Справа № 2а/0470/11668/1
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року м. Київ К/800/66426/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Приватного підприємства «Комбінат мінеральних в'яжучих»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року

у справі №2а-0470/11668/12

за позовом Приватного підприємства «Комбінат мінеральних в'яжучих»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська

про визнання недійсною податкової консультації,

ВСТАНОВИВ :

Приватне підприємство «Комбінат мінеральних в'яжучих» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська (далі - відповідач) про визнання недійсною податкової консультації.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу позивача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

26 липня 2012 року позивач звернувся до податкового органу із запитом №26/07-12 про надання податкової консультації з питання підтвердження витрат, понесених у зв'язку з відрядженням оригіналами посадкових талонів, які з часом втрачають свій первісний вигляд, а також завчасно зробленими копіями таких посадкових талонів (з метою збереження чіткості відображеної на оригіналах документів інформації), засвідчені підписом посадової особи та скріплені печаткою.

За результатами розгляду вказаного запиту відповідач надав позивачу податкову консультацію від 21 серпня 2012 року №22787/10/15-126, в якій роз'яснив, що платник податків може включити до складу витрат у відповідному податковому періоді витрати на службові відрядження лише на підставі належно оформлених та збережених, відповідно до правил ведення бухгалтерського обліку, первинних документів.

Не погоджуючись з висновками вказаної податкової консультації позивач оскаржив її в судовому порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Наслідком застосування податкової консультації згідно пункту 53.1 статті 53 Податкового кодексу України є те, що платника податку не може бути притягнуто до відповідальності, якщо він діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Відповідно до пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України, платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Таким чином, кожен платник податків має право звернутись до податкового органу для отримання консультації з питань практичного використання норм податкового права.

Отже, податкова консультація є правовим актом індивідуальної дії, який містить правову позицію податкового органу із застосуванням конкретних норм податкового законодавства, в межах повноважень.

Абзац 2 підпункту 140.1.7 пункту 140.1 статті 140 Податкового кодексу України визначає, що витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті) можуть бути включені до складу витрат платника податків лише за наявності підтверджених документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків, у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона.

Будь-які витрати на відрядження можуть бути включені до складу витрат платника податку за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з діяльністю такого платника податку, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участі, відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку.

Так, відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як вбачається з наданої податкової консультації контролюючого органу, висновок відповідача зводиться до того, що платник податків може включити до складу витрат у відповідному податковому періоді витрати на службові відрядження лише на підставі належно оформлених та збережених, відповідно до правил ведення бухгалтерського обліку, первинних документів. А також за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з діяльністю такого платника податку.

Водночас, судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відтак, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визначились із тим, що відповідач у податковій консультації від 21 серпня 2012 року за №22787/10/15-126 надав вичерпну відповідь на всі поставлені перед ним питання, оскільки в податковій консультації викладена правова позиція з приводу підтвердження витрат, понесених у зв'язку з відрядженням оригіналами посадкових талонів, яка відповідає нормам податкового законодавства.

Зокрема, Податковий кодекс України в якості підстав для визнання недійсною податкової консультації чітко визначає суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Також з аналізу вищезазначених норм Податкового кодексу України, вбачається, що податкові консультації не мають сили нормативно-правового акта, а тому не можуть вступати в конкуренцію з іншими рішеннями (нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень, оскільки за юридичною природою є відмінними від останніх.

Така форма оприлюднення офіційного розуміння окремих положень законодавства, що регулює податкові правовідносини, не породжує для відповідних суб'єктів настання будь-яких юридичних наслідків, не впливає на їхні права та обов'язки, а також, не є обов'язковою для виконання.

Крім того, необхідною ознакою податкової консультації, як предмета оскарження в судовому порядку, є її відповідність визначенню рішення (акта) суб'єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, породження юридичних наслідків для кола суб'єктів, яким це рішення адресовано.

Як вбачається з матеріалів справи судами попередніх інстанцій не встановлено, що оскаржувана податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Також позивачем з огляду на приписи частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено, чим саме порушені його законні права чи інтереси.

За встановлених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства «Комбінат мінеральних в'яжучих» залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року у справі №2а-0470/11668/12 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяНечитайло О.М.
СуддіЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.