Справа № 826/24295/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 грудня 2015 року № 826/24295/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів Гарника К.Ю., Кобилянського К.М., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зара Україна"

до Державної фіскальної служби України,

Міжрегіонального головного управління ДФС - центрального офісу з

обслуговування великих платників

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, скасування податкового

повідомлення-рішення від 13.10.15р. №.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Зара Україна", звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - Відповідач 1), Міжрегіонального головного управління ДФС - центрального офісу з обслуговування великих платників (надалі - Відповідач 2) про визнання протиправною відмову Державної фіскальної служби України прийняти Звіт про контрольовані операції за 2014 рік, поданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» 30 квітня 2015 року; визнати таким, що поданий своєчасно - 30 квітня 2015 року - Звіт про контрольовані операції за 2014 рік Товариства з обмеженою відповідальністю «Зара Україна»; визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 13 жовтня 2015 року №, надіслане Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби України - Центральним офісом з обслуговування великих платників Товариству з обмеженою відповідальністю «Зара Україна».

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем безпідставно відмовлено у прийнятті податкової звітності з необґрунтованим посиланням на те, що дана звітність подана не цілісним документом, проте, з квитанції №1 вбачається, що звітність була подана у відповідності до вимог законодавства. Крім того, Позивач зазначає, що Відповідачем 2 неправомірно винесено податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за не своєчасність подання звітності, оскільки, як вбачається з квитанції №1 дана звітність подана своєчасно.

В судовому засіданні представники Позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі проти позовних вимог заперечував в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву.

В судовому засіданні представники Відповідачів проти позовних вимог заперечували в повному обсязі та просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2015 року Позивачем подано до Державної фіскальної служби України Звіт про контрольовані операції за 2014 р.

Звіт було подано в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку за допомогою програмного забезпечення МеDОС на підставі Договору № 191120141 про визнання електронних документів від 19.11.2014 року, укладеного з Міжрегіональним ГУ ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників.

У відповідь на відправлення Звіту Позивачем отримано першу квитанцію (надалі - «Перша квитанція»), яка засвідчує одержання звіту органами ДФС України 30.04.2015 року.

Проте, в подальшому Позивачем отримано другу квитанцію (надалі - «Друга квитанція») з зазначенням: «Помилка - документ в електронному вигляді не відповідає затвердженому формату (стандарту) через відсутність заявлених у пакеті пов'язаних документів (порушено цілісність пакету)».

Позивач листом від 06.07.20145 р. вих. № 06.07.15/01 повідомив Відповідача 2, що відповідно до даних програмного забезпечення МеDОС Позивач відправив Звіт (комплектний та цілісний пакет документів, які формують Звіт) засобами телекомунікаційного зв'язку 30 квітня 2015 року, отримання якого на центральному рівні ДФС України в цей же день зафіксовано у Першій квитанції.

Позивач 6 серпня 2015 року повторно подав Звіт, направивши при цьому лист до Відповідача 2, в якому звернув його увагу на те, що Звіт Позивачем було подано своєчасно « 30 квітня 2015 року, що підтверджується Квитанцією № 1, отриманою Товариством», а «повторне подання звіту спричинено винятково помилкою серверу Державної фіскальної служби України, про яку Товариство дізналося після спливу граничного строку подання Звіту з отриманої квитанції № 2».

Співробітниками Міжрегіонального головного управління ДФС - центрального офісу з обслуговування великих платників в період з 18 по 24 вересня 2015 року проведено документальну позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Зара Україна" з питання неподання в установлений Податковим кодексом України строк Звіту про контрольовані операції за 2014 рік.

За результатами перевірки складено Акт №961/28-10-39-10/35534116 від 1 жовтня 2015 року (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено порушення пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України та несвоєчасне (06.08.2015 р.) подання Звіту про контрольні операції за 2014 рік.

На підставі Акт перевірки Податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 13 жовтня 2015 року №, яким до Позивача застосовано штрафні санкції у сумі 365 400,00 гривень.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправною відмову Державної фіскальної служби України прийняти Звіт про контрольовані операції за 2014 рік, поданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» 30 квітня 2015 року, Суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 30 квітня 2015 року Позивачем подано до Державної фіскальної служби України Звіт про контрольовані операції за 2014 р. в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку за допомогою програмного забезпечення МеDОС на підставі Договору № 191120141 про визнання електронних документів від 19.11.2014 року, укладеного з Міжрегіональним ГУ ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників.

Позивачем отримано 30.04.2015 року першу квитанцію, що підтверджується матеріалами справи, в якій зазначено, що документ збережено на центральному рівні.

Проте, в подальшому Позивачем отримано другу квитанцію з зазначенням: «Помилка - документ в електронному вигляді не відповідає затвердженому формату (стандарту) через відсутність заявлених у пакеті пов'язаних документів (порушено цілісність пакету)».

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1. ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

У відповідності до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу).

Пунктами 48.1 і 48.3 ст. 48 ПК України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. А саме форма звіту про контрольовані операції затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.11.2013 № 669, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.12.2013 за №2190/24722.

Також процедура подання податкової звітності до контролюючого органу регулюється Податковим кодексом України та Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 (надалі - Інструкція № 233), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011.

Пунктами 49.3 і 49.4 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

При цьому платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до органу державної податкової служби в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформацію про здійсненні контрольовані операції Платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 50 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Аналогічно в п. 1.2 Порядку складання звіту про контрольовані операції, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.11.2013 № 669, вказано, що звіт подається до 1 травня року, наступного за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Підпунктами 1.4 і 1.5 п. 1 цього Порядку визначено, що звіт складається із заголовної, основної частини, додатка та інформації до додатка. Зокрема, у заголовній частині наводяться дані про платника податків, який подає звіт, в основній частині - загальні відомості про операції з різними контрагентами, здійсненні протягом року, у додатку - дані про особу, яка є стороною контрольованої операції, та деталізовані відомості про контрольовану операцію. Кількість додатків у звіті відповідає кількості контрагентів - сторін контрольованих операцій, загальна сума здійснених операцій платника податків з кожним з яких відповідає вартісному критерію контрольованих операцій згідно з підпунктом 39.2.1.4 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 розділу І ПК України.

Зазначений додаток до Звіту є невід'ємною частиною Звіту, що заповнюється окремо щодо кожної особи, яка бере участь у контрольованій операції (п. 4.1 цього Порядку).

За приписами п. 49.5 ст. 49 ПК України у разі поданні податкової звітності в електронній формі платник податку зобов'язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного контролюючого органу не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк.

Згідно положень ч. 1, 2, 3 і 4 Інструкції № 233 податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі. При відправленні електронних документів платник податків самостійно визначає кінцевий термін їх відправлення (враховуючи час на своєчасну доставку документів до органів ДПС у разі можливого пошкодження телекомунікаційного зв'язку або ненадходження першої квитанції). Податкова звітність в електронному вигляді, отримана органами ДПС пізніше терміну, встановленого законодавством для податкової звітності, вважається поданою з порушенням терміну. Органи ДПС приймають податкову звітність з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. щоденно, крім вихідних, святкових і неробочих днів. У разі надходження податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС до 16 години платнику податків протягом двох годин з моменту прийняття (неприйняття) надсилається друга квитанція, в іншому випадку - протягом перших двох годин наступного робочого дня.

Відповідно до положень ч. 7 Інструкції при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого порядку: платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення. Після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП посадових осіб платника податків у такому порядку: першим - ЕЦП головного бухгалтера (бухгалтера), другим - ЕЦП керівника, третім - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків. За відсутності у платника податків посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податків накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП керівника, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків. Платником податків фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності електронні цифрові підписи накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП платника податків - фізичної особи, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків (за наявності); після накладання ЕЦП платник податків здійснює шифрування податкового документа в електронному вигляді та направляє його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв'язку. Другий примірник податкового документа в електронному вигляді зберігається у платника податків; після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту); перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним; підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС; якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС; датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Як свідчать матеріали справи Податковим органом отримано звітність в електронному вигляді та направлено Позивачу квитанцію № 1 (30.04.2015 року), в якій зазначено, що документ збережено на центральному рівні, документ буде оброблено у складі пакету пов'язаних документів.

Квитанцією № 2 Позивача було повідомлено про неприйняття документів в зв'язку з виявленими помилками, а саме: пакет не прийнято у зв'язку з порушенням цілісності, а саме, відсутністю заявлених в пакеті пов'язаних документів.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що перевірка цілісності документу та наявності всіх доданих до нього складових здійснюється на стадії направлення квитанції № 1.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи представники Відповідачів не змогли надати пояснення, в чому саме було порушено цілісність документів та надати суду докази, що в свою чергу свідчить про протиправність дій податкового органу.

Дослідивши матеріали справи та норми права, суд приходить до висновку, що в даному випадку у Податкового органу були відсутні підстави для відмови в прийнятті податкової звітності Позивача через те, що порушено цілісність пакету, а саме, відсутні заявлені в пакеті пов'язані документи, оскільки, як було встановлено, відповідачем сформовано квитанцію № 1 на стадії формування якої перевіряється цілісність пакету та на стадії формування якої Податковим органом не встановлено дефектів податкової звітності позивача у поданих документів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправною відмову Державної фіскальної служби України прийняти Звіт про контрольовані операції за 2014 рік, поданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» 30 квітня 2015 року є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог щодо визнати таким, що поданий своєчасно - 30 квітня 2015 року - Звіт про контрольовані операції за 2014 рік Товариства з обмеженою відповідальністю «Зара Україна»; визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 13 жовтня 2015 року №, надіслане Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби України - Центральним офісом з обслуговування великих платників Товариству з обмеженою відповідальністю «Зара Україна», суд вважає дані вимоги обґрунтованими, оскільки судом було встановлено, що звітність подана 30.04.2015 року, тобто до 01.05.2015 року.

Стосовно позовних вимог щодо визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 13 жовтня 2015 року №, надіслане Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби України - Центральним офісом з обслуговування великих платників Товариству з обмеженою відповідальністю «Зара Україна», суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи Співробітниками Міжрегіонального головного управління ДФС - центрального офісу з обслуговування великих платників в період з 18 по 24 вересня 2015 року проведено документальну позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Зара Україна" з питання неподання в установлений Податковим кодексом України строк Звіту про контрольовані операції за 2014 рік, за результатами перевірки складено Акт №961/28-10-39-10/35534116 від 1 жовтня 2015 року.

В Акті перевірки встановлено порушення пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України та несвоєчасне (06.08.2015 р.) подання Звіту про контрольні операції за 2014 рік.

На підставі Акт перевірки Податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 13 жовтня 2015 року №, яким до Позивача застосовано штрафні санкції у сумі 365 400,00 гривень.

Враховуючи, що судом встановлено своєчасність подання Позивачем Звіту про контрольні операції за 2014 рік, то в даному випадку застосування штрафних санкцій до Позивача є помилковим, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. (ч.1) В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. (ч.2) Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. (ч.3) Суд може збирати докази з власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС України).

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд приходить до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про обґрунтування позовних вимог, а отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 122, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Державної фіскальної служби України прийняти Звіт про контрольовані операції за 2014 рік, поданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» 30 квітня 2015 року.

3. Визнати таким, що поданий своєчасно - 30 квітня 2015 року - Звіт про контрольовані операції за 2014 рік Товариства з обмеженою відповідальністю «Зара Україна».

4. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 жовтня 2015 року №, надіслане Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби України - Центральним офісом з обслуговування великих платників Товариству з обмеженою відповідальністю «Зара Україна».

4 Стягнути солідарно з Державної фіскальної служби України, Міжрегіонального головного управління ДФС - центрального офісу з обслуговування великих платників за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зара Україна" () судові витрати в розмірі 7 917,00 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.Ю.Гарник

К.М. Кобилянський