Справа № 208/423/13- а
Суддя: Нельга Д. В.
Дата ухвалення: 2013-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/423/13- а
№ провадження 2-а/208/77/13
ПОСТАНОВА

02 липня 2013 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку передбаченому ст. 41 КАСУ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська та інспектора ДПС Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська ОСОБА_2 «Про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що постановою інспектора Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська ОСОБА_2 від 08.01.2013р. його, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на користь держави. У звязку з тим, що правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, він не вчиняв, вважає, що оскаржуване рішення було прийняте субєктом владних повноважень безпідставно та незаконно, на підставі чого просить суд зазначене рішення скасувати.

В обґрунтування викладених у позові вимог, позивач посилається на те, що, 08.01.2013р. відповідачем - інспектором Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпродзержинська ОСОБА_2 відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, та винесено оскаржуване рішення, за яким він був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Як зазначив у протоколі відповідач ОСОБА_2, він здійснив проїзд регульованого перехрестя по вул. Калініна та вул.. Орловська у м. Дніпропетровську на забороняючий сигнал світлофора, у світлофора вимкнена зелена стрілка додаткової секції. Проте, 08.01.2013р. він дійсно здійснив проїзд регульованого перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, але здійснив він проїзд не навмисне, так як він почав рух на дозволяючий сигнал світлофора вийшли пішоходи на пішохідний перехід і він їх пропустив, коли він зупинився їх пропускати додаткова секція світлофору була вже не в полі зору позивача. Відповідач ОСОБА_2 при цьому, не з'ясував, чи були поважними причини дій позивача, та, ігноруючи його пояснення, без з'ясування обставин склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого прийняв оскаржуване рішення, які він вважає незаконним та просить суд його скасувати.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмове клопотання, у якому просив суд провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська та інспектор ДПС Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, письмових заперечень проти позову не надали, що дозволило суду провести розгляд справи без їх участі, на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП, порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міській чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та, відповідно до закону, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, як передбачає діюче законодавство, відповідач інспектор Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська ОСОБА_2, являючись посадової особою, який безпосередньо здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, повинен був, враховуючи вимоги ст.280 КУпАП, зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ході судового розгляду справи, з урахуванням наданих суду доказів, судом встановлено, що, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії СЕ1 № 085398 від 08.01.2013р., інспектором Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська відповідачем ОСОБА_2 було встановлено, що 08.01.2013р. о 20.40 год. водій ОСОБА_1 - позивач по справі, керуючи автомобілем Опель Вектра д/№ АЕ 4225 ВВ здійснив проїзд регульованого перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, у світлофора вимкнена зелена стрілка додаткової секції, чим порушив правила проїзду перехрестя, відповідно до чого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на користь держави.

Згідно п.8.7.3 ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення: з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напряму, вказаному її стрілкою (стрілками).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 №727177 від 08.01.2013р., на підставі якого відповідачем ОСОБА_2 прийнято оскаржуване рішення відносно позивача, 08.01.2013р. о 20.50 год. у м. Дніпропетровську, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Опель Вектра д/№ НОМЕР_1, здійснив проїзд регульованого перехрестя по вул. Калініна та вул.. Орловська у м. Дніпропетровську на забороняючий сигнал світлофора, у світлофора вимкнена зелена стрілка додаткової секції, чим порушив вимоги п.8.7.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП.

Як вбачається зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, відповідач ОСОБА_2, встановивши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснив позивачу - водію ОСОБА_1 права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про що свідчить особистий підпис водія ОСОБА_1, а також запропонував останньому надати особисті пояснення, від надання яких позивач відмовився.

Відомостей та пояснень позивача про те, що, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 №727177 від 08.01.2013р. позивач пропускав пішоходів на перехресті вул. Калініна та вул.. Орловська у м. Дніпропетровську, і світлофор знаходився не в полі його зору, та, відповідно до п.16.2 ПДР України пропускав пішоходів на вищезазначеному перехресті - протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 №727177 від 08.01.2013р. не містить.

Зі змістом вищезазначеного протоколу позивач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у вказаному протоколі, й факт підписання якого позивач в судовому засіданні не заперечував.

Вищезазначений протокол, на підставі якого відповідач прийняв оскаржуване рішення, має відповідні реквізити, містить відповідну інформацію та відповідає своєму призначенню й вимогам чинного законодавства.

З наведеного суд вбачає, що відповідачем ОСОБА_2, при прийнятті оскаржуваного рішення, було дотримано та виконано вимоги ст.ст. 245, 256, 280 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи дані, які містить протокол про адміністративне правопорушення, та, приймаючи до уваги, що, згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд вбачає, що, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення дані спростовують твердження позивача щодо не порушенням ним 08.01.2013р. пункту 8.7.3 ПДР України у зазначеному в оскаржуваній постанові часі та місці.

Згідно ч.1 ст.161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що, з наведених позивачем на підтвердження своїх позовних вимог обставин, не можливо дійти висновку, що, рішення відповідача ОСОБА_2 від 08.01.2013р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на користь держави є протиправним, або прийнятим відповідачем за межами його повноважень та у спосіб, що не передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження не надано; не обґрунтовано, тобто без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено; не добросовісно; не розсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом; не пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення; не своєчасно.

Враховуючи вищевикладене, суд доводи позивача щодо невідповідності прийнятого відповідачем рішення фактичним обставинам, та, як наслідок, незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності - вважає не обґрунтованими, та недоведеними в ході розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що судом, в ході розгляду справи факт не обґрунтованого прийняття субєктом владних повноважень відповідачем ОСОБА_2 рішення щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - встановлено не було, суд, керуючись ст.ст.2, 4-12, 48, 50, 56, 104 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська та інспектора ДПС Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська ОСОБА_2 «Про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень» - відмовити.

Згідно ч.2 ст. 171-2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Нельга Д. В.