Справа № 2-а-4841/11
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4841/11р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2011 року Солом'янський районний суд м.Києва

у складі головуючого судді-Букіної О.М.

при секретарі-Возному М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2011 року Позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України у м.Києві про визнання неправомірними дій Відповідача щодо відмови у виплаті підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних пенсій за віком,стягнути з відповідача починаючи з 01.04.2002р. підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних пенсій за віком та зобов'язати відповідача в подальшому виплачувати доплату до пенсії в розмірі двох розмірів мінімальної пенсії за віком.

Свої вимоги мотивував тим, що перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України у м.Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Позивач зазначає, що він є інвалідом війни 3-ї групи безстроково , а тому має право на призначення та виплату йому підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"від 22.10.1993 року № 3552-XII зі змінами та доповненнями від 25.12.1998 року.

Проте, зазначає позивач, відповідачем здійснюється нарахування та виплата підвищення до пенсії як інваліду війни 3-ї групи у розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність .

Позивач звернувся до відповідача для проведення відповідного перерахунку, проте відповідач відмовив у здійсненні перерахунку пенсії, з яким позивач не погоджується та вважає, що посилання відповідача на Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"№ 2939- IV від 02.10.2005 року є неправомірним та звужує зміст його прав передбачених ст.22 Конституції України.

Посилаючись на викладене, позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України у м.Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту"за № 3551- XII від 22.10.1993 року було передбачено інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується інвалідам війни , зокрема, 3-ї групи в розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"№ 1058- IV від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність, але розмір встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується лише для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, а тому не може застосовуватися відносно позивача при здійсненні відповідно підвищення.

Також відповідач зазначив, що позивачу відповідне підвищення до пенсії, як інваліду війни 3-ї групи виплачується відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за N 2939-ІУ від 05.10.2005р, згідно якою частину четверту статті 13 викладено в такій редакції:"Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам І групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність".

Зміни внесені до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не були визнані неконституційними, а тому Позивачеві було здійснено перерахунок пенсії з дати набуття чинності вказаного вище закону.

Посилаючись на вказані вище обставини, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.10.2011 року позовні вимоги позивача за період до 22.02.2011 року залишені без розгляду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Встановлено, що Позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України у м.Києві отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Також позивач є інвалідом 3-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -інвалідів війни

Позивач зазначає, що як інвалід війни 3-ї групи має право на призначення та виплату йому підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3552-XII зі змінами та доповненнями від 25.12.1998 року.

Суд не погоджується з доводами позивача виходячи з наступного.

Статтею 13 Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" N 3551-ХІІ від 22.10.1993 було передбачено інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам І групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно чинної з 01.07.2006р. редакції статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх військ", особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пенсії за вислугу років підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни 3-ї групи пенсії підвищуються на 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлюється законом про Державний Бюджет України на відповідні роки. Положення вказаного Закону не були предметом конституційного провадження та не визнані неконституційними.

Саме в такому розмірі Позивач отримує відповідне підвищення, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами в суді.

Будь-яких інших чинних на період спірних правовідносин нормативно-правових актів, які б передбачали право Позивача на отримання підвищення як інваліду війни 3-ї групи в розмірі двох мінімальних пенсій за віком чи 200 процентів мінімальної пенсії за віком , не існувало.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"№ 1058- IV від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність, але розмір встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується лише для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, а тому не може застосовуватися відносно позивача при здійсненні відповідно підвищення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, Відповідач при обчисленні підвищення до пенсії Позивачу як інваліду війни 3-ї групи в період з 01.01.2011р. діяв у відповідності до чинного закону, і підстав визнавати його дії неправомірними та зобов'язувати здійснити перерахунок, суд не вбачає.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Керуючись Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх військ", Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"ст. ст. 6, 9, 12, 17, 69-71, 94, 107, 160-167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1-відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: