Справа № 22-а-22559/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА Іменем України

м.Київ

24 жовтня 2011 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в

складі:

головуючого

суддів

судді: Воробйової Н.С.

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою

на постанову

по справі за позовною заявою

до відповідача

управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області

Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2010 року

ОСОБА_3

управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області

про зобовязання відповідача провести

перерахунок доплати до пенсії встановила:

В лютому 2010 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, який мотивував тим, що він є потерпілим 4 категорії від аварії на ЧАЕС і відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати. Вказував, що відповідач виплачує йому підвищення до пенсії у меншому розмірі ніж встановлено законом, у звязку з чим просив з врахуванням уточнень, визнати дії відповідача щодо нарахування вищезазначеної доплати до пенсії неправомірними та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату доплати до пенсії починаючи з 18.02.2009 р. по 31.12.2009 р.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2010 р. позов задоволено. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку доплати до пенсії позивачеві за проживання на території радіоактивного забруднення згідно ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі мінімальної заробітної плати. Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату доплати до пенсії позивачеві згідно ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати щомісячно в розмірах, визначених в Закону про Державний бюджет України на відповідний рік, за період з 18 лютого 2009 року - 605 грн. щомісячно, з 01 квітня 2009 року - 625 грн. щомісячно, з 01 липня 2009 року - 630 грн. щомісячно, з 01 жовтня 2009 року - 650 грн. щомісячно, з 01 грудня 2009 року по 31 грудня 2009 року - 669 грн. на місяць з врахуванням виплачених сум.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовував свої висновки тим, що позивач, як потерпілий 4 категорії від аварії на ЧАЕС, як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати, встановленої законом. Як

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і ^шогам

закону.

Відповідно до ст.39 вказаного Закону пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю підвищуються на одну мінімальну заробітну плату.

Судом встановлено, що позивач мешкає в м. Біла Церква Київської області, яке віднесене законом до території посиленого радіоекологічного контролю, має статус постраждалого від ЧАЕС 4 категорії, перебуває на обліку в управлінні ПФУ і отримує пенсію за віком. Відповідно до ст.ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач як потерпілий 4 категорії, як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати. Проте вказана доплата до пенсії виплачувалася позивачу у 2009 р. на підставі постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 р. в значно меншому розмірі в твердій грошовій сумі, що є порушенням її прав.

Враховуючи наведене, суд обґрунтовано задоволив позов.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 р. необгрунтовані, поскільки зазначеною постановою встановлено розміри підвищення до пенсії в твердій грошовій сумі, що суперечить ст.ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими встановлено розмір підвищення у кратному мінімальному заробітку. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами.

Інші заперечення апеляційної скарги не грунтуються на доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2010 р. залишити без змін.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС У країни.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.