Справа № 815/4554/15
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4554/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Буд» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Буд» (далі позивач, або ТОВ «Мегалайн Буд») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі відповідач, або ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області), в якому позивач просив: визнати незаконними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області при складанні акту № 4799/15-53-22-03/39177114 від 10.07.2015 року про результати позапланової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Мегалайн Буд» по взаємовідносинах з ТОВ «Демо Груп» за період з 14.04.2014 року по 31.05.2015 року; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 30.07.2015 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року вказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 30.07.2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, а також враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, в період з 30.06.2015 року по 06.06.2015 року, згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на виконання постанови слідчого з ОВС третього відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві А.В. Левченко від 02.06.2015 року, та відповідно до наказу ДПІ Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 1096 від 26.06.2015 року, відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Мегалайн Буд» по взаємовідносинах з ТОВ «Демо Груп» за період діяльності з 14.04.2014 року по 31.05.2015 року, за результатами якої складено акт № 4799/15-53-22-03/39177114 від 10.07.2015 року.

Відповідно до висновків зазначеного акту встановлено порушення з боку позивача п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за квітень 2015 року в періоді, що перевірявся, на суму 599304 грн.

На підставі акту перевірки № 4799/15-53-22-03/39177114 від 10.07.2015 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.07.2015 року, яким визначено суму податкового зобовязання в розмірі 749130 грн. (599304 грн. - за основним платежем (ПДВ) та 149826 грн. штрафних (фінансових) санкцій).

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи частково заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що первинними документами спростовуються виявлені під час перевірки позивача порушення, а тому прийняті на підставі таких висновків перевірки рішення із визначенням відповідних зобовязань та штрафних санкцій є неправомірним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для донарахування позивачу податку на додану вартість та відповідно штрафних (фінансових) санкцій з цього податку, стали висновки відповідача про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість по господарських операціях з ТОВ «Демо Груп» за договором підряду від 26.03.2015 року № 26031.

При цьому, доходячи такого висновку, перевіряючи виходили з того, що під час проведення оскаржуваної перевірки позивачем не надано документів щодо виконання сторонами зазначеного договору підряду, що, на їх думку, виключає правомірність формування податкового кредиту за цими операціями.

Проте, колегія суддів наголошує, що доходячи такого висновку відповідачем не враховано правила формування податкового кредиту визначені ст. 198 Податкового кодексу України.

Так, за правилами п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

При цьому, згідно вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В даному випадку, позивачем сформований податковий кредит згідно наведених вище положень ст. 198 Податкового кодексу України по першій з подій проведення оплати робіт, а не їх виконання, а тому підтвердженням правомірності формування позивачем податкового кредиту є відповідні платіжні документи, що підтверджують перерахування коштів своєму контрагенту, що і були надані під час проведення оскаржуваної перевірки, а саме платіжні доручення: №№ 1, 2, 3, 4 від 10.04.2015 року на суми 545581,07 грн., 448576,74 грн., 1801668 грн., 800000 грн.

Дії позивача щодо перерахування коштів своєму контрагенту у повному обсязі за укладеним договором підряду від 26.03.2015 року № 26031 відповідають його умовам, якими чітко визначена загальну вартість робіт за укладеним договором та визначено, що замовник на власний розсуд визначає строк оплати за цим договором (пп. 3.1, 4.1, 4.2).

Зі змісту акту спірної перевірки та поданої апеляційної скарги вбачається, що відповідач не заперечує, що первинні документи, в тому числі, податкові накладні, на підставі яких позивачем сформований податковий кредит за перевіряємий період, належним чином оформлені, суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включені до податкового кредиту відповідного періоду, відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних, а також відповідають даним податкових декларацій.

В свою чергу, судом першої інстанції, також, дослідженні надані позивачем на підтвердження виконання зазначеного договору наступні документи: договірну ціну, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень, серпень 2015 року, акти здачі-приймання виконаних будівельних робіт, що виконувались згідно договору підряду № 26031 від 26.03.2015 року за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6 (Торгово-розважальний центр «Лавина») за формами КБ2в за липень, серпень 2015 року, в тому числі, акти здачі-приймання будівельних матеріалів № ПМ-00000002 від 08.08.2015 року та № ПМ-00000003 від 03.08.2015 року.

Також, на підтвердження фактичності вказаної господарської операції, використання наданих послуг у власній господарській діяльності позивачем до суду надано: договір генерального підряду від 16.02.2013 року № 3/12/12, договір підряду від 25.03.2015 року № 08/04/15, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень, серпень 2015 року, акти здачі-приймання виконаних будівельних робіт, що виконувались за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6 (Торгово-розважальний центр «Лавина») за формами КБ2в за липень, серпень 2015 року, в тому числі, акти здачі-приймання будівельних матеріалів № ПМ-000000098/1 від 03.08.2015 року та № ПМ-000000104 від 08.08.2015 року, з яких вбачається, що позивачем передані виконані його контрагентом ТОВ «Демо Груп» будівельні роботи замовнику цих робіт ТОВ «Мегалайн Глобал Юкрейн».

При цьому, зі змісту вказаних документів, що підтверджують фактичне виконання укладеного між позивачам та ТОВ «Демо Груп» договору підряду, вбачається, що такі документи складені 17.07.2015 року та 31.08.2015 року відповідно, тобто вже після проведення оскаржуваної перевірки, а тому і не могли були надані позивачем на момент її проведення.

За викладених обставин, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надані документи, що підтверджують правомірність формування ним податкового кредиту за квітень 2015 року та фактичність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Демо Груп» на підставі яких і був сформований податковий кредит за перевіряємий період.

В свою чергу, доводи податкового органу про протиправність формування позивачем податкового кредиту ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм Податкового кодексу України та здійснення без всебічного встановлення взаємовідносин сторін договору, за яким сформований податковий кредит за перевіряємий період.

Вищенаведені висновки свідчать про безпідставність оскаржуваного податкового повідомлення рішення та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про його скасування.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі апелянт посилається лише на ті висновки, які викладено в акті перевірки, що став підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. Натомість, вказаним висновкам, як зазначено вище, судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Також, враховуючи, що апелянтом не сплачено судовий збір, сплату якого відстрочено до ухвалення рішення у справі, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 5359,20 грн. згідно пп. 1, 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (110% ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Буд» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області () на користь Державного бюджету України (отримувач коштів УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) 828011; рахунок отримувача 1008; код класифікації доходів бюджету 22030001; призначення платежу судовий збір, ПІБ апелянта чи назва установи, організації, що виступає апелянтом, Одеський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ суду 34380461) несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року в розмірі 5359 (пять тисяч триста пятдесят девять) гривень 20 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: Н.В. Вербицька