Справа № 2а-4429/11/1615
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2015 р. м. Київ К/9991/49399/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, треті особи - Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, про визнання бездіяльності протиправною, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, після уточнення якого просив визнати протиправною бездіяльність Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області при виконанні дубліката виконавчого листа від 31 серпня 2004 року, виданого Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області, про стягнення на його користь з ОСОБА_5 боргу в сумі 152591 гривень.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2011 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 8 листопада 2011 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області.

Постановою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2011 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області при виконанні виконавчого листа, виданого Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області 31 серпня 2004 року, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2012 року постанову Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2011 року скасовано, прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2012 року та залишити в силі постанову Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2011 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами встановлено, що 31 серпня 2004 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 2-3447/2003 про стягнення з ОСОБА_5 на його користь боргу в сумі 148400 гривень, пені в розмірі 2671 гривень та судових витрат в сумі 1520 гривень. 6 квітня 2009 року державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області відкрито виконавче провадження № 12181479 з виконання цього виконавчого документа.

Актом державного виконавця від 7 квітня 2009 року зафіксовано про неможливість здійснення перевірки майнового стану боржника ОСОБА_5 за зазначеною у виконавчому листі адресою, оскільки останній там не проживав.

В період з 15 квітня по 5 травня 2009 року державним виконавцем здійснені відповідні запити на предмет перевірки майнового стану боржника.

5 травня 2009 року боржник ОСОБА_5 звернувся до відповідача із заявою про можливість відрахування суми боргу на користь ОСОБА_4 з його заробітної плати, вказавши місцем роботи Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Гранітлайт».

Постановою державного виконавця від 14 травня 2009 року виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача боргу переданий до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області.

В період з 15 травня 2009 року по 8 квітня 2010 року вказаний виконавчий документ у проваджені відповідача не перебував.

23 квітня 2010 року, після прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області складений акт про неможливість стягнення суми боргу на майно боржника та про необхідність направлення виконавчого документа до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, оскільки підприємство, на якому працює ОСОБА_5, територіально знаходиться на території Автозаводського району міста Кременчука Полтавської області.

4 серпня 2010 року Автозаводським відділом державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області виконавчий документ повернутий до відповідача, оскільки ТОВ «Гранітлайт» за вказаною адресою не виявлено і звернути стягнення на заробітну плату боржника неможливо. З цього часу і до 5 листопада 2010 року відповідачем повторно проводилось з'ясування майнового стану боржника шляхом направлення відповідних запитів та виходу за місцем його реєстрації.

5 листопада 2010 року державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист знову направлений до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області у зв'язку з підтвердженням інформації про те, що боржник продовжує працювати в ТОВ «Гранітлайт». До моменту звернення ОСОБА_4 в суд виконавчий документ відповідачеві не повертався.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправної бездіяльності відповідача, на виконанні у якого перебував виконавчий документ, у зв'язку з чим визнав позовні вимоги ОСОБА_4 законними та обґрунтованими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог апеляційний суд виходив з того, що державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте з таким висновком судів погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У частині 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ визначена статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно статті 383 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом (стаття 384 Цивільного процесуального кодексу України).

За приписами частини 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оспорюється бездіяльність Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області при виконанні виконавчого листа, виданого Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області за результатами розгляду цивільної справи про стягнення на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_5 боргу за договором позики в сумі 152591 гривень. При цьому особою, яка звернулася з позовом, виступає сторона виконавчого провадження (стягувач), що виключає можливість розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (пункт 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній.

Спір, який виник між сторонами, може бути розглянутий за правилами цивільного судочинства.

Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2011 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2012 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, треті особи - Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, про визнання бездіяльності протиправною - закрити.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.