Справа № 825/3690/15-а
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року м.Чернігів Справа № 825/3690/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Житняк Л.О.,
за участі секретаря Шило М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
27.11.2015 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Семенівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі Семенівський РС УДМС) про визнання протиправною відмову Семенівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області у реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання в частині необхідності для реєстрації згоди власників/співвласників житла. Не погоджуючись із відмовою, позивач також просить зобов`язати відповідача зареєструвати місце проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання без згоди власників/співвласників житла, за умови сплати позивачем державного мита та подання документа, до якого вносяться відомості про місце проживання.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на норми Сімейного та Цивільного кодексів України, та вважає, що відмова відповідача в реєстрації його місця проживання на підставі того, що він не є власником частини будинку, є протиправною, оскільки на виконання п.2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в України ним було подано всі необхідні документи, достатні для визнання його співвласником частини будинку та погодження реєстрації місця проживання.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Надав суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, а також письмові заперечення.
Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог до суду також не з`явилась. Надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі та повідомила, що дійсно вона разом з чоловіком придбали частину житлового будинку. В шлюбі вони перебувають і по сьогоднішній день, та вважає що придбана ними частина житлового будинку є їх спільною сумісною власністю і тому її чоловік має такі самі права, як і вона, щодо реєстрації в цьому будинку без згоди будь-яких осіб. З огляду на зазначене, вважає вимагання відповідачем згоди інших співвласників для проведення реєстрації чоловіка незаконним. Позов підтримує повністю.
За таких обставин, враховуючи ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
06.11.2015 на адресу начальника Семенівського районного сектору Державної міграційної служби України в Чернігівській області (Семенівський РС УДМС), позивачем була подана заява про реєстрацію місця проживання до якої були додані документи згідно переліку, зокрема: копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 , копія договору купівлі-продажу частини житлового будинку, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності та копія свідоцтва про шлюб.
Листом від 12.11.2015 №74.28/28-01-К-1 позивачу було відмовлено в задоволенні його заяви та повідомлено про причини такої відмови (а.с.7), що стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.6 Закону України від 11.12.2003 №1382-VI "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Для реєстрації особа або її законний представник подає:
- письмову заяву;
- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України;
- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;
- талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;
- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;
- військовий квиток або посвідчення про прописку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.
У той же час, згідно пункту 2.2. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 №1077 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2109/22421 для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг до відповідного центру:
- письмову заяву про реєстрацію місця проживання;
- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання;
- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;
- талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;
- документи, що підтверджують:
- право на проживання в житлі ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.
Тобто, чинним законодавством чітко визначено перелік документів, що надаються особою для реєстрації місця проживання. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відсутність будь якого документу з переліку, є підставою для відмови в реєстрації місця проживання.
Як встановлено судом, позивачем разом з заявою було подано договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) на умовах якого продавець, зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти придатні для використання за призначенням 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і зобов`язана сплатити за неї встановлену в договорі грошову суму.
У відповідності до чинного законодавства придбана частина житлового будинку підлягала державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Так, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, придбану 1/2 частину будинку було зареєстровано 30.09.2013 на підставі договору купівлі-продажу та в графі власник зазначено ОСОБА_2 .
В зазначених вище документах про право власності на житло відсутні будь які згадування про позивача, попри це ОСОБА_1 , звертаючись до Семенівського РС УДМС, додав до зазначених вище документів копію свідоцтва про шлюб, що на його думку було достатнім для проведення реєстрації місця проживання без згоди інших співвласників.
Досліджуючи фактичні обставини вчинення дій суб`єктом владних повноважень, судом враховано, що згідно припису ч.2 ст.60 Сімейного кодексу України - кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб. Відповідно до ст.317 цього Кодексу власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Як вбачається з матеріалів справи, в наданому договорі купівлі-продажу, а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, покупцем 1/2 будинку та відповідно власником зазначено саме дружину позивача ОСОБА_2 , якій належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
На спростування помилкових міркувань позивача, необхідно зазначити, що до функцій органів Державної міграційної служби не відноситься обов`язок визнавати або не визнавати право власності позивача на майно або його частку на підставі свідоцтва про шлюб із посиланнями на норми Цивільного та Сімейного кодексів України. Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, чітко передбачено перелік необхідних документів, які подаються для реєстрації місця проживання, а у разі відсутності документів що підтверджують право на проживання в житлі, реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання, тобто за згодою дружини позивача, оскільки саме вона є власником згідно документів, на підставі яких відбувалась купівля житла та реєстрація права власності на придбане житло.
Отже, в жодному з наданих позивачем документах не міститься інформації щодо наявності у нього права власності та відповідної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Крім того, суд наголошує, що спір про право власності на частину придбаного будинку під час перебування у шлюбі між позивачем та його дружиною відсутній. При цьому, за умови виникнення такого спору (щодо належної позивачу частки), встановлення факту визнання співвласником ОСОБА_1 можливе лише в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.19 Конституції України Семенівській РС УДМС не вчиняв протиправних дій по відношенню до позивача, та діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на зазначене, у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною відмову Семенівського РС УДМС у реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання в частині необхідності для реєстрації згоди власників/співвласників житла - необхідно відмовити.
Суд також вважає за доцільне, наголосити позивачу, що у разі відсутності спору щодо права власності на частину житла придбаного за час перебування у шлюбі позивач зобов`язаний надати необхідні для реєстрації місця проживання документи згідно встановленого законом Переліку, до якого відноситься згода дружини, як власника житла, на реєстрацію місця проживання.
Відповідно позовна вимога про зобов`язання відповідача зареєструвати місце проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання без згоди власників/співвласників житла, за умови сплати позивачем державного мита та подання документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, також задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від вимоги про визнання протиправною відмови у реєстрації місця проживання.
З огляду на встановлене та зазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк