Справа № 808/8979/14
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2015 р. м. Київ К/800/40157/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Відрадненське» до Відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про визнання дій протиправними та скасування постанови за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Відрадненське» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Відрадненське» звернулося до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, в якому, з урахуванням уточнень, просило: визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 27 119,29 грн. від 28 листопада 2014 року ВП № 43904952; визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області від 28 листопада 2014 року ВП № 43904952 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 27 119,29 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що постанову про відкриття виконавчого провадження отримав після закінчення строку, наданого для добровільного виконання виконавчого документа. Позивачем погашено заборгованість за наказом Господарського суду Запорізької області № 908/1058/14 від 16 червня 2014 року у добровільному порядку до початку примусового виконання виконавчого документа. Таким чином, оскільки примусове виконання рішення органом державної виконавчої служби фактично не було розпочате, то немає жодних законних підстав для стягнення з позивача виконавчого збору.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року, позивачу відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПАТ «Відрадненське», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07 липня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області Хіміч Т.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43904952 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області № 908/1058/14 від 27 травня 2014 року, яка направлена позивачу 08 липня 2014 року.

Вказаною постановою боржнику встановлено строк для добровільного виконання судового рішення до 13 липня 2014 року.

15 липня 2014 року ПАТ «Відрадненське» отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 43904952.

31 жовтня 2014 року до Відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області надійшов лист стягувача ТОВ «ЗОК «Агро-Альянс» про повернення наказу №908/1058/14 від 27 травня 2014 року у зв'язку зі сплатою боржником суми боргу у повному обсязі.

21 листопада 2014 року ПАТ «Відраненське» надало платіжні доручення про сплату боргу ТОВ «ЗОК «Агро-Альянс» згідно наказу №908/1058/14 від 27 травня 2014 року.

28 листопада 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області Хіміч Т.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з самостійною сплатою боржником суми боргу.

28 листопада 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області Хіміч Т.А. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 27119,29 грн. у зв'язку з невиконанням боржником наказу Господарського суду Запорізької області № 908/1058/14 від 27 травня 2014 року в строк до 13 липня 2014 року.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки позивачем не було виконано рішення суду у встановлений для його добровільного виконання строк, приймаючи оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Проте, колегія суддів Вищого адміністративного суду України висновки судів про відсутність підстав для задоволення позову вважає передчасними та такими, що зроблені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Отже, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове його виконання.

Положеннями частини 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Проте, приймаючи рішення про відмову позивачу у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій не з'ясували факту вчинення відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення.

Крім того, невірним є посилання суду апеляційної інстанції на положення частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 191-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)», якою встановлено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом, оскільки вказана норма була прийнята після виникнення спірних правовідносин та на них не поширюється.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, та відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Відрадненське» задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало