Справа № 174/1036/15-а
Суддя: Ілюшик І. А.
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №174/1036/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Ілюшик І.А. розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду у

м. Вільногірську Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Вільногрського міського управління юстиції та в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Вільногрського міського управління юстиції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Вільногрського міського управління юстиції ОСОБА_2 № 46718536 від 16.11.2015 року про накладення на нього штрафу. Вважаючи постанову незаконною, просив її визнати недійсною та скасувати.

Позивач в судове засідання не зявився та надав телефонограму з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Представник відділу державної виконавчої служби Вільногрського міського управління юстиції (далі ВДВС Вільногірського МУЮ) в судове засідання не зявився, відділ повідомлений належним чином, що вбачається з матеріалів справи (а.с. 18).

В.о. начальника відділу державної виконавчої служби Вільногрського міського управління юстиції ОСОБА_2 (далі - в.о. начальника ВДВС) в судове засідання не зявився, та надав телефонограму з заявою про розгляд справи за відсутності відділу (а.с. 21).

Відповідно до положень ст. 122 КАС України, суд дійшов висновку про проведення судового засідання за відсутності осіб, які беруть участь у справі у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що 02.03.2015 року постановою в.о. начальника ВДВС ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 46718536 з примусового виконання виконавчого листа № 174/192/14-ц, виданого 12.01.2015 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, про зобов'язання ОСОБА_1 розібрати закладений цеглою двірний отвір та влаштувати металеві вхідні ворота; виконати демонтаж 2-х металевих воріт зі східної сторони приміщення (а.с. 22 зв.).

07.08.2015 року в.о. начальника ВДВС ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 46718536 винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. на ОСОБА_1 за невиконання вимоги виконавчого документа в строк самостійного виконання виконавчого листа (а.с. 23).

Згідно копії супровідного листа від 08.08.2015 року за вих. № 6062, копія вказаної постанови направлена на адресу боржника (а.с. 23 зв.), однак будь-яких доказів її отримання надані суду копії матеріалів виконавчого провадження не містять.

16.11.2015 року в.о. начальника ВДВС ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 46718536 винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. на боржника ОСОБА_1 за невиконання вимоги виконавчого документа (а.с. 28).

Згідно копії супровідного листа від 16.11.2015 року за вих. № 7673, копія вказаної постанови направлена на адресу боржника (а.с. 24 зв.), однак будь-яких доказів її отримання надані суду копії матеріалів виконавчого провадження не містять.

В подальшому в.о. начальника ВДВС ОСОБА_2 виніс постанову про від 26.11.2015 року про закінчення виконавчого провадження з тих підстав, що вимоги виконавчого документа боржником не виконані. Державним виконавцем направлено подання до правоохоронних органів про притягнення до кримінальної відповідальності (а.с. 26).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України, ч. 1, 6 ст. 181 КАС України ця адміністративна справа підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду, що також розяснено в абз. 2 п. 9 Постанови пленуму ВАСУ від 13.12.2010 року за № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби».

Статтею 89 ЗУ «Про виконавче провадження» на яку є посилання у оскаржуваній постанові, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Згідно ч. 2, 5 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій встановлює строк для добровільного виконання рішення. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику.

Відповідно до ст. 27 цього Закону, починаючи виконувати рішення, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Згідно положень ст. 35 цього Закону за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами

документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Згідно п. 1.5., 1.5.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (далі Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов. Постанова має бути належним чином вмотивована.

З копії заяви ОСОБА_1 до начальника відділу ДВС Вільногірського МУЮ від 04.12.2015 р. вбачається, що метою звернення було отримання постанови про накладення штрафу від 16.11.2015 року (а.с. 2). Матеріали справи не містять відомостей щодо дати отримання позивачем копії оскаржуваної постанови по ВП № 46718536, в своїй позовній заяві він вказує на те, що її копію отримав 08.12.2015 року, до суду звернувся 15.12.2015 року (а.с. 5), тому виходячи з положень ч. 2 ст. 181 КАС України, суд вважає, що строк звернення з позовом до суду не пропущено.

Згідно підпису на постанові про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 отримав її 13.03.2015 року (а.с. 22), тобто вже після закінчення строку для добровільного виконання вимог виконавчого документа, який було встановлено до 09.03.2015 року. Отже, боржник не мав можливості добровільно виконати рішення суду у визначений у постанові строк. Доказів того, що вимоги ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» в.о ВДВС виконані матеріали справи не містять. Відомостей про те, що боржником виконано добровільно або не виконано рішення суду надані копії матеріалів не містять. Постанова про накладення штрафу від 07.08.2015 року не була належним чином вручена ОСОБА_1, оскільки доказів належного вручення немає.

При винесенні оскаржуваної постанови по виконавчому провадженню № 46718536 від 16.11.2015 рокув.о. начальника ВДВС не звернув увагу на те. Що тільки у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону (ст. 89 ЗУ «Про виконавче провадження»).

В даному випадку судом в діях боржника не вбачається ознак повторності невиконання рішення, суду не надано заперечень проти позову та доказів для підтвердження законності та обґрунтованості винесення оскаржуваної постанови, при прийнятті рішення про накладення штрафу вимоги ст. 2 КАС України не дотримані.

Отже, в процесі судового розгляду встановлено, що дії відповідача по винесенню постанови від 16.11.2015 року по ВП № 46718536 вчинені без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому суд доходить висновку, що штраф на боржника було накладено безпідставно, оскільки оскаржувана постанова не ґрунтується на обєктивно встановлених обставинах події та вимогах Закону.

Згідно положень ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав. Свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Встановлені статтями 105, 162 КАС України способи захисту порушеного права не є вичерпними. Так, вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) може стосуватись індивідуального акта. Протиправність індивідуального акта виникає, у разі набрання рішенням суду про задоволення адміністративного позову законної сили, з моменту прийняття такого акта суб'єктом владних повноважень (вчинення дії або бездіяльності).

На підставі викладеного, керуючись законом, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі і вважає за необхідне визнати недійсною та скасувати постанову № 46718536 від 16.11.2015 року винесену в.о. начальника ВДВС ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 680,00 грн.

Судові витрати у справі, в виді судового збору в сумі 487,20 грн., відповідно до вимог ст. 94 КАС України, слід віднести на рахунок Державного бюджету України, враховуючи, що за ухвалою суду позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судом рішення у даній справі.

Керуючись ст. ст. 17, 86, 94, 159, 160-163, 167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Вільногрського міського управління юстиції та в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Вільногрського міського управління юстиції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення стягнення задовольнити.

Визнати недійсною та скасувати постанову № 46718536 від 16 листопада 2015 року винесену в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Вільногрського міського управління юстиції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 680,00 грн.

Судові витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається позивачем протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Відповідача згідно положень ч. 4 ст. 167 КАС України повідомляється про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді. В даному випадку 10 денний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя

Вільногірського міського суду ОСОБА_3