Справа № 826/17698/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною та скасування постанови та зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі – позивач, ПАТ «СК «АХА Страхування») до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі – відповідач, Нацкомфінпослуг) про скасування постанови від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5 про застосування штрафної санкції та зобов’язання відповідача повернути сплачені на підставі цієї постанови кошти у розмірі 1 700,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорювана постанова підлягає скасуванню, оскільки ПАТ «СК «АХА Страхування» у визначений відповідачем строк виконало розпорядження Нацкомфінпослуг від 28.08.2014 № 2539, а накладення штрафу відповідачем здійснено з порушенням визначених ст. 250 Господарського кодексу України строків.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав правомірності оскаржуваної постанови.

Представники позивача та відповідача подали клопотання про розгляд справи в подальшому за їх відсутності.

З огляду на викладене, з урахуванням положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС) України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 28.08.2014 № 2539 «Про застосування заходу впливу до ПАТ «СК «АХА Страхування» (далі – Розпорядження № 2539), прийнятим на підставі акта про правопорушення від 09.07.2014 № 849/13-15/13/8, постановлено:

приписати ПАТ «СК «АХА Страхування» усунути порушення законодавства про фінансові послуги, зазначені в пунктах 2 та 3 констатуючої частини цього розпорядження, та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін до 02.10.2014;

приписати ПАТ «СК «АХА Страхування» вжити заходів для недопущення в подальшому порушень законодавства про фінансові послуги, зазначених у пунктах 4 та 5 констатуючої частини цього розпорядження, та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін до 02.10.2014.

Згідно з п. 2 констатуючої частини Розпорядження № 2539 у договорі страхування подорожуючих за кордон від 11.04.2014 № СА105745GMBm/14зп відсутній підпис страхувальника.

Враховуючи наведене, Товариством порушено вимоги законодавства у сфері фінансових послуг, а саме: абз. 18 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про страхування» щодо відсутності в договорах страхування підписів сторін; п. 11 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» щодо відсутності у договорі підписів сторін.

Відповідно до п. 3 констатуючої частини Розпорядження № 2539 у договорах страхування подорожуючих за кордон від 11.04.2014 № СА105745GMBm/14зп, від 12.11.2013 № СА294874GMBm/13зп та від 12.11.2013 № СА228978GMBm/13зп зазначеної програми страхування MultiTravel у Правилах добровільного страхування медичних витрат, Правилах добровільного страхування від нещасних випадків та Правилах добровільного страхування відповідальності перед третіми особами, на підставі яких укладені вищезазначені договори, немає.

Враховуючи наведене, Товариством порушено вимоги законодавства у сфері фінансових послуг, а саме: ч. 3 ст. 16 Закону «Про страхування» в частині укладення договорів страхування не у відповідності до Правил страхування; п. 1.14 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Держфінпослуг від 28.08.2003 № 40, зареєстрованих у міністерстві юстиції України 15.09.2003 № 805/8126, щодо виконання Страховиком вимог, установлених законодавством України у сфері регулювання страхової діяльності протягом дії ліцензії.

Водночас, рішенням Нацкомфінпослуг від 28.08.2014 № 437/13-17/13/5 було закрито справу про порушення позивачем законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом про правопорушення від 09.07.2014 № 849/13-15/13/8, у зв’язку з тим, що факт вчинення правопорушення законодавства про фінансові послуги є таким, що не доведений. Зокрема, зі змісту вказаного рішення відповідача від 28.08.2014 № 437/13-17/13/5 вбачається, що зазначені в акті про правопорушення від 09.07.2014 № 849/13-15/13/8 порушення ПАТ «СК «АХА Страхування», зокрема, ч. 3 ст. 16 Закону «Про страхування» в частині укладення договорів страхування не у відповідності до Правил страхування та п. 1.14 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Держфінпослуг від 28.08.2003 № 40, є такими, що не доведені.

Таким чином, зазначені у п. 3 констатуючої частини Розпорядження № 2539 порушення не доведені, а справа про порушення позивачем законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, в цій частині була закрита відповідачем.

На виконання вимог Розпорядження № 2539 позивач надав до Нацкомфінпослуг лист від 01.10.2014 № 8441/26ЦВ з відповідними обґрунтуваннями та документами. Зокрема, для підтвердження усунення порушень, зазначених у п. 2 констатуючої частини Розпорядження № 2539 щодо відсутності підпису страхувальника у договорі страхування подорожуючих за кордон від 11.04.2014 № СА105745GMBm/14зп, позивачем надано копію цього договору страхування із підписом Страхувальника. Копія цього договору з підписом страхувальника також наявна в матеріалах справи.

Не зважаючи на вчинені позивачем дії, спрямовані на виконання Розпорядження № 2539, Нацкомфінпослуг складено акт від 15.06.2015 № 392/13-15/13/5, відповідно до змісту якого надані у листі від 01.10.2014 № 8441/26ЦВ пояснення та долучені до нього документи не підтверджують у повному обсязі виконання ПАТ «СК «АХА Страхування» Розпорядження № 2539.

У зв’язку з викладеним та на підставі акта від 15.06.2015 № 392/13-15/13/5 відповідач прийняв оспорювану постанову від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, якою до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 700,00 грн. відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Постанову прийнято у зв’язку з порушенням позивачем, на думку відповідача, п. 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.11.2012 № 2319 (далі – Положення №2319).

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення від 27.07.2015 № 186867 позивач сплатив штрафну санкцію згідно з постановою від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5 у розмірі 1 700,00 грн.

Водночас, вважаючи постанову відповідача від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5 протиправною, ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулось з цим позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на таке.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5.9 Положення № 2319, за порушення якого на позивача накладено штраф, рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання особами. У разі невиконання особами рішень про застосування заходів впливу Нацкомфінпослуг вживає заходів щодо виконання рішень у порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, дослідженню у цій справі підлягає серед іншого виконання ПАТ «СК «АХА Страхування» приписів відповідача, викладених у Розпорядженні № 2539, а також законність та обґрунтованість цих приписів.

Щодо виконання ПАТ «СК «АХА Страхування» припису про усунення порушення законодавства про фінансові послуги, зазначеного у п. 2 констатуючої частини Розпорядження № 2539, суд виходить з такого.

Листом від 01.10.2014 № 8441/26ЦВ, тобто в межах визначеного відповідачем строку, позивач для підтвердження усунення порушень, зазначених у п. 2 констатуючої частини Розпорядження № 2539 надав копію договору страхування подорожуючих за кордон від 11.04.2014 № СА105745GMBm/14зп із підписом Страхувальника. Тобто припис відповідача в цій частині виконано.

Щодо виконання ПАТ «СК «АХА Страхування» припису відповідача про усунення порушення законодавства про фінансові послуги, зазначеного у п. 3 констатуючої частини Розпорядження № 2539, суд виходить з того, що рішенням Нацкомфінпослуг від 28.08.2014 № 437/13-17/13/5 було закрито справу про порушення позивачем законів та інших нормативно-правових актів, оскільки самим же відповідачем установлено відсутність доведення порушення з боку ПАТ «СК «АХА Страхування», зокрема, ч. 3 ст. 16 Закону «Про страхування» в частині укладення договорів страхування не у відповідності до Правил страхування та п. 1.14 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Держфінпослуг від 28.08.2003 № 40.

Згідно з п. 4.4 Положення № 2319 справу про правопорушення не може бути порушено, а наявна в провадженні справа про правопорушення підлягає закриттю в разі, якщо не доведено факт вчинення особою порушення законодавства про фінансові послуги.

Таким чином, оскільки Нацкомфінпослуг констатувала відсутність порушення з боку ПАТ «СК «АХА Страхування» ч. 3 ст. 16 Закону «Про страхування» в частині укладення договорів страхування не у відповідності до Правил страхування та п. 1.14 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Держфінпослуг від 28.08.2003 № 40, то у позивача відсутній обов’язок виконання припису в частині усунення порушення законодавства про фінансові послуги, зазначеного у п. 3 констатуючої частини Розпорядження № 2539.

Щодо приписів відповідача про зобов’язання ПАТ «СК «АХА Страхування» вжити заходів для недопущення в подальшому порушень законодавства про фінансові послуги, зазначених у пунктах 4 та 5 констатуючої частини Розпорядження № 2539, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (у редакції, чинній на час прийняття Розпорядження № 2539) у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 40 цього Закону (у редакції, чинній на час прийняття Розпорядження № 2539) національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу: 1) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення; 2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи; 3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону; 4) тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг; 5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію; 6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи; 7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги; 8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій; 9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

Отже, відповідно до викладених положень законодавства Нацкомфінпослуг була наділена повноваженнями щодо зобов’язання позивача вжити заходів для усунення виявлених під час перевірки порушень. Водночас, відповідач був позбавлений можливості зобов’язати порушника вжити заходів для недопущення порушень в майбутньому.

Водночас, суд звертає увагу на те, що лише Законом України від 14.10.2014 № 1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», який набрав чинності 07.02.2015, пункт 1 частини першої статті 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» доповнено словами «та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення».

Зважаючи на те, що Розпорядження № 2539 в частині зобов’язання позивача вжити заходів для недопущення в подальшому порушень законодавства про фінансові послуги, зазначених у пунктах 4 та 5 констатуючої частини цього розпорядження, прийнято відповідачем не в межах визначених законом повноважень, суд дійшов висновку про відсутність у ПАТ «СК «АХА Страхування» обов’язку виконувати вказане рішення відповідача в цій частині.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 4.2 Положення № 2319 виявлені посадовими особами Нацкомфінпослуг факти порушення законодавства про фінансові послуги викладаються в акті про правопорушення із зазначенням доказів (документів, даних та інформації), що підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги, та з посиланням на відповідну норму закону та/або іншого нормативно-правового акта.

В порушення вказаних положень законодавства акт Нацкомфінпослуг від 15.06.2015 № 392/13-15/13/5, на підставі якого прийнято оспорювану постанову від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5, не містить посилання на те, в чому саме допущено порушення позивачем, тобто в якій саме частині ПАТ «СК «АХА Страхування» не виконало приписи Розпорядження № 2539.

Так само і постанова від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5 не містить вказівки на те, у чому полягає невиконання позивачем вимог Нацкомфінпослуг.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність належного обґрунтування з боку Нацкомфінпослуг як суб’єкта владних повноважень під час прийняття оспорюваної у справі постанови.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до змісту ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Оскільки, на думку Нацкомфінпослуг, позивач листом від 01.10.2014 № 8441/26ЦВ з відповідними обґрунтуваннями та документами не виконав всіх приписів Розпорядження № 2539, то прийняття відповідачем з цих підстав постанови від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5, тобто більш ніж протягом шести місяців з дня виявлення порушення, здійснено несвоєчасно. Отже, постанова відповідача від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5 відповідає критеріям, передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, не в повній мірі.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб’єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийняття ним спірного рішення - постанови від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині скасування постанови відповідача від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5 про застосування штрафних санкцій є обґрунтованими і підлягають задоволенню та на підставі ч. 2 ст. 162 КАС України за необхідне визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову від 10 липня 2015 року № 25/13-16/13/5.

Щодо позовних вимог в частині зобов’язання відповідача повернути сплачені на підставі постанови від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5 кошти у розмірі 1 700,00 грн. суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі – Порядок № 787), цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Згідно з п. 3 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Приписами п. 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, - органи державної влади, а також органи місцевого самоврядування, уповноважені здійснювати контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), інших надходжень бюджету.

Отже, чинним законодавством визначено порядок повернення коштів, надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Якщо суд визнає рішення суб’єкта владних повноважень протиправним, і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій органу, що контролює справляння надходжень бюджету, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату доходу бюджету, ці платежі повертаються особі в порядку, на умовах і з дотриманням процедури, врегульованої Порядком № 787.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі №21-207а14.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку щодо передчасності позовних вимог в частині зобов’язання відповідача повернути сплачені на підставі постанови від 10.07.2015 № 25/13-16/13/5 кошти у розмірі 1 700,00 грн. та відсутності підстав для їх задоволення в цій частині.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України та сплату ПАТ «СК «АХА Страхування» судового збору в розмірі 10 відсотків розміру ставки судового збору за позовну вимогу майнового характеру стягненню з позивача підлягає решта суми судового збору з урахування задоволення позовних вимог немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 10 липня 2015 року № 25/13-16/13/5.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (код ЄДРПОУ 20474912) решту суми судового збору у розмірі 1 571,22 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко