Справа № 826/25424/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 грудня 2015 року м. Київ № 826/25424/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А., суддів Данилишина В.М., Келеберди В.І., при секретарі Панченко О.О., за участю

позивача: ОСОБА_1

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2. (дов. від 19.05.2014)

від відповідача: Сидорець І.Ю. (дов. від 28.07.2015 №9.1.-22/1005)

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про відвід колегії суддів від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про зобов'язання вчинити дії.

На підставі ч.ч. 3, 7 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 16.12.2015 року в 19 год. 09 хв. проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Виготовлення ухвали у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини ухвали в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України
про зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2015р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 16 грудня 2015 року представником позивача заявлено клопотання про колегії суддів від розгляду справи № 826/25424/15, мотивоване порушенням судом ст. 130 КАС України; упередженим ставленням по відношенню до позивача при розгляді справ №№826/17778/14, 826/14089/15; та політичним переслідуванням позивача через призначення державою по всім актуальним для нього справам саме колегії суддів у складі Качур I.A., Келеберда В.І., Данилишин В.М., а також заінтересованістю суддів у розгляді справи.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про відвід суддів заперечував з мотивів необґрунтованості.

За таких обставин, представник позивача вбачав наявність правових підстав для відводу колегії суддів передбачених п. 4 ч. 1 ст. 27 КАС України.

Розглянувши заяву про відвід колегії суддів надавши правову оцінку доводам, зазначеними представником позивача в обґрунтування такої заяви, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік підстав для відводу судді визначено ст. 27 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться: 1) якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу. Заявляти самовідвід після цього дозволяється лише у разі, якщо про підставу самовідводу стало відомо після початку судового розгляду.

Частиною 2 ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На обґрунтування доводів, викладених в обґрунтування підстав для відводу складу суду, представник позивача повідомила, що 04 грудня 2015 року позивачем було направлено Запити до Міністерства юстиції України та до Голови Окружного адміністративного суду міста Києва на предмет того, чи здійснювалась люстраційна перевірка щодо суддів Качура I.A., Келеберди В.І., Данилишина В.М., а також щодо матеріалів та результатів такої перевірки.

Також представник позивача зазначав, що 15.12.2015р. на адресу ОСОБА_1 надійшла відповідь від Окружного адмінсуду м. Києва, де зазначено, що люстраційна перевірка щодо зазначених суддів проведена і позивач може ознайомитись з окремими документами на сайті ОАКС. Від Міністерства юстиції України відповіді на запит щодо проходження люстраційної перевірки не надходило.

З огляду на викладене, представник позивача стверджувала про те, що судді у будь - якому випадку не можуть бути незалежними від Міністерства юстиції України, позаяк Міністерство юстиції України для цілей Закону України "Про очищення влади" є суб'єктом звернення щодо подання про звільнення суддів, а відтак зважаючи на те, що у спірних правовідносинах Мінюст є відповідачем, судді є "прямо чи опосередковано заінтересовані в результаті розгляду справи".

Наведені доводи на переконання колегії суддів є спробою вплинути на суддів при здійсненні ними правосуддя, що категорично забороняється законом.

Так, ст. 129 Конституції України закріплює принцип незалежності суддів та підкорення їх виключно закону.

У частині 1статті 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Частина 3 вищезгаданої статті передбачає, що втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь - який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007р. №8, суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону. Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь - якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв'язку з її розглядом тощо) з боку якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення.

При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Щодо доводів представника позивача про порушення судом норм процесуального законодавства, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно частини 1 ст. 130 КАС України головуючий у судовому засіданні роз'яснює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, встановлені цим Кодексом.

Зі змісту Журналу судового засідання від 02.12.2015 вбачається, що судом в порядку ст. 130 КАС України особам, які брали участь у справі було роз'яснено права та обов'язки, визначені ст. ст. 49, 50 КАС України, що також підтверджується технічним записом.

Поряд з цим, суд вважає за доцільне зазначити, що заявлене представником позивача - адвокатом ОСОБА_2 клопотання про роз'яснення прав, що визначенні статтею 49 КАС України, з огляду на їх незрозумілість, на переконання суду як мінімум свідчить про некомпетентність останньої у адміністративному судочинстві та породжує сумніви щодо змоги здійснювати належне представництво законних інтересів позивача на захист яких пред'явлено даний позов.

При цьому, посилання представника позивача на те, що клопотання про роз'яснення прав було обумовлене незрозумілістю яким чином певні права можуть бути реалізовані в разі здійснення розгляду справи у письмовому провадженні, суд не приймає до уваги, позаяк судом в ході судового розгляду справи №826/25424/15 не ставилось на обговорення питання щодо подальшого розгляду справи у письмовому провадженні.

Водночас, суд зазначає, що твердження про політичне переслідування ОСОБА_1 через призначення державою по всім актуальним для нього справам саме колегії суддів у складі Качур I.A., Келеберда В.І., Данилишин В.М. не просто не носить правового підґрунтя, але й засвідчує про кричущий прояв неповаги як до судової влади в цілому, так і зневаги до Держави Україна, громадянином якої є до речі позивач.

Також суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 15-1 КАС України визначено, в адміністративних судах функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує: 1) об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості справ для кожного судді; 2) надання фізичним та юридичним особам інформації про стан розгляду справ, у яких вони беруть участь; 3) централізоване зберігання текстів судових рішень та інших процесуальних документів; 4) підготовку статистичних даних; 5) реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції та етапів її руху; 7) видачу судових рішень та виконавчих листів на підставі наявних у системі даних щодо судового рішення та реєстрації заяви особи, на користь якої воно ухвалено; 8) передачу справ до електронного архіву.

Тобто, позови, які надходять до Окружного адміністративного суду міста Києва розподіляються між суддями в імперативно визначеному приписами ст. 15-1 КАС України порядку, а відтак доводи представника позивача про "призначення державою по всім актуальним для позивача справам саме колегії суддів у складі Качур I.A., Келеберда В.І., Данилишин В.М." свідчить про нівелювання принципу законності.

Щодо тверджень про порушення судом ст. 133 КАС України при розгляді клопотання про публічний розгляд справи, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Статтею 7 КАС України визначені принципи адміністративного судочинства, до яких зокрема належать: - верховенство права; - законність; - рівність усіх учасників адміністративного процесу пера: законом і судом; - змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; - гласність і відкритість адміністративного процесу; - забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом; - обов'язковість судових рішень.

Таким чином, гласний і публічний судовий розгляд справ здійснюється не за клопотанням сторони, а на підставі імперативних приписів чинного процесуального законодавства, а відтак клопотання представника позивача про публічний, відкритий і гласний розгляд справи викликає сумніви щодо адекватності сприйняття представником позивача положень закону.

Враховуючи вищевикладене, оскільки представником позивача в своїй заяві не наведено жодної з підстав для відводу, передбачених статтями 27 або 28 Кодексу адміністративного судочинства України у задоволенні заяви про відвід колегії суддів слід відмовити.

Керуючись положеннями ст. 27, 30, 31, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про відвід колегії суддів.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.М. Данилишин

В.І. Келеберда