Справа № 826/16484/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 грудня 2015 року № 826/16484/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" в

особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

ліквідацію ПАТ "Укрбізнесбанк" Білої Ірини Володимирівни

до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,

Центральної міжрайонної Виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького

обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати

працездатності

про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрбізнесбанк" Білої Ірини Володимирівни (надалі - позивач), звернувся з адміністративним позовом до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Центральної міжрайонної Виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у якому просить суд: визнати протиправними дії Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо відмови у прийнятті та реєстрації заяв-розрахунків та фінансуванні ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам; скасувати рішення Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо відмови у реєстрації заяв-розрахунків від 12.03.2015 року № 1688 та від 09.04.2015 року № 2251 за періоди жовтень - грудень 2014 року, січень - лютий 2015 року, березень 2015 року, та відмова у фінансуванні ПАТ «УКРБІЗНЕНСБАНК» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам, оформлене листом від 27.05.2015 року за вих. № 01-009; зобов'язати Центральну міжрайонну виконавчу дирекцію в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прийняти і зареєструвати заяви-розрахунки від 12.03.2015 року № 1688 та від 09.04.2015 року № 2251 за періоди жовтень - грудень 2014 року, січень - лютий 2015 року, березень 2015 року та зобов'язати здійснити фінансування ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам; визнати протиправною бездіяльність Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо відмови взяти ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» на облік у Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Дніпровського району м. Києва; зобов'язати Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності взяти ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» на облік у Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Дніпровського району м. Києва.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачами безпідствно відмовлено у реєстрації заяв-розрахунків та у взятті ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» на облік у Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Дніпровського району м. Києва, оскільки фактично діяльність здійснюється поза межами окупованої території. Крім того позивачем зазначається про відсутність у нього можливості змінити юридичну адресу, оскільки на даний час банк перебуває на стадії ліквідації.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідачів 1 проти позовних вимог заперечили в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву.

Представник Відповідача 2 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник Відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

У зв'язку із винесенням Правлінням НБУ Постанови № 466 від « 06» серпня 2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій» рішенням Правління ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» № 08-14/5 від 13.08.2014 року перенесено інформаційну систему Банку та частину персоналу головного офісу в м. Київ, та повідомлено про зміну поштової адреси з « 83001 м. Донецьк, вул. Артема, 125» на адресу « 02192, м. Київ, вул. Андрія Малшка,1».

В подальшому, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 25.12.2014 р. № 844 «Про віднесення ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 164 від 25.12.2014 р. із 26.12.2014 р. розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в Банку тимчасової адміністрації.

На виконання Постанови Правління Національного банку України від 23.04.2015р. № 265 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 87 від 24.04.2015р., яким з 24.04. 2015 року розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку.

Публічним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» 12.03.2015 року та 09.04.2015 року, разом із супровідними листами, надіслано до Центральної міжрайонної Виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заяви - розрахунки за періоди жовтень - грудень 2014 року, січень - лютий 2015 року, березень 2015 року.

Листом від 27.05.2015 року за вих. № 01-009 Центральною міжрайонною Виконавчою дирекцією в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, позивачу повідомлено, що робочий орган Фонду зможе здійснити фінансування підприємства.

Крім того, Публічним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» звернувся до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, листами від 15.12.2014 року та 15.01.2015 року за вих. № 10839 та № 252, щодо взяття Банку на облік у Виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності Дніпровського району м. Києва.

Листами від 17.01.2015 року, 27.01.2015 року за вих. № 8-37-94 та №8-37-166 Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у задоволенні вказаних заяв відмовив.

Позивач вважає зазначені дії відповідачів протиправними, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначено Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» .

Відповідно до статті ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом..

Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням, якщо інше не передбачено законами України, фонд не може займатися іншою діяльністю, крім тієї, для якої його створено, та використовувати свої кошти на цілі, не пов'язані з цією діяльністю. Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням. До коштів Фонду застосовується казначейська форма обслуговування в порядку, передбаченому для обслуговування Державного бюджету України.

Органом, який забезпечує акумуляцію коштів на цей вид соціального страхування в рамках єдиного соціального внеску відповідно дост.1 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є Пенсійний фонд України, а органом, який здійснює страхові виплати при настанні страхового випадку, є ФСС з ТВП.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування " загальнообов'язкове державне соціальне страхування, це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Відповідно змісту Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, матеріальне забезпечення призначається та надається за основним місцем роботи на підставі виданого у встановленому порядку листка непрацездатності.

Надання та оплата застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідного виду матеріального забезпечення є обов'язком страхувальника.

Приписами ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Судом встановлено, що 12.03.2015 року та 09.04.2015 року, позивачем разом із супровідними листами за вих. №1688, №2251, надіслано до Центральної міжрайонної Виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заяви - розрахунки за періоди жовтень - грудень 2014 року, січень - лютий 2015 року, березень 2015 року.

Листом від 27.05.2015 року за вих. № 01-009 Центральною міжрайонною Виконавчою дирекцією в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, позивачу повідомлено, що робочий орган Фонду зможе здійснити фінансування підприємства тільки після повернення м. Донецька під контроль органів державної влади, оскільки Банк як страхувальник, зареєстрований на тимчасово неконтрольованій території (копія відповіді додається).

Разом з тим, пунктом 3 частини 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності має право, зокрема, перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду.

Частинами 2 та З зазначеної статті передбачено, що Фонд зобов'язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і несе відповідальність згідно із законом за шкоду, заподіяну з його вини застрахованим особам внаслідок несвоєчасної або неповної виплати матеріального забезпечення, страхових виплат, ненадання або несвоєчасне надання соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Як вбачається із змісту наданої відповіді Відповідачем 2, жодних невідповідностей та порушень порядку отримання коштів встановлено не було, також відповідачем не вчинялось жодних дій спрямованих на проведення перевірки, а тому відсутні підстави для не прийняття та реєстрації заяв-розрахунків.

Що ж, стосовно доводів відповідачів, з приводу місцезнаходження позивача на тимчасово окупованій територій, суд зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що Рішенням Правління ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» № 08-14/5 від 13.08.2014 року перенесено інформаційну систему Банку та частину персоналу головного офісу в м. Київ, та повідомлено про зміну поштової адреси з « 83001 м. Донецьк, вул. Артема, 125» на адресу « 02192, м. Київ, вул. Андрія Малшка,1». Про вказане рішення відповідачам повідомлено Електронним повідомленням за вих. № 8472/1 від 13.08.2014 року.

Більш того, слід зауважити, що на час винесення Постанови №446, Банк мав працюючі відділення у м. Києві, м. Полтаві, м. Харкові, м. Миколаєві, м. Маріуполі та інших містах, підконтрольних органам державної влади України.

З аналізу наведених фактичних обставин справи, вбачається, що Центральна міжрайонна Виконавча дирекція в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відмовляючи позивач у прийнятті та реєстрації заяв-розрахунків та фінансуванні ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам, не враховано, що позивачем не здійснюється діяльність на тимчасово окупованих територіях, існують відділення банку у інших містах країни, а місце здійснення фактичної діяльності змінено на місто Київ.

Слід зауважити, що Постановою Правління НБУ № 466 від 06.06.2014р. «Про призупинення здійснення фінансових операцій» внесено обмеження, щодо здійснення фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, однак не пов'язано здійснення фінансових операцій, із місцем реєстрації місцязнаходження особи.

Як встановлено судом, позивачем діяльності на тимчасово окупованих територія не здійснюється, більш того, на даний час триває процедура ліквідації Банку, тому як на момент звернення, так і на час вирішення даного спору відсутні підстави як для не реєстрації заяв-розрахунків так і для здійснення виплати матеріального забезпечення, страхових виплат.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог до Центральної міжрайонної Виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що ж стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо відмови взяти ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» на облік у Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Дніпровського району м. Києва та відповідно зобов'язання взяти на такий облік у Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Дніпровського району м. Києва, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та наданих пояснень, позивач, листами від 15.12.2014 року та 15.01.2015 року вих. № 10839 та № 252 , звертався до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з питань взяття ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» на облік у Виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності Дніпровського району м. Києва, як платника облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, однак листами від 17.01.2015 року, 27.01.2015 року за вих. № 8-37-94 та №8-37-166 позивачу відмовлено у взятті на облік.

Згідно ст.2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (надалі- Закон № 2464), цей Закон регулює відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно пункту 1 ст.4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб н7а умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно частини 1 ст. 5 цього Закону облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Відповідно до пунктів 4,5 Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, взяття на облік платників єдиного внеску здійснюється фіскальним органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників. Облік платників єдиного внеску в фіскальних органах ведеться за:

кодами з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України - для платників, які включаються до такого реєстру (юридичні особи та відокремлені підрозділи);

реєстраційними номерами облікових карток платників податків або серією та номером паспорта - для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснення платежів за серією та номером паспорта;

реєстраційними (обліковими) номерами платників податків, які присвоюються інвесторам (операторам) за угодою про розподіл продукції, дипломатичним представництвам і консульським установам іноземних держав.

З аналізу наведених норм вбачається, що Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відповідно до норм чинного законодавства, не здійснює облік платників єдиного внеску, таки обов'язок покладено на фіскальні органи, а відтак у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо відмови у прийнятті та реєстрації заяв-розрахунків та фінансуванні ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам.

3. Скасувати рішення Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо відмови у реєстрації заяв-розрахунків від 12.03.2015 року № 1688 та від 09.04.2015 року № 2251 за періоди жовтень - грудень 2014 року, січень - лютий 2015 року, березень 2015 року, та відмова у фінансуванні ПАТ «УКРБІЗНЕНСБАНК» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам, оформлене листом від 27.05.2015 року за вих. № 01-009.

4. Зобов'язати Центральну міжрайонну виконавчу дирекцію в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прийняти і зареєструвати заяви-розрахунки від 12.03.2015 року № 1688 та від 09.04.2015 року № 2251 за періоди жовтень - грудень 2014 року, січень - лютий 2015 року, березень 2015 року та зобов'язати здійснити фінансування ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам.

5. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук