Справа № 22-а-22321/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 63 28.10.2011
УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2011 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого судді: Приходька К.П.

суддів :Верланова С.М., Таргоній Д.О.

розглянула у порядку письмового провадження у приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області на рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області про визнання неправомірним бездіяльності відповідача щодо перерахунку пенсії, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, стягнення заборгованості,-

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області про зобов язання здійснити перерахунку розміру пенсії, обгрунтовуючи вимоги тим, що він є інвалідом 3-ої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, і відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір державної пенсії, яку він отримує, повинна бути не менше 6 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, не менше 50% від мінімальної пенсії за віком. Відповідачем же всупереч вищевказаних вимог закону пенсія позивачу виплачується в значно нижчому розмірі, що позивач вважає порушенням гарантованих йому прав та охоронюваних інтересів, у зв'язку з чим і просив суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його здійснити перерахунок розміру його пенсійного забезпечення відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 11 травня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано відмову Управління Пенсійного фонду в Таращанського районі Київської області у перерахунку основної та додаткової пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст.ст.50,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірною.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та 6 мінімальних пенсій за віком у відповідності зі ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.03.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.03.2010 року включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

ВСТАНОВИЛА:

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, УПФУ в Таращанському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконне, на його думку, рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити в позові в повному обсязі. В своїй

апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача. перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи. ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в Таращанському районі Київської області як потерпілий 1 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 1) та є інвалідом 3-ї групи внаслідок захворювання, пов»язаного з впливом аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. -Х.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам третьої групи - 50 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_2 оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував пенсію та додаткову пенсію значно нищу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звернувся, до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", г* зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій групі інвалідності, пов'язаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України с обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та т інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт. який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією У країни і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, п права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

"Окрім ТОГО, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому

цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо періоду проведення перерахунку та виплат основної та додаткової пенсії, починаючи з 01.03.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.03.2010 року року, оскільки ч. 2 ст. 99 КАС України встановлений річний строк звернення до суду, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізнатися або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, враховуючи положення ст. 99 КАС, Рішення Конституційного Суду України № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року та момент звернення до суду - 22.03.2010 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві - а.с. 2), позовні вимоги підлягають задоволенню з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року з врахуванням вже виплачених за цей період коштів.

Таким чином, апеляційна скарга УПФУ в Тараіцанському районі Київської області підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині проведення періоду перерахувань та виплат.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 201. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тараіцанському районі Київської області задовольнити частково.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 травня 2010 року зміна частині періоду, за який повинен бути здійснений перерахунок та виплата ОСОБА_2 основної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю як особі, віднесеній до І категорії , інваліду III групи в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зазначивши даний період « з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року з врахуванням вже виплачених за цей період коштів».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді