Справа № 812/4156/13-а
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року м. Київ К/800/43661/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року

та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2013 року

у справі №812/4156/13-а

за позовом Державного підприємства «Підприємство Чорнухинської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області №23»

до Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби

про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 листопада 2012 року №,

ВСТАНОВИВ :

Державне підприємство «Підприємство Чорнухинської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області №23» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 листопада 2012 року №.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08 листопада 2012 року №. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 2 177,94 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2013 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено: визнано протиправними дії відповідача з проведення документальної невиїзної перевірки, результати якої оформлені актом перевірки від 08 листопада 2012 року №20/153-08680365 та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08 листопада 2012 року №.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач надіслав на адресу суду касаційної інстанції письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача, за змістом яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Працівниками податкового органу проведено документальну невиїзну перевірку позивача з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість згідно декларацій з податку на додану вартість за грудень 2002 року, лютий-березень 2003 року, січень, серпень, вересень, грудень 2005 року, березень, квітень-грудень 2006 року, січень-грудень 2007 року, січень-грудень 2008 року, січень-грудень 2009 року, січень-грудень 2010 року, жовтень-грудень 2011 року та квітень-серпень 2012 року, за результатами якої складено акт від 08 листопада 2012 року №20/153-08680365.

Актом перевірки встановлено, що позивачем порушено граничний строк сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, за вказані періоди, визначений абзацом 1 підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Також в акті зазначено, що відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та пункту 126.1 статті 126 Податкового Кодексу України за затримку сплати узгодженої суми податкових зобов'язань до позивача передбачено застосування штрафних санкцій у розмірі 377 529,10 грн.

На підставі висновків акту перевірки, податковий орган прийняв податкове повідомлення - рішення від 08 листопада 2012 року №, яким застосував до позивача штраф у розмірі 217 794,06 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо проведення документальної невиїзної перевірки позивача, суд апеляційної інстанцій виходив з того, що відповідачем не дотримано вимоги пункту 79.1 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України у частині направлення повідомлення про проведення перевірки та наказу, як підстави проведення документальної позапланової перевірки.

Крім того, вказав на неправомірність податкового повідомлення-рішення, яким до позивача за затримку на 1812 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість застосовано штраф у розмірі 50% від суми, що становить 217 794,06 грн., оскільки всупереч положень Податкового кодексу України штрафні санкції нараховані відповідачем на підставі Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який на час застосування до позивача заходів відповідальності втратив чинність.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з вказаними висновками суду попередньої інстанції з огляду на наступне.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 Податкового кодексу України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

Як зазначено у пункті 79.1 зазначеної статті, документальна невиїзна перевірка здійснюється, зокрема, у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що податковий орган запитів стосовно надання додаткових документів, наказу про проведення перевірки та повідомлень про проведення перевірки позивачу не направляв, що відповідачем не заперечувалось.

Відтак, контролюючим органом при проведенні документальної невиїзної перевірки позивача допущено ряд процедурних порушень, які призвели до порушення прав платника.

Також, колегія суддів погоджується з доводами суду апеляційної інстанції щодо скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій, з огляду на наступне.

До набрання чинності Податковим кодексом України відповідальність за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань платником податків визначалася Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

З дати набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 07 липня 2011 року №3609-VІ, штрафні санкції за податкові правопорушення, вчиненні до набрання чинності Податковим кодексом України, але виявлені після 1 січня 2011 року, застосовуються згідно з приписами пункту 11 підрозділу 10 розділу ХІХ Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 11 підрозділу 10 розділу XIX Перехідних положень Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

За приписами пункту 116.1 статті 116 Податкового кодексу України, у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, відповідальність у вигляді штрафу застосовується у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом. Такий штраф становить: - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання - 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання - 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За змістом пункту 114.1 статті 114 Податкового кодексу України, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим повідомленням - рішенням від 08 листопада 2012 року № позивача зобов'язано сплатити за затримку на 1812 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 435 588,12 грн. штраф у розмірі 50% від суми, що становить 217 794,06 грн., на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Враховуючи, що штрафні санкції, застосовані оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням від 08 листопада 2012 року №, нараховані на підставі Закону, який втратив чинність на час їх застосування, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність такого рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначив про те, що штраф у розмірі 113 603,73 грн. застосовано поза межами граничного строку застосування штрафних санкцій, визначеного законом.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визначився щодо неправомірності дії відповідача по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки позивача та наявності правових підстав для скасування спірного податкового повідомлення - рішення від 08 листопада 2012 року №.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2013 року у справі № 812/4156/13-а залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.