Справа № 803/613/15-а
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Справа № 803/613/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Шаблій Л.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про визнання протиправним та скасування пункту 4 наказу Головного управління Держземагентства у Волинській області (далі ГУ Держземагентства у Волинській області) «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 12 травня 2014 року №3-70/15-14-сг щодо зобовязання затвердити в установленому законом порядку технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, зобовязання розглянути заяву щодо відведення земельних ділянок в оренду для створення та ведення фермерського господарства, розташованих за межами населених пунктів Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району, затвердити відповідний проект землеустрою та укласти договір оренди цих земельних ділянок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу листом від 22 серпня 2015 року № 31-3-0.51-3498/2-14 було неправомірно відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для створення та ведення фермерського господарства, з тих мотивів, що технічна документація по нормативній оцінці земельних ділянок не затверджена районною радою, оскільки у статті 50 Закону України «Про земельний устрій» відсутні будь-які відомості про погодження технічної документації із органами місцевого самоврядування. Таким чином, вважає, що пунктом 4 наказу від 12 травня 2014 року №3-70/15-14-сг відповідач порушив вимоги законодавства, оскільки безпідставно зобовязав затвердити в установленому порядку технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що призвело до порушення прав позивача на оренду земельної ділянки.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року провадження у справі № 803/613/15-а було зупинено до набрання законної сили рішенням суду в справі №154/972/15-а.

Ухвалою суду від 23 грудня 2015 року провадження в справі було поновлено та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 23 грудня 2015 року у даній справі допущено процесуальне правонаступництво та замінити відповідача у справі ГУ Держземагентства у Волинській області його правонаступником Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області).

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач у поданому письмовому запереченні від 9 квітня 2015 року № 3-0.7-3735/2-15 та представник відповідача в судовому засіданні предявлені позовні вимоги заперечили мотивуючи тим, що оскільки при поданні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на затвердження позивачем подано технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка не затверджена в установленому законом порядку, то ГУ Держземагентства у Волинській області повернуто подані матеріали на доопрацювання. Посилаються на правомірність дій і рішень відповідача. Просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з метою створення фермерського господарства звернувся до ГУ Держземагенства у Волинській області, правонаступником якого є ГУ Держгеокадастру у Волинській області, для виділення земельних ділянок.

Наказом ГУ Держземагенства у Волинській області від 12 травня 2015 року №3-70/15-14-сг позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для створення та ведення фермерського господарства, на виконання якого ним була виготовлена технічна документація та складений позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації від 11 червня 2014 року №258. ГУ Держземагенства у Волинській області вказану технічну документацію було передано на затвердження до Володимир-Волинської райради. Проте в рішенні №27/9 від 25 липня 2014 року про затвердження ряду технічних документацій Володимир-Волинська райрада не включила землі Хобултівської сільської ради у перелік земель для затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці ділянок, які просив виділити позивач з посиланням в листі відповіді на необхідність внесення змін та поправок до цієї документації та що вона вилучена правоохоронними органами.

ОСОБА_1 15 липня 2014 року звернувся із заявою до ГУ Держземагенства у Волинській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для створення та ведення фермерського господарства.

Листом ГУ Держземагенства у Волинській області від 22 серпня 2014 року №31-3-0.51-3498/2-14 позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, мотивуючи тим, що технічна документація по нормативній оцінці земельних ділянок не затверджена районною радою, тому матеріали повернуто на доопрацювання.

Відповідно до частини четвертої статті 123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина шоста статті 186-1 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини сьомої статті 186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

- додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

- надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

- проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Відповідно до Положення про Головне управління Держземагенства у Волинській області, затвердженого наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 14 червня 2013 року за №260 (чинного на час спірних правовідносин), зокрема пунктом 4.12, передбачено, що управління забезпечує науково-експертне, аналітичне, інформаційне та методичне проведення землевпорядних, землеоціночних робіт, повязаних із земельними торгами, вживає організаційних заходів щодо проведення земельних торгів. Пунктом 4.15 даного Положення, управління організовує здійснення на відповідній території робіт із землеустрою та оцінки земель, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Крім того, як вбачається із постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі №876/6440/15 за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинської районної ради Волинської області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, Володимир-Волинською районною радою Волинської області безпідставно не внесено на розгляд сесії ради питання про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земельних ділянок у встановлених строк, чим своєю бездіяльністю порушила норми чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (пункт 1 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Рішенням у справі «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України» (заява №19336/04) Європейський суд з прав людини встановив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Таким чином, зволікання та бездіяльність органу місцевого самоврядування у внесенні на розгляд сесії питання щодо затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земельних ділянок у встановлених строк, на підставі яких і реалізується цільове використання земельних ділянок, однозначно є порушенням права позивача на мирне користування, що полягає у перешкоджанні у цільовому використанні земельної ділянки.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частин першої та третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, судом встановлено, що бездіяльність органу місцевого самоврядування у внесенні на розгляд сесії питання щодо затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земельних ділянок у встановлених строк порушує право позивача щодо цільового використання належних йому земельних ділянок, тобто є необґрунтованою, непропорційною, прийнята із порушенням норм Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з цим, відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд дійшов висновку, що зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для створення та ведення фермерського господарства, розташованих за межами населених пунктів Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району без визнання протиправним та скасування пункт 4 наказу Головного управління Держземагентства у Волинській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 12 травня 2014 року №3-70/15-14-сг не вирішить спору, оскільки відповідач відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою, а тому такий спосіб захисту права не вирішить спору та не усуне перешкоди у цільовому користуванні земельною ділянкою.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Земельного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу Головного управління Держземагентства у Волинській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 12 травня 2014 року №3-70/15-14-сг.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для створення та ведення фермерського господарства, розташованих за межами населених пунктів Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 28 грудня 2015 року.