Справа № 2а-5090/12/1370
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Київ К/800/39459/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

головуючого судді: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова до Публічного акціонерного товариства "Конвеєр" про стягнення заборгованост,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова звернулось до суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Конвеєр», яким просило стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з 01.12.2011 року до 01.05.2012 року в розмірі 172307, 13 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2012 року позов задоволено. Постановлено стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з 01.12.2011 року до 01.05.2012 року в розмірі 172307, 13 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2015 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2012 року скасовано у частині задоволення позову про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 01.12.2011 року до 01.05.2012 року в сумі 60591,36 грн. та прийнято у цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено. В решті постанову залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції у частині відмови у позові, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом апеляційної інстанцій встановлено, що ПАТ «Конвеєр» є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Працівникам відповідача призначена пенсія за віком на пільгових умовах у відповідності до пунктів "а", "б" - "з" статті 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), витрати на виплату та доставку якої за період з 01.12.2011 року до 01.05.2012 року позивачем понесено в розмірі 172307,13 грн.

За правилами пункту 1 частини другої статті 6 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частини друга, третя статті 25 Закону № 2464-VI).

При цьому за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (частина шоста статті 25 Закону № 2464-VI).

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування фактичних витрат з виплати та доставки пенсій врегульовано Інструкцією, пунктом 6 якої передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункт 6.8 Інструкції).

За правилами пункту 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу ПФУ за місцем його реєстрації.

Таким чином, обов'язок страхувальника відшкодувати витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, виникає лише після отримання ним від органів Пенсійного фонду розрахунків цих витрат, в яких визначено суми відшкодування.

Як встановлено, Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова у встановленому законодавством порядку та у визначені строки направляло на адресу ПАТ «Конвеєр» розрахунки фактичних витрат на загальну суму 172307,13 грн. на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. "а" та п. "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а факт їх отримання відповідачем підтверджується наданими позивачем повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач частково сплатив заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за грудень 2011 року та за січень 2012 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 850 від 06.04.2012 року та № 963 від 23.04.2012 року на загальну суму 60591,36 грн.

Отже, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у позові у зазначеній частині вимог.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що кошти, сплачені відповідачем платіжними дорученнями № 850 від 06.04.2012 року та № 963 від 23.04.2012 року на загальну суму 60591,36 грн. було зараховано в попередній період, тому заборгованість з відшкодування фактичних витрат за грудень 2011 року та за січень 2012 року не сплачено.

Проте, аналіз наведених положень законів №№ 1788-ХІІ, 2464-VI, 1058-IV та Інструкції дає підстави дійти висновку, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню ПФУ лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Отже, висновок управління ПФУ про наявність правових підстав для зарахування коштів, сплачених Товариством на відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на інші платежі не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід відхилити, оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені статей 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова відхилити, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: