власник ніколи не допускав і не міг допустити.

Крім іншого, зазначає, що у правопорушенні, яке інкримінується позивачу ТОВ «ДАР-С» оскаржуваною постановою, відсутній необхідний склад такого порушення містобудівних норм та правил, що є безумовною підставою для звільнення від відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що оскаржувана постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає приписам норм чинного законодавства. Твердження відповідача про те, що об'єкт експлуатується без дозвільного документу, тобто без декларації про готовність об'єкта до експлуатації, не відповідає дійсності та документально не підтверджено. На думку позивача, відповідач дійшов хибного висновку про експлуатацію АЗК на вул. Глушець, 39а, у м. Луцьку без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, оскільки жодного порушення з боку позивача не було зафіксовано. Позивач зазначає, що відповідачем, крім іншого, не було повідомлено про перевірку, порушено право позивача на надання пояснень та заперечень, що є порушенням порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. За вказаних обставин, на переконання позивача, прийнята відповідачем постанова № 11/2208 від 15 грудня 2015 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності не є обґрунтованою, неупередженою, добросовісною та розсудливою, оскільки суб'єктом владних повноважень всебічно і об'єктивно не досліджено всіх обставин справи, що доводить невинуватість позивача під час здійснення містобудівної діяльності. За таких обставин відповідач безпідставно притягнув до відповідальності позивача, і до нього протизаконно були застосовані штрафні санкції, передбачені оскаржуваною постановою, а, отже, така постанова підлягає скасуванню в судовому порядку.

У судовому засіданні 17 грудня 2015 року та наданих суду додаткових поясненнях від 14 грудня 2015 року та від 21 грудня 2015 року представник позивача підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити. Додатково усно та письмово пояснив, що представник позивача не був присутній при перевірці даного обєкту, а надана суду довіреність на представництво інтересів ТзОв «Дар-С» є копією та особа, яка зазначена у довіреності не є співробітником позивача, про що свідчить довідка №1112/15Д від 11 грудня 2015 року. Крім того, в акті, співробітники УСБУ у Волинській області не підписані, що може свідчити про фальсифікацію матеріалів перевірки, а отже і її результатів. Підприємство не перебуває і не перебувало на обліку в органах державної фіскальної служби, що підтверджується відповіддю на запит суду. Копії чеків стосовно здійснення закупки паливо-мастильних матеріалів за адресою: м.Луцьк, вул. Глушець, 39а, ніким не завірені і належать орендарю, але аж ніяк не ТзОВ «Дар-С». Було подано суду акт готовності обєкта від 22 жовтня 2015 року, сертифікат від 03 грудня 2015 року, що свідчить про введення в експлуатацію обєкта автозаправочного комплексу за адресою: Волинська область, м, Луцьк, вул. Глушець,39а. Звертав увагу суду на практику Львівського апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду України щодо застосування норм права у подібних відносинах.

Відповідач у своїх запереченнях та його представник у судовому засіданні заперечили проти позову з таких підстав. Оскаржувана постанова була винесена головним інспектором будівельного нагляду Управління Держархбудінспекції у Волинській області ОСОБА_1 на підставі акту позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Дар-С» м.Київ, вул. Жуковського,22 за місцезнаходженням обєкта «Реконструкція автозаправної станції по вул.Глушець,39а, в м.Луцьку», м.Луцьк, вул.Глушець,39а. В результаті перевірки було встановлено, що позивачем порушено вимоги пункту 12 постанови КМУ від 13 квітня 2011 року №461 та пункту 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.62-65,110-113).

Додатково пояснив, що відповідно до даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів реєстрації, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту, будівельні роботи на обєкті «Реконструкція автозаправного комплексу Волинська обл., м.Луцьк, вул. Глушець,39а» виконуються відповідно до дозволу на виконання будівельних робітзареєстрованого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 18березня 2013 року за №ІУ 12.

Всі будівлі і споруди, технологічне обладнання та інженерні комунікації на час проведення позапланової перевірки експлуатуються (використовуються). Факт експлуатації підтверджується фіскальними чеками на придбання товарів та фотоматеріалами. Обєкт будівництва підключено до водопостачання, водовідведення та електричної енергії.

Відповідно до частини другої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Такого дозволу на момент перевірки товариство не мало.

Предметом договору оренди між ТзОВ «ДАР-С» та ТОВ «Стейл Оіл» від 17 листопада 2014 року № 17/11//14-86 (далі-Договір) є здача в оренду автозаправного комплексу (АЗК), що розташований за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Глушець, буд 39а. Згідно п. 3.2 Договору обєкт вважається переданим Орендарю з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі. Згідно з п. 2.3 Договору Перебіг початку строку нарахування орендної плати починається з дня підписання сторонами Акту приймання-передачі обєкту. Як вбачається з акту приймання-передачі він був підписаний сторонами 17 листопада 2014 року. Таким чином, всупереч вимогам ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник експлуатує об'єкт шляхом здачі в оренду.

Відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постанови Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року (далі Порядок №553), за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції 02 жовтня 2015 року був складений акт перевірки, протокол та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил надісланий на адресу позивача поштою, рекомендованим листом з повідомленням та отриманий останнім 15 жовтня 2015 року.

На підставі матеріалів перевірки, фотоматеріалів та керуючись абзацом шостим пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» 15 жовтня 2015 року головним інспектором будівельного нагляду Управління винесена постанова № 11/2208 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності на ТОВ «ДАР-С» у 1240200 грн.

Таким чином, постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 11/2208 від 15 жовтня 2015 винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, тобто в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак є законною.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких мотивів та підстав.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ДАР-С зареєстроване 28 січня 2003 року. Одним із основних видів діяльності є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с.9-12).

Згідно з договором купівлі-продажу від 18 травня 2012 року №793 та Витягу про державну реєстрацію прав, майно - приміщення АЗС /А-1/ загальною площею 55,2 кв.м. розташоване за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Глушець 39а перейшло у власність ТзОВ «ДАР-С» (а.с.13-16,19).

З матеріалів справи вбачається, що позивач 17 листопада 2014 року передав АЗК по вулиці Глушець,39а, в м. Луцьку в оренду ТзОВ «СТЕЙТ ОІЛ» згідно договору оренди №17/11/14-86 від 17 листопада 2015 року.

Згідно п. 3.2 Договору обєкт вважається переданим Орендарю з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі та перебуває на реконструкції.

Пункт 2.3 Договору передбачає, що перебіг початку строку нарахування орендної плати починається з дня підписання сторонами Акту приймання-передачі обєкту. Як вбачається з акту приймання-передачі він був підписаний сторонами 17 листопада 2014 року. Таким чином, всупереч вимогам статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник експлуатує об'єкт шляхом здачі в оренду. На вимогу суду надати документи отримання коштів за оренду даного обєкту представником позивача надано лише додаткову угоду від 14 грудня 2015 року про збільшення розміру орендної плати (а.с.178). Відтак, суд приходить до висновку, що мета господарської операції, яка спрямована на отримання прибутку, в даному випадку є збитковою, тобто позивач на власний ризик заключив угоду (договір оренди), яка з часу підписання (17 листопада 2015 року) до набуття чинності додаткової угоди 14 грудня 2015 року не принесла товариству прибуток. Жодних обґрунтувань суду не надано.

Судом встановлено, що у відповідності до пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23 травня 2011 року №553, на підставі звернень Управління Служби безпеки України у Волинській області №54/6-2710 від 31 серпня 2015 року, №54/6-2829 від 11 вересня 2015 року у відповідності до наказу Управління ДАБІ у Волинській області №438 від 23 вересня 2015 року «Про проведення позапланової перевірки» та направлення на здійснення позапланової перевірки від 23 вересня 2015 року №438 відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТзОВ «ДАР-С» м.Київ, вул.Жуковського,22 за місцезнаходженням обєкта будівництва «Реконструкція автозаправної станції по вул.Глушець,39а, в м.Луцьку», за адресою Волинська область, м.Луцьк, вул. Глушець 39а (а.с.66-72).

Перевірка була проведена в присутності представника товариства ОСОБА_4.

За результатами позапланової перевірки складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 02 жовтня 2015 року, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 02 жовтня 2015 року (а.с.25-37).

Висновки Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, які знайшли своє відображення в акті перевірки від 02 жовтня 2015 року, ґрунтуються на тому, що позивачем порушено вимоги пункту 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється, та порушено вимоги пункту 12 Постанови КМУ від 13 квітня 2011 року №461- експлуатація обєктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Від отримання акту перевірки, протоколу, припису представник позивача ОСОБА_4, який уповноважений за довіреністю розписуватися за отримані документи відмовився (а.с. 73).

Постановою від 15 жовтня 2015 року №11/2208 на позивача накладено штраф за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 1240200,00 грн. Дана постанова була надіслана поштою, рекомендованим листом з повідомленням 20 жовтня 2015 року та отримана підприємством 26 жовтня 2015 року (а.с.206).

Надаючи правову оцінку постанові Управління ДАБІ у Волинській області від 15 жовтня 2015 року №11/2208, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли стосовно притягнення до відповідальності за експлуатацію закінченого будівництвом обєкту «Реконструкція автозаправної станції по вулиці Глушець, 39а, в м. Луцьку» не прийнятого в експлуатацію, а тому врегульовані Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року N 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI.

Частиною першою, другою статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

В спірному випадку, об'єкт будівництва віднесений до V категорії складності, що не заперечуються сторонами.

Відповідно до частини другої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено та не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні, що 03 грудня 2015 року ДАБІ України видало сертифікат позивачу серії IV №31 та надано акт від 22 жовтня 2015 року про готовність обєкту до експлуатації (а.с.155-160).

Статтею 39 Закону, встановлено, що експлуатація обєктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію обєкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий обєкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Пунктами 24, 25 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від13 квітня 2011 року (далі - Порядок) визначено, що для отримання сертифіката замовник (його повноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про прийняття в експлуатацію обєкта та видачу сертифіката , до якої додається акт готовності обєкта до експлуатації. Орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності обєкта до експлуатації та вчиняє дії у межах чинного законодавства щодо зясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об'єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил. Таким чином, саме інспекція встановлює відповідність обєкта проектній документації, вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил та можливість його безпечної експлуатації.

Датою прийняття в експлуатацію обєкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката ( п.11 Порядку).

Позивач ще 11 вересня 2015 року звертався з заявою про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта та видачу сертифіката, однак актом від 16 вересня 2015 року у видачі сертифіката запропоновано відмовлено у звязку з неподанням повного пакету документів замовником. Перевірка проводилася за участі представника товариства ОСОБА_4, який відмовився від підпису в акті (а.с.196-197). Отже, на момент проведення перевірки 02 жовтня 2015 року у позивача був відсутній документ, який підтверджував би готовність обєкта до експлуатації. Даний документ датується 03 грудня 2015 року.

Зазначене, на переконання суду, спростовує доводи представника позивача, що спірний обєкт будівництва був готовий до експлуатації на момент проведення перевірки відповідачем.

Щодо доводів представника підприємства, що за виявлене порушення має відповідати третя особа, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Пунктом 6 частини другої статті 2 цього ж Закону визначено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації об'єктів V категорії складності - у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

При цьому законодавством встановлено чіткий порядок зміни інформації про замовника будівництва.

Так, зокрема пунктом 21 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, який затверджений Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року №466, у разі зміни даних у зареєстрованій декларації (зокрема право на будівництво обєкта передано іншому замовнику, змінено осіб, відповідальних за проведення авторського нагляду під час виконання підготовчих робіт, або змінено осіб, відповідальних за проведення авторського та технічного нагляду під час виконання будівельних робіт) замовник (його уповноважена особа) протягом трьох робочих днів звертається до органу державного архітектурно-будівельного контролю, який зареєстрував декларацію, з повідомленням про зміну даних у зареєстрованій декларації за формою згідно з додатком 7 до цього Порядку.

А у пункті 9 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачена відповідальність за неподання чи несвоєчасне подання замовником інформації про передачу права на будівництво об'єкта іншому замовнику.

Системний аналіз цих норм права дає суду можливість дійти висновку, що відповідальність за експлуатацію, чи використання не введеного в експлуатацію обєкта будівництва несе саме замовник будівництва, який зазначений у декларації (дозволі) про початок будівельних робіт, в незалежності від того, що спірний обєкт переданий в оренду третій особі.

До такого висновку суд приходить з тих міркувань, що законодавством не встановлена відповідальність за експлуатацію (використання) неприйнятого в експлуатацію обєкту будь-якою іншою третьою особою - не замовником будівництва.

Тобто, у розглядуваному випадку ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Дар-С» передаючи в оренду спірний обєкт ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ОІЛ» діяло на власний комерційний ризик, який полягає в тому, що третя особа може та буде експлуатувати (використовувати) обєкт будівництва, оскільки сплачує позивачу кошти за оренду. Позивач повинен був передбачати це та не здавати обєкт в оренду іншій особі, до введення його в експлуатацію, або передати право на продовження будівництва, саме ТзОВ «ОСОБА_3 ОІЛ», яке б стало замовником будівництва, зареєструвати відповідні зміни в декларацію (дозвіл) і після цього саме третя особа несла б відповідальність за неправомірну експлуатацію (використання) АЗК.

Як встановлено судом замовником будівництва є ТзОВ «ДАР-С» тому і відповідальність за порушення експлуатації обєкту АЗК, не прийнятого в експлуатацію на момент перевірки несе позивач, а не третя особа ТзОВ «СТЕЙТ ОІЛ».

Крім того, необхідно зазначити, що позивач не заперечує експлуатацію вказаного вище обєкта та планує звернутися до суду з позовом до орендаря будівель - ТОВ «ОСОБА_3 ОІЛ» (третя особа у справі) щодо порушення останнім умов договору оренди. Разом з цим, питання виконання умов договору оренди є господарськими правовідносинами між субєктами господарювання, що жодним чином не звільняє від відповідальності замовника будівельних робіт - ТзОВ «ДАР-С».

Суд ставить під сумнів договір оренди від 17 листопада 2015 року АЗК по вул..Глушець,39а, в м.Луцьк, оскільки відповідно до акту приймання-передачі обєкту оренди (додаток №1) зазначено, що обєкт перебуває на реконструкції, у стані, не придатному для користування ним відповідно до мети оренди (а.с.47). Згідно запитів, які були зроблені судом до ПАТ Волиньобленерго, КП «Луцькводоканал» договори щодо надання послуг з водопостачання та постачання електричної енергії заключні саме з позивачем по справі ТзОВ «ДАР-С» (а.с109, 116).

Стосовно доводів представника підприємства про низку процесуальних порушень з боку управління, суд зазначає наступне.

Суд не бере до уваги твердження позивача та представника позивача у судовому засіданні, що ОСОБА_4 згідно довідки виданої директором товариства не є їх співробітником оскільки це не відповідає дійсності з огляду на таке.

На вимогу суду представником відповідача було надано оригінал довіреності, де містились підписи директора товариства ОСОБА_5, підпис уповноваженої особи ОСОБА_4 та скріплено мокрою печаткою. Довіреність видана 09 вересня 2015 року і дійсна один рік для чого ОСОБА_4 надано право представляти інтереси товариства під час проведення будь-яких планових та позапланових перевірок, розписуватися за отримані документи та вчиняти інші дії (а.с.73). На думку суду, саме за цих обставин дана особа була присутня при перевірці від 16 вересня 2015 року, 02 жовтня 2015 року (а.с.25-30,196). Крім того, у відповіді на запит зроблений судом, філія ДП «Укрдержбудекспертиза» у Волинській області повідомила, що експертний звіт отримав представник замовника ОСОБА_4 25 вересня 2015 року (а.с.170).

Також з боку позивача мають місце порушення вимог пункту 29 Постанови КМУ від 13 квітня 2011 року № 466 та пункту 6 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності.

Зокрема, під час перевірки перевіряючими встановлено, реконструкція автозаправної станції закінчена, що свідчить про відсутність будівельників на будівельному майданчику, тимчасових будівель і споруд, будівельної техніки, здійснений благоустрій, наявність нафтопродуктів, зрідженого газу, в операторній присутня наявність товарів продовольчої та промислової групи, встановлений касовий апарат для розрахунків з покупцями, проводиться повна реалізація вище переліченими товарами.

З досліджених судом матеріалів фотофіксації, які здійснені під час перевірки працівниками Управління Служби безпеки України у Волинській області 03 вересня 2015 року вбачається, що будівельні роботи з реконструкції АЗК є завершеними (а.с.71-72). Слід зазначити, що дані знімки відповідають місцевості, де розташований АЗК це обїзна з лісонасадженнями. Під час даної перевірки була здійснена контрольна закупка пального, що підтверджується наданими суду оригіналами та копіями касових чеків №№422827, 422829 від 03 вересня 2015 року згідно листа (а.с.114).

Згідно Правил обстежень, оцінки технічного стану та паспортизації виробничих будівель і споруд, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 27 листопада 1997 року № 32/288, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 липня 1998 року за № 423/2863 експлуатація будівлі або споруди - використання будівлі (споруди) згідно з функціональним призначенням та проведенням необхідних заходів до збереження стану конструкцій, при якому вони здатні виконувати задані функції з параметрами, що визначені вимогами технічної документації.

Отже, обов'язковою умовою експлуатації є використання об'єкта за функціональним призначенням.

З огляду на вищевикладене, відповідач письмовими доказами довів суду про використання обєкта АЗК без оформлення належних дозвільних документів.

Частиною одинадцятою статті 2 Закону України Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності передбачено, що штраф може бути накладено на субєктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.

Таким чином, Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, в особі головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок ОСОБА_1 правомірно було визначено розмір штрафу та застосовано його до позивача за порушення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Для повного, обєктивного та офіційного зясування обставин справи судом зроблені запити до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області та Управління Служби безпеки України у Волинській області (а.с.57-58). Листом від 04 грудня 2015 року №14602/10/03-18-10-07 Луцька ОДПІ повідомила, що за адресою м,Луцьк, вул..Глушець, 39а (автозаправна станція) зареєстровано РРО ТзОВ «ОСОБА_3 ОІЛ» () 25 листопада 2014 року (а.с78). Листом від 10 грудня 2015 року №54/6-3660 Управління Служби безпеки України у Волинській області направило на адресу суду для огляду оригінали та належним чином завірені копії касових чеків від 03 вересня 2015 року (а.с.114).

Крім того, слід зазначити, що можливі процесуальні порушення (відсутність підпису співробітників УСБУ у Волинській області ОСОБА_6, ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4С.) з боку перевіряючого Управління ДАБІ у Волинській області не спростовують факт виявленого порушення у сфері містобудівної діяльності, яке полягає у експлуатації АЗК не прийнятого на момент перевірки в експлуатацію оскільки дані особи були запрошені на проведення перевірки, що підтверджується відповідними листами та рекомендованими повідомленнями про їх отримання, проте за обставин, що даний акт складався 02 жовтня 2015 року, а перевірка фактично проводилася за участі даних представників 28 вересня 2015 року, останні не прибули до Управління для засвідчення акту власними підписами (а.с186-191). Тому умови пунктів 9-10 Постанови КМУ від 23 травня 2012 року №553 «Про затвердження порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю» жодним чином відповідачем не порушено.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, субєкт владних повноважень, та його представник у судовому засіданні в повній мірі довели суду обґрунтованість та правомірність постанови №11/2208 від 15 жовтня 2015 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено що, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Частиною третьою тієї ж статті визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши постанову №11/2208 від 15 жовтня 2015 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на предмет відповідності частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року N 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт»,тобто прийнята відповідно до вимог чинного законодавства.

Оскільки ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДАР-С» всупереч положенням пункту 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» здійснювало експлуатацію обєкту не прийнятого в експлуатацію за адресою Волинська область, м.Луцьк, вул.Глушець,39а, тому його було правомірно притягнуто до відповідальності, яка передбачена в абзаці 6 пункті 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та постановою №11/2208 від 15 жовтня 2015 року накладено штраф у розмірі 1240200,00 грн та враховуючи те, що позивачем не наведено переконливих обґрунтувань на підтвердження неправомірності оскаржуваної постанови, не спростовано порушень, виявлених під час перевірки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року N 553, Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року N 466, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДАР-С» до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області в особі головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ОІЛ» про скасування постанови відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 26 грудня 2015 року.