Справа № 825/3713/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3713/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондартенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01.12.2015 ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3Г.) звернулась до суду з адміністративним позовом до Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації щодо нездійснення реєстрації інформаційних запитів від 09.11.2015, поданих її чоловіком ОСОБА_4, та зобовязання Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації зареєструвати запити на інформацію, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», незалежно від того, яким способом вони надійшли.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.11.2015 позивачем до Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації було направлено два запити на інформацію через її чоловіка ОСОБА_4. Разом з тим, листом від 10.11.2015 відповідач повідомив ОСОБА_4, що у звязку із непредявленням останнім належним чином оформлених документів, що підтверджують його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_3, його вимога про реєстрацію документів від імені іншої фізичної особи є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити, оскільки відповідач в оскаржуваних правовідносинах діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.11.2015 чоловіком позивача ОСОБА_4 подано до Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації два запити на інформацію, в яких остання просила відповідача надати копію (-ї) акта (-ів) виконаних робіт із реконструкції Комарівської загальноосвітньої школи I-III ступенів, проведеної у 2013 році та дані про те, із яких документів складається проектно-кошторисна документація з реконструкції Комарівської загальноосвітньої школи I-III ступенів, проведеної у 2013 році (а.с.7).

Разом з тим, вищевказані запити Відділом освіти Борзнянської районної державної адміністрації зареєстровані не були.

Листом від 10.11.2015 № 02-691 Відділ освіти Борзнянської районної державної адміністрації повідомив ОСОБА_4, що у звязку із не предявленням останнім належним чином оформлених документів, що підтверджують його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_3, його вимога про реєстрацію документів від імені іншої фізичної особи є необґрунтованою та задоволенню не підлягає (а.с.8).

Вважаючи дії відповідача щодо нереєстрації інформаційних запитів протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, Законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон № 2939-VI).

У відповідності до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (частина 1 статті 3 Закону № 2939-VI).

У свою чергу, згідно пункту 2 частини 1 статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

При цьому, усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (частина 4 статті 13 Закону № 2939-VI).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що норми Закону № 2939-VI є спеціальними порівняно з іншими нормативно-правовими актами, і саме вони мають регулювати правовідносини, повязані з доступом осіб до публічної інформації.

У свою чергу, обовязок щодо реєстрації документів розпорядником інформації закріплено у статті 18 Закону № 2939-VI.

При цьому, частиною 3 статті 19 Закону № 2939-VI передбачено, що запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Тобто, законодавцем визначені альтернативні форми подання запитувачами інформації запитів на інформацію, перелік яких не є вичерпним.

Вищевказане, у свою чергу, свідчить про те, що реєстрації підлягають усі отримані розпорядником інформації запити на інформацію незалежно від форми їх подання (особисто запитувачем або його уповноваженою особою).

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що при поданні запиту особисто або через курєра особі, яка фізично передає запит розпоряднику, повертається копія запиту із штемпелем, у якому вписується дата надходження, номер запиту при реєстрації та вчиняється власноручний підпис працівником, що прийняв документ. У штемпелі також має бути зазначене повне найменування розпорядника. При поданні запиту через курєра надання йому формалізованих спеціальних повноважень не потребується (зокрема, у такої особи не можна вимагати довіреність чи інше підтвердження повноважень), оскільки подання запиту не створює для запитувача нових обовязків.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, Відділом освіти Борзнянської районної державної адміністрації, всупереч положенням Закону № 2939-VI, не зареєстровано запити на інформацію, подані чоловіком позивача - ОСОБА_4, у звязку із відсутністю у останнього документів на підтвердженням його повноважень як представника ОСОБА_3

При цьому, однією з позовних вимог ОСОБА_3 є визнання протиправними дій Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації щодо нездійснення реєстрації інформаційних запитів від 09.11.2015, поданих її чоловіком ОСОБА_4.

Однак, вищевказана позовна вимога ОСОБА_3 не відповідає матеріально-правовому способу захисту порушеного права, оскільки судом встановлено, що Відділом освіти Борзнянської районної державної адміністрації саме «дій» щодо нереєстрації інформаційних запитів позивача від 09.11.2015 не вчинялось.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з загальними засадами права дії суб'єкта владних повноважень - це активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

У свою чергу, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

А тому, у задоволенні позовних вимог позивача у частині визнання протиправними дій Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації щодо нездійснення реєстрації інформаційних запитів від 09.11.2015, поданих її чоловіком ОСОБА_4, необхідно відмовити.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

А тому, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправною бездіяльність Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації щодо не реєстрації інформаційних запитів ОСОБА_3 від 09.11.2015.

Разом з тим, суд вважає передчасною вимогу позивача про зобовязання Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації зареєструвати запити на інформацію, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», незалежно від того, яким способом вони надійшли, адже захисту підлягають виключно порушені права особи, а у суду відсутні повноваження щодо прийняття рішень на майбутнє.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 статті 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Відповідно до частини 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду (частина 3 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, згідно з частиною 1 статті 91 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Як вбачається з копій чеків від 28.12.2015 №№ 471360, 485077, наявних у матеріалах справи (а.с.35), витрати представника позивача, пов'язані з переїздом останнього з міста Києва до міста Чернігова та у зворотньому напрямку - з міста Чернігова до міста Києва, становлять 218,15 грн.

Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково, то суд вважає за необхідне стягнути з Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 109 (сто девять) грн. 07 коп.

Керуючись статтями 11, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації щодо не реєстрації інформаційних запитів ОСОБА_3 від 09.11.2015.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 109 (сто девять) грн. 07 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядок та строки, передбачені статтями 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Падій