Справа № 813/1531/15
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

22 грудня 2015 року № 813/1531/15
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні клопотання позивача про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку та клопотань представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та скасування рішення про застосування штрафних санкцій в адміністративній справі № 813/1531/15 за адміністративним
позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, представник ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова ДФС у Львівській області, представник ОСОБА_4
про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень рішень № НОМЕР_1 від 28.03.2013 року, № НОМЕР_2 від 28.03.2013 року, вимоги про сплату боргу від 22.09.2014 року № Ф-0010 54 1702 та рішення від 22.09.2014 року № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом у якому, позивач просив визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 28.03.2013 року, № НОМЕР_2 від 28.03.2013 року, вимоги про сплату боргу від 22.09.2014 року № Ф-0010 54 1702 та рішення від 22.09.2014 року № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій.
24.04.2015 року відповідачем подано клопотання про залишення без розгляду позовних вимог в частині скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.09.2014 року за № Ф-0010 54 1702 з підстав, що позивачем пропущений без поважних причин строк оскарження такої.
10.09.2015 року позивачем подано клопотання про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку, з підстав, що позивачем спірні рішення оскаржувалися в адміністративному порядку. А в період з 23.02.2015 року по 26.03.2015 року позивач перебував у відрядження у м. Києві, що підтверджується відповідним наказом.
22.12.2015 року відповідачем подано клопотання про залишення без розгляду позовних вимог в частині скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 22.09.2014 року № НОМЕР_3 з підстав, що позивачем пропущений без поважних причин строк оскарження такого.
Представник позивача в судовому засіданні, проти клопотань відповідача заперечив, просив суд у їх задоволенні відмовити, своє клопотання підтримав, вказав, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин.
Представник відповідача клопотання позивача заперечила, подані клопотання про залишення позовної заяви в частині без розгляду підтримала, просила задоволити через відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду.
При постановленні ухвали суд виходить з наступного:
Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Згідно ч. 4 ст. 25 цього ж Закону, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Згідно ч. 14 ст. 25 цього ж Закону, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.
Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов'язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.
Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.
Згідно ч. 1, 3 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено що про спірне рішення та вимогу позивач дізнався 24.09.2014 року, що ним підтверджується в письмових поясненнях у справі. Позивачем ці рішення оскаржені в адміністративному порядку.
29.01.2015 року рішенням ДФС України залишено скаргу позивача без розгляду, з підстав, що рішення ГУ ДФС у Львівській області позивачем отримано 20.12.2014 року, а повторну скаргу до ДФС України направлено 31.12.2014 року, тобто з порушенням законодавчо встановленого 10-ти денного строку для її подання. Позивачем вказана обставина не заперечується і не спростовується.
До суд позивач звернувся лише 30.03.2015 року, тобто з пропуском законодавчо встановленого 10-ти денного строку зверхня до суду.
Судом не враховується клопотання позивача про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку, оскільки про порушення свого права спірними рішеннями відповідача позивач дізнався 24.09.2014 року. Про відмову в задоволені його скарги в порядку адміністративного оскарження позивач дізнався 20.12.2014 року. Рішення ДФС України, яким залишено скаргу позивача без розгляду, позивачем отримано 02.02.2015 року, що підтверджується наявними у справі доказами.
Відтак позивач мав реальну можливість та міг вчасно звернутися до суду без жодних поважних причин, які не залежали від його волі. Начебто відрядження позивача з 23.02.2015 року по 26.03.2015 року, не є беззаперечним доказом неможливості своєчасно звернутися до суду. Крім цього, позивач 24.03.2015 року в м. Львові сплатив судовий збір по даній справі, що спростовує його відрядження до 26.03.2015 року. Поважні причини пропуску строку звернення до суду слід розуміти обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Оскільки позивачу було відомо про спірні рішення ще у вересні 2014 році, позивач мав реальну можливість звернутися до адміністративного суду протягом 10 днів з 20.12.2014 року, чи 02.02.2015 року, в тому числі із врахуванням згаданого відрядження.
Жодних інших поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом судом не знайдено.
З цих же підстав судом враховуються клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог.
Практика Європейського суду з прав людини, яка згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (рішення від 22.10.1996р., 27.02.1980р.).
Таким чином, суд прийшов до висновку залишити позовні вимоги в частині без розгляду, оскільки не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення з такими до адміністративного суду поважними.
Керуючись ст.ст. 69, 70, 155, 159-163, 167 КАС України, суд -
1. В клопотанні позивача від 10.09.2015 року про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку відмовити.
3. Клопотання представника відповідача від 22.12.2015 року про залишення позовної заяви без розгляду в частині скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 22.09.2014 року № НОМЕР_3 задоволити.
4. Позовну заяву по справі № 813/1531/15 за адміністративним позовом
Фізичної особи підприємця ОСОБА_2
доДержавної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова ДФС у Львівській області
провизнання протиправним і скасування податкових повідомлень рішень № НОМЕР_1 від 28.03.2013 року, № НОМЕР_2 від 28.03.2013 року, вимоги про сплату боргу від 22.09.2014 року № Ф-0010 54 1702 та рішення від 22.09.2014 року № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій
в частині визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу від 22.09.2014 року № Ф-0010 54 1702 та рішення від 22.09.2014 року № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій залишити без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього ж Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Гавдик З.В.