Справа № 326/2108/15-а
Суддя: Булашев Р. Л.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 326/2108/15-ар
Провадження № 2-а/326/50/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015р. м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Булашева Р.Л.

розглянувши, в порядку скороченого провадження, справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області про відновлення виплати пенсії,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 16.12.2015р. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії УПФУ в Приморському районі Запорізької області щодо призупинення виплати пенсії з 01.04.2015р. всупереч Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати УПФУ України у Приморському районі Запорізької області поновити йому виплату за віком з 01.04.2015р. відповідно до протоколу від 09.08.2015р. про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах.

В позові посилається на те, що з вересня 2013р. йому призначено пенсію за віком довічно. На початку грудня йому стало відомо, що виплата пенсії відповідачем припинена, будь-яких повідомлень від відповідача він не отримував. При зверненні до відповідача, йому було повідомлено, що виплату пенсії припинено, так як він працював. Вважає дії відповідача незаконними.

Відповідачем надано заперечення проти позовних вимог, в якому вказано, що оскільки позивач продовжив працювати заступником голови Приморської районної ради Запорізької області, підстав для нарахування та виплати йому пенсії з 01.04.2015р. відсутні, тому виплата призначеної пенсії була припинена згідно закону України від 02.03.15р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» . Виплата пенсії в повному обсязі поновлюється з наступного дня після звільнення з роботи, порядок виплати змінюється з наступного за днем звільнення з посади.

За вимогами ст.183-2 КАС України справу розглянуто без виклику сторін.

Вивчивши докази по справі, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачу на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV, призначена пенсія за віком довічно.

З матеріалів справи видно, що на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII в частині внесення змін до ст.47 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області. На звернення позивача від 10.12.2015р. надано відповідь, в якій, з посиланням на ст.47 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач повідомив, що припинення виплат спеціальних пенсій (у період роботи на відповідних посадах) народним депутатам, державним службовцям, та прирівняним до них особам, суддям, прокурорам та іншим особам, на яких поширюється дія законів. Таким чином, особи які зазначені вище можуть отримувати або заробітну плату, або пенсію. Проте, у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, таким особам призначається за загальним правилом, а саме у розмірі 85 відсотків розміру призначеної пенсії, але не менше розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Прикінцевими положеннями ЗУ від 02.03.2015р. № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» визначено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії (а.с. 8-9).

Вирішуючи питання неправомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з наступного.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

2 березня 2015р. було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 -VIII який набрав чинності з 1 квітня 2015р.

Вказаним Законом внесені зміни в ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» згідно яких: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015р. по 31 грудня 2015р., посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

Крім того, згідно п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 1 квітня 2015р. посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу з 1 квітня 2015р.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» принципами загальнообовязкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальність субєктів системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обовязків.

Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р. зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим. 4.Х1.1950) (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) (далі Конвенція), передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або інших обставин.

Стаття 1 Першого протоколу (Париж, 20.111.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Відповідно до розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Посилання відповідача у запереченнях, на практику ЄСПЛ,, зокрема справи «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 21.10.04р., «Ері проти Ірландії» від 09.10.79р., та рішення Конституційного суду України від 26.12.11р. № 20/20, не приймається судом, так як висловлена в них правова позиція стосується певних обмежень соціальних виплат з огляду на фінансові можливості держави, вочевидь не виправдовує випадків повного позбавлення таких соціальних виплат, повязуючи їх з фактом праці пенсіонера, а не застосування певних обмежень до всіх громадян, в їх певній і обґрунтованій частині, з дотриманням принципу рівності усіх перед законом та справедливості. Натомість застосовано повне позбавлення наданого пенсійного забезпечення, яке повязано з тим, що позивач є працюючим пенсіонером, чим грубо порушено базові права громадянина демократичної держави Україна, гарантовані в ст. 43 Конституції України право на працю.

Крім того, рішенням Конституційного суду України від 11 жовтня 2005 року

справа N 8-рп/2005, висловлено правову позицію щодо застосування саме норму ст. 22 Конституції України щодо неприпустимості змін до законодавчих актів, якими звужуються надані раніше громадянам соціальні права, та вирішено що такі зміни суперечать нормі ст. 22 Конституції України. Тому з цього питання, позиція Конституційного суду України не є саме такою, як її викладено в запереченнях відповідача.

Суд вважає що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, та яке йому було надано на час винесення законодавчих актів, направлених на обмеження наданого раніше права. То ж порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком з 01 квітня 2015р. та зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області відновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії.

Суд вважає, що заперечення відповідача проти позову повністю спростовується проаналізованими законодавчими актами та доказами та не обґрунтовано мотивами, які заслуговують на увагу суду.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписів ст.94 КАС України, які відповідно, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, на користь позивача в рахунок повернення сплаченого судового збору 487,20 грн ( а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 19, 21, 43,46, 64 Конституції України, ст. ст. 7, 46, 47, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 2, 11, 71, 94, 158-163, 183-2 ч.4 КАС України,-

постановив:

Позов задовольнити в повному обсягу.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 за віком з 01.04.2015р.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області відновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01 квітня 2015р., в обсягу та порядку визначеному протоколом № 341 від 09.08.2013р.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької на користь ОСОБА_1 суму судових витрат 487 грн. 20 коп.

Копію постанови надіслати сторонам.

Оскарження постанови можливо подати протягом 10 днів, до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області, через Приморський районний суд.

Суддя Р.Л. Булашев

Копія вірна: суддя Р.Л. Булашев

28.12.2015