Справа № 804/15602/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю представників: позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Фінгрін» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 вересня 2015 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року скасовано, та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Скасовуючи вказані судові рішення касаційний суд виходив із того, що судами попередніх інстанцій не досліджено обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та його контрагентами ПП ОСОБА_5, ТОВ «Менеджмент інвестицій», а саме: можливостей контрагентів позивача щодо виконання укладених з позивачем договорів, зокрема, не досліджено руху активів у процесі здійснення господарських операцій, з відповідним документальним підтвердженням.
Оскільки провадження у справі уже відкрито, ухвалою судді від 16 листопада 2015 року справу прийнято до провадження.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що:
- валові витрати у вигляді комісії за розрахункове обслуговування операцій факторингу на загальну суму 594398 грн. підтверджено відповідними первинними документами, у тому числі договорами, актами виконаних робіт, виписками банку, які надані до перевірки у повному обсязі; договори факторингу були укладені із додержанням всіх законодавчо встановлених вимог щодо факторингу; законом не встановлено недійсність таких договорів, вони не були визнані судом недійсними, тому є дійсними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства; тому, товариство вважає, що висновок зроблений щодо недійсності правочину є неправомірним та таким, що порушує інтереси товариства;
- послуги за інформаційно-консультаційними договорами надані виконавцем своєчасно та у повному обсязі із дотриманням умов, вказаних у договорах, що підтверджується актами приймання-передачі послуг, та повязані і з веденням господарської діяльності позивача;
- законодавством не передбачено необхідності доказування платником податку безпосереднього звязку здійснених ним витрат саме у звязку із підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг);
- витрати підприємства на вступ до Української асоціації інвестиційного бізнесу і підтримання членства у цій організації є витратами на підтримання статусу ліцензованого учасника ринку, сплата членських внесків є обовязковою, а не добровільною дією;
- за період, що перевірявся, позивачем зараховано до складу валових витрат 6510 грн. на інформаційно-консультаційні послуги з питань професійної діяльності на ринку цінних паперів України та з питань фінансового моніторингу професійних учасників фондового ринку та послуги по генерації реєстраційного коду, а не як підвищення кваліфікації працівників як зазначено контролюючим органом;
- уточнюючий розрахунок по податку на прибуток за 2008, 2009 роки поданий ТОВ «КУА «Фінгрін» правомірно, оскільки була виявлена помилка, та податковим органом визначені показники не враховані.
Представник позивача зазначив, що суду надані усі первинні документи з приводу спірних господарських операцій, відображених у акті перевірки.
Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, які обґрунтував наступним: під час проведення перевірки контролюючим органом встановлені порушення товариством чинного законодавства, у звязку із чим винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення; встановлені перевіркою порушення відповідають дійсним обставинам справи, оскаржуване рішення винесено правомірно; доводи позивача, наведені у позовній заяві не спростовують самого факту встановлених порушень, у звязку із чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Представники сторін у судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у період з 10.05.2012 року по 21.06.2012 року на підставі направлень від 10.05.2012 року №165/223, №164/223, №166/172, на підставі пункту 75.1 статті 75, пунктів 77.1, 77.4 статті 77 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінгрін» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2009 року по 31.03.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 року по 31.03.2012 року, за результатами якої складений акт від 02.07.2012 року №1691/223/356077118 (т.1 а.с.12-21).
ТОВ «КУА «Фінгрін» подано скаргу на податкове повідомлення-рішення до Державної податкової служби у Дніпропетровській області (т.1 а.с.46-50).
Рішенням Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 24.09.2012 року №237/10/10-014 за результатами розгляду скарги скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.07.2012 року № в частині донарахування, здійсненого за рахунок зменшення витрат по вартості аудиторських перевірок, інформаційно-консультаційних послуг по налагодженню програми 1-С, юридичних послуг, звязку, заправки картриджів, комісії сплаченої за договорами доручення торговцю цінними паперами, в іншій частині рішення залишено без змін, а скарга без задоволення (т.1 а.с.53-56).

02.10.2012 року Державною податковою інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська з урахуванням рішення за результатами розгляду скарги винесене податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ «КУА «Фінгрін» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток фінансових установ за основним платежем 186265 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 45420,50 грн., всього 231685,50 грн. (т.1 а.с.57). Згідно розрахунку до вказаного рішення сума заниженого податку на прибуток складає 186265 грн., в тому числі: ІІІ квартал 2009 26750 грн., IV квартал 2009 88550 грн., І квартал 2010 15561 грн., ІІ квартал 2010 30632 грн., ІІІ квартал 2010 8875 грн., IV квартал 2010 10575 грн., І квартал 2011 1482 грн., ІІ квартал 2011 230 грн., ІІІ квартал 2011 1840 грн., IV квартал 2011 1035 грн., І квартал 2012 735 грн. (т.1 а.с.58).

Рішенням Державної податкової служби України від 23.10.2012 року №4133/0/61-12/10-2115 скарга ТОВ «КУА «Фінгрін» залишена без задоволення, оскаржувані рішення залишені без змін (т.1 а.с.59-63, 65-66).

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Фінгрін» укладено Генеральні договори факторингу з регресом від 24.09.2009 року №1-09/ЮЛ, від 27.11.2009 року №2-09/ЮЛ, від 24.06.2010 року №02-10/ЮЛ із Товариством з обмеженою відповідальністю «Менеджмент інвестицій» (код за ), в яких ТОВ «Менеджмент інвестицій» фактор, а ТОВ «КУА «Фінгрін» клієнт (т.1 а.с.68-94).

Предметом договору є право грошової вимоги до третіх осіб (дебітори), строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Клієнт у визначений договором строк сплачує фактору комісію за розрахункове обслуговування операцій факторингу в визначеному розмірі. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право вимоги грошових коштів до дебіторів на підставі документів, що підтверджують таке право відповідно до контракту.

У додатку №1 до Генерального договору зазначено найменування дебітора, код ЄДРПОУ, місцезнаходження дебітора, № і дата контракту, строк платежу, що засвідчує дату настання права вимоги, розмір і дату сплати комісії за розрахункове обслуговування операції факторингу.

Перевіркою встановлено, що операції факторингу проведено згідно Генеральних договорів до настання строків платежу по договорах, укладених ТОВ «КУА «Фінгрін» з дебіторами:

- генеральний договір №1-09/ЮЛ від 24.09.2009 року, дебітор ТОВ «ОСОБА_6 Інвест» (), контракт клієнта з дебітором №251-Д від 29.09.2009 року, сума договору 2445,00 млн. грн., строк платежу до 28.11.2009 року, комісія за розрахункове обслуговування операцій факторингу 100,00 тис. грн., дата сплати комісії - 29.09.2009 року;

- генеральний договір №1-09/ЮЛ від 27.11.2009 року, дебітор ТОВ «ОСОБА_6 Інвест» (), контракт клієнта з дебітором №168/09-Д від 27.11.2009 року, сума договору 9350,00 млн. грн., строк платежу до 25.12.2009 року, комісія за розрахункове обслуговування операцій факторингу 350,00 тис. грн., дата сплати комісії 27.11.2009 року;

- генеральний договір №02-10/ЮЛ від 24.06.2010 року, дебітор ТОВ «Спайк- Інвест» (), контракт клієнта з дебітором №1059-Д від 24.06.2010 року, сума договору 6000,00 млн. грн., строк платежу до 30.07.2010 року, комісія за розрахункове обслуговування операцій факторингу 165,00 тис. грн., дата сплати комісії 30.06.2010 року.

Позивачем надані копії платіжних доручень про сплату комісійної винагороди від 29.09.2009 року №272 на суму 100000 грн., 27.11.2009 року №321 на суму 350000 грн., 24.06.2010 року №534 на суму 165000 грн., (т.1 а.с.76, 85, 94).

Частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно частини першої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Частиною третьою цієї статті визначено, що строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

При цьому, згідно із частиною другою статті 1077 Цивільного кодексу України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Таким чином, понесені ТОВ «КУА «Фінгрін» витрати за Генеральними договорами у вигляді комісійної винагороди, що враховані ТОВ «КУА «Фінгрін» у складі валових витрат, виникають лише з дня виникнення права вимоги до дебіторів, що прямо відповідає частині другій статті 1077 Цивільного кодексу України.

При цьому, позивачем сплачені суми комісійної винагороди, коли як договором передбачена комісія за розрахункове обслуговування операції факторингу.

Пунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону №334/94-ВР (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачалось, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про правомірність висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.1, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, пункту 6.1 статті 6 Закону №334/94-ВР, внаслідок чого ТОВ «КУА «Фінгрін» завищено суму валових витрат у вигляді комісії за розрахункове обслуговування операцій факторингу на загальну суму 594398 грн., в тому числі: ІІІ квартал 2009 року 100000 грн., IV квартал 2009 року 329398 грн., ІІ квартал 2010 165000 грн.

Щодо завищення валових витрат на вартість отриманих інформаційно-консультаційних послуг суд зазначає наступне.

У ході проведення перевірки встановлено відображення ТОВ «КУА «Фінгрін» у складі валових витрат за 2010 рік витрати з отримання інформаційно-консультаційних послуг від ПП ОСОБА_5 (ІН НОМЕР_1) згідно договорів про надання інформаційно-консультаційних послуг №020710/1 від 02.07.2010 року на суму 32000 грн., №021010/1 від 02.10.2010 року на суму 36000 грн. (т.1, а.с.95-98).

Предметом вказаних договорів є надання разової інформаційно-консультаційної послуги в усній формі з питань управління:

- консультації щодо підвищення ефективності аналізу проектів шляхом впровадження спеціальних програмних інструментів;

- управлінський консалтинг консультації власникам та вищому керівництву;

- стратегічне управління організацією;

- ефективне управління часом;

- управлінський аудит і розробка рекомендацій для конкретної організації виходячи з реальної ситуації і бажаного результату.

Надані позивачем на підтвердження правомірності формування валових витрат акти приймання-передачі послуги за договором №020710/1 від 02.07.2010 року про надання інформаційно-консультаційних послуг від 30.09.2010 року та за договором №021010/1 від 02.10.2010 року про надання інформаційно-консультаційних послуг від 30.12.2010 року не розкривають змісту наданих послуг, а містять лише згоду сторін щодо виконання зобовязань за договорами. Тобто відсутнє документальне підтвердження щодо звязку понесених витрат за цими угодами з веденням господарської діяльності.

Ані під час перевірки, ані суду ТОВ «КУА «Фінгрін» не надано документального підтвердження щодо подальшого використання у власній господарській діяльності, отриманих від ПП ОСОБА_5 інформаційно-консультаційних послуг, тобто не наведений звязок понесених витрат за цими угодами із веденням господарської діяльності.

Згідно із підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 №334/94-ВР (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пункту 5.1 Закону №334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону №334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (чинного на час формування валових витрат в I кварталі 2011 року) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум та витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оскільки надані позивачем на спростування доводів відповідача документи (договори та акти наданих послуг) всупереч приписів частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», крім узагальненого найменування консультаційних послуг та їх вартості, не містять чіткого визначення їх змісту та обсягу, ціни одиниці послуги, та наданого обсягу послуг, рівно як не надано й інших доказів, що підтверджують використання позивачем таких послуг у власній господарській діяльності, такі документи є недостатніми доказами та не підтверджують фактичного виконання договірних робіт, що унеможливлює їх відображення в податковому обліку.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про правомірність висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем підпункту 5.3.9 пункту 5.3, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону №334/94-ВР, внаслідок чого ТОВ «КУА «Фінгрін» завищено суму валових витрат на суму інформаційно-консультаційних послуг, не повязаних із здійсненням фінансово-господарської діяльності на загальну суму 68000 грн., у тому числі: 3 квартал 2010 року 32000 грн., 4 квартал 2010 року 36000 грн.

Також, суд погоджується із висновками податкового органу, відображеними в акті перевірки, щодо безпідставності віднесення позивачем до складу валових витрат сплачених членських внесків у загальній сумі 38500 грн., перерахованих Українській асоціації інвестиційного бізнесу та вартість отриманих інформаційно-консультаційних послуг з питань професійної діяльності і ринку цінних паперів України та з питань фінансового моніторингу професійних учасників фондового ринку у загальній сумі 6510 грн.

За змістом підпункту 5.4.2 пункту 5.4 статті 5 Закону №334/94-ВР до валових витрат, зокрема, включаються витрати платника податку, повязані з професійною підготовкою, навчанням, перепідготовкою або підвищенням кваліфікації осіб, які перебувають у трудових відносинах з таким платником податку; витрати на навчання та (або) професійну підготовку у вітчизняних вищих та професійно-технічних навчальних закладах інших осіб, які не перебувають з таким платником податку у трудових відносинах, але уклали з ним письмову угоду (договір, контракт) про взяті ними зобовязання відпрацювати у платника податку після закінчення вищого та (або) професійно-технічного навчального закладу та отримання спеціальності (кваліфікації) не менше трьох років; витрати на організацію навчально-виробничої практики за профілем основної діяльності платника податку або в структурних підрозділах, що забезпечують його господарську діяльність, осіб, які навчаються у вищих та професійно-технічних навчальних закладах. Зазначені витрати включаються до валових витрат у розмірі до 3 відсотків фонду оплати праці звітного періоду.

Обовязки з доведення звязку витрат на цілі, обумовлені цим підпунктом, з основною діяльністю платника податку, покладаються на такого платника податку.

Позивачем ні податковому органу, ні суду відповідні розрахунки не надавалися.

Щодо витрат з орендної плати за приміщення на загальну суму 82000 грн.

Проведеною перевіркою встановлено, що 27.04.2010 року ТОВ «КУА «Фінгрін» подано до ДПІ уточнюючий розрахунок податкових зобовязань у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період 2009 року та збільшення рядка 04 декларації на суму 82000 грн.

Позивач зазначає, що до складу валових витрат 2008 та 2009 року не в повному обсязі включено суми, сплачені за оренду приміщення: за 2008 рік в сумі 31558 грн., за 2009 рік в сумі 50934 грн.

З 01.06.2009 року по 22.06.2009 року ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська була проведена планова перевірка ТОВ «КУА «Фінгрін» за період 13.12.2007 року по 31.03.2009 року, за результатами якої складено акт №1757/220/35607718 від 25.06.2009 року, який підписаний директором директором ТОВ «КУА «Фінгрін» ОСОБА_7Б та головним бухгалтером ОСОБА_8О, які також підтвердили, що первинні документи та інші документи, використані при проведені перевірки достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові (інші) документи, що свідчать про діяльність субєкта господарювання (спростовують викладені в акті перевірки факти) за період, що перевіряється, відсутні.

У вказаному акті перевірки від 25.06.2009 року №1757/220/35607718 відображено, що позивачем було завищено витрати на загальну суму 6605 грн., у тому числі за ІІІ квартал 2008 року 5000 грн. витрат по оренді приміщення у ТОВ «Корнер», які не підтверджено належним чином оформленими документами. Згідно наданих ТОВ «КУА «Фінгрін» в ході перевірки «Журналів - ордерів і відомостей по рахунку ВР Валові витрати» встановлено, що протягом ІІ IV кварталів 2009 року ТОВ «КУА «Фінгрін» до складу валових витрат були віднесені витрати на оренду приміщення у ТОВ «Корнер».

Позивачем висновки, викладені в зазначеному акті перевірки, не оскаржувались.

Таким чином, висновок податкового органу про необґрунтоване збільшення товариством рядка 04.1 декларації на суму 82000 грн. шляхом подання уточнюючого розрахунку за 2009 рік є правомірним.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість висновків податкового органу про порушення позивачем приписів податкового законодавства, у звязку із чим підстави для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Фінгрін» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1