Справа № 815/8161/13-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/8161/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Димерлія О.О.

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Карад-2005» до Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про збільшення сум грошового зобовязання з податку на додану вартість та з податку на прибуток, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області подала апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Карад-2005» повністю.

Постановою від 09 грудня 2013 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов ТОВ «Карад-2005»; визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 09 жовтня 2013 року № та №, прийняті на підставі акту перевірки №1662/15-53-22-6/33988104 від 17 вересня 2013 року, а також податкове повідомлення-рішення на суму 12291 грн., прийняте відповідачем на підставі акту перевірки №1662/15-53-22-6/33988104 від 17 вересня 2013 року та рішення Головного управління Міндоходів в Одеській області про розгляд скарги №1397/10/15-32-10-02-07 від 12 листопада 2013 року.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права посилаючись, при цьому, як на доводи, на фактичні обставини, які зафіксовані в акті позапланової невиїзної перевірки від 17 вересня 2013 року № 1662/15-53-22-6/33988104.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки встановленим перевіркою фактам щодо формування контрагентом позивача МП ТОВ «Гамалс» податкового кредиту з ПДВ за рахунок постачальників, які мають ознаки «фіктивності» та створенні з метою мінімізації податкових зобовязань.

ТОВ «Карад-2005» надало письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції вимог матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Карад-2005» з питань підтвердження господарських взаємовідносин з МП ТОВ «Гамалс» за квітень 2012 року та визначення випливу на податковий облік за відповідний податковий період, ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області склала акт перевірки №1662/15-53-22-6/33988104 від 17.09.2013р., в якому зафіксувала порушення позивачем п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2 квартал 2012 року на суму 10325 грн., а також порушення п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 9833 грн. за квітень 2012 року.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач, на підставі вказаного акту перевірки та рішення Головного управління Міндоходів в Одеській області про розгляд скарги №1397/10/15-32-10-02-07 від 12.11.2013р. прийняв податкові повідомлення-рішення: № від 09.10.2013р., яким позивачу збільшив суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 14 750 грн. (в тому числі: 9 833 грн. за основним платежем та 4 917 грн. за штрафними санкціями); № від 09.10.2013р., яким позивачу збільшив суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 15 488 грн. (в тому числі: 10 325 грн. за основним платежем та 5 163 грн. за штрафними санкціями), а також податкове повідомлення без номеру та дати, яким позивачу збільшив суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 12 291 грн. (в тому числі: 9 833 грн. за основним платежем та 2 458 грн. за штрафними санкціями).

Скасовуючи оскаржені податкові повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з того, що висновки акту перевірки про нікчемність угоди між позивачем та його контрагентом МП ТОВ «Гамалс» є безпідставними, оскільки відповідач не надав суду доказів визнання вказаної угоди, у встановленому законом порядку, недійсною, в той час як ТОВ «Карад-2005» надало до перевірки первинну бухгалтерську документацію, зауважень щодо достатності та правильності оформлення якої акт перевірки не містить.

За висновками суду першої інстанції, ТОВ «Карад-2005» правомірно сформувало в квітні 2012 року податковий кредит на підставі податкової накладної, виписаної контрагентом МП ТОВ «Гамалс», за договором виконання робіт №190412 від 20.04.2012р., а висновки ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області щодо протилежного базуються на припущеннях. Не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку.

Також, суд першої інстанції зазначив, що податкове повідомлення-рішення відповідача про збільшення ТОВ «Карад-2005» грошових зобовязань з податку на додану вартість на суму 12291 грн., не відповідає формі, оскільки не має дати та номеру документу, у звязку з чим, таке податкове повідомлення-рішення не має юридичної сили та не тягне за собою будь-якої відповідальності з боку позивача.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року відповідача, апелянта Державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області замінено на процесуального правонаступника - Державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є податкові повідомлення-рішення від 09 жовтня 2013 року № та №, прийняті на підставі акту перевірки №1662/15-53-22-6/33988104 від 17 вересня 2013 року, а також податкове повідомлення-рішення на суму 12291 грн., прийняте відповідачем на підставі акту перевірки №1662/15-53-22-6/33988104 від 17 вересня 2013 року та рішення Головного управління Міндоходів в Одеській області про розгляд скарги №1397/10/15-32-10-02-07 від 12 листопада 2013 року.

Підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень є висновок податкового органу про порушення ТОВ «Карад-2005» п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України при фінансово-господарських взаємовідносинах з МП ТОВ «Гамалс» у квітні 2012 року.

За приписами ст.ст. 138, 139, 198, 200, 201 Податкового кодексу України, право на віднесення сум витрат до складу валових (а саме ПДВ), сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту, виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (робіт, послуг), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару (робіт, послуг) та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків. Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності надання послуг із з'ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб'єктності сторін господарського договору, можливості реального надання послуг тощо.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на дослідженні наданих ТОВ «Карад-2005» первинних бухгалтерських та податкових документів, які податковий орган визнав такими, що не підтверджують реальність господарських правовідносин між позивачем та його контрагентом МП ТОВ «Гамалс». Підставою для невизнання наданих позивачем документів, в якості підтвердження реальності господарських операцій з МП ТОВ «Гамалс», є врахування апелянтом інформації щодо діяльності контрагента позивача, яка міститься в акті ДПІ у Київському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 23.08.2012р. №1109/22-34/13918998/63 «Про неможливість проведення зустрічної звірки МП у вигляді ТОВ «Гамалс» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за жовтень 2011р., лютий, квітень, травень 2012р.», в якому зафіксовано відсутність МП ТОВ «Гамалс» за місцезнаходженням та неможливість придбання вказаним товариством товарів (робіт, послуг) і, як наслідок, неможливість продажу їх в подальшому на користь контрагентів-покупців.

Апеляційний суд встановив, що основними видами діяльності позивача, в період, який перевірявся, було будівництво трубопроводів (КВЕД 42.21), діяльність у сфері архітектури (КВЕД 71.11), будівництво житлових і нежитлових будівель (КВЕД 41.20).

20 квітня 2012 року між ТОВ «Карад-2005», як замовником, та МП ТОВ «Гамалс», як виконавцем, укладений договір №190412, за умовами якого Виконавець бере на себе обовязок щодо отримання дозволу в місцевих органах влади на право виконання робіт, а Замовник зобовязується прийняти виконанні роботи та оплатити їх вартість у строки та порядку, встановлені Договором (а.с.54-56).

Вказаний договір підписано директорами підприємств, які мали повноваження на укладення угод, їх підписи завірені відповідними печатками підприємств.

В підтвердження виконання умов вказаного договору в матеріалах справи містяться: акт №1 здачі-приймання виконаних робіт від 20.04.2012р. на суму 59 000 грн. (у т.ч. ПДВ 9833,33 грн.), податкова накладна №135 від 20.04.2012р. на суму 59 000 грн. (у т.ч. ПДВ 9833,33 грн.). Розрахунок між підприємствами проводився у безготівковій формі згідно платіжного доручення №32 від 20.04.2012р. через рахунок ТОВ «Карад-2005» у АКБ «Фінбанк» згідно рахунку-фактури №ПП-00105 від 20.04.2012р. (а.с.57-59).

Суму ПДВ у розмірі 9833,33 грн. віднесено ТОВ «Карад-2005» до податкового кредиту по рядку 10.1 декларації з податку на додану вартість за квітень 2012 року.

В акті перевірки відсутні відомості стосовно того, що на момент проведення перевірки позивач не надав податкові накладні, або податкові накладні оформлені із порушеннями ст.201 Податкового кодексу України чи ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. А відтак, вказані документи підтверджують здійснення господарських операцій між ТОВ «Карад-2005» та МП ТОВ «Гамалс».

В акті перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси зазначає, що наданий позивачем акт виконаних робіт оформлено неналежним чином, так як має бути оформлений за формами №КБ-2, №КБ-3. Апеляційний суд не погоджується з таким висновком апелянта, оскільки вимоги ДБН Д.1.1.-1 «Правила визначення вартості будівництва», повинні застосовуватися тільки для об'єктів, які будуються за державні кошти, а для інших джерел фінансування їх складення має виключно рекомендаційний характер.

Апеляційний суд вважає, що ТОВ «Карад-2005» довело дотримання всіх умов на віднесення сум витрат до складу валових, а сум ПДВ, сплачених при придбанні робіт у МП ТОВ «Гамалс», до податкового кредиту: фактичність придбання робіт, тобто, реальність відповідної господарської операції; наявність податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку на підтвердження придбання робіт та сплати відповідної суми ПДВ; використання придбаних робіт в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Оскільки законодавцем визначений перелік обставин-підстав, з настанням (здійсненням) яких пов'язано виникнення права платника податку на податковий кредит, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, а дослідженими доказами по справі у їх сукупності доведена правомірність та правильність визначення позивачем за спірними господарськими відносинами за період, який перевірявся, податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового на прибуток, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податковий орган не довів наявність порушень норм податкового та цивільного законодавства, а тому висновки податкового органу зазначені в акті перевірки позивача та в апеляційній скарзі є необґрунтованими та законодавчо безпідставними.

Апеляційний суд зазначає, що МП ТОВ «Гамалс» на час здійснення господарських операцій з позивачем мало Ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України серії АВ №589449 від 27.07.2011р. на здійснення господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури терміном дії з 27.07.2011р. по 27.07.2014р.

В акті перевірки в обґрунтування висновку про безтоварність господарських операцій ДПІ у Приморському районі м. Одеси зазначила, що актом ДПІ у Київському районі м. Одеси від 23.08.2012р. №1109/22-34/ 13918998/63 «Про неможливість проведення зустрічної звірки МП у вигляді ТОВ «Гамалс» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за жовтень 2011р., лютий, квітень, травень 2012р.» зафіксовано, що МП ТОВ «Гамалс» не знаходиться за податковою адресою, у нього відсутні основні фонди, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, недостатньо трудових ресурсів для здійснення діяльності, а тому вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання.

Апеляційний суд зазначає, що отримання податковим органом акту перевірки, в якому викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або висновки про відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, так як акт податкової перевірки не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно засвідчує обставини фактичної дійсності.

Відповідно до п.6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №984 від 22.12.2010р., факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Апелянт не надав доказів винесення податкових повідомлень-рішень відносно контрагента позивача на підставі акту ДПІ у Київському районі м. Одеси від 23.08.2012р. №1109/22-34/13918998/63 із доказами узгодження податкових зобов'язань за цими податковими повідомленнями-рішеннями.

Сама по собі наявність або відсутність у контрагента окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть бути вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків, у звязку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки (надання послуг); податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

При укладені договорів головним для субєкта господарювання є предмет договору, цінова політика, строки та спосіб доставки (виконання) предмету договору, розрахунки по договору (угоді), а також реєстрація постачальника як субєкта господарювання в органах виконавчої влади та допоміжна інформація про реєстрацію платником податку на додану вартість у органах податкової служби. Тому позивач не має права наполягати на отримані додаткової інформації відповідачем від його контрагента - постачальника товарів (робіт, послуг).

Апелянт не надав суду вироку, яким встановлено, що МП ТОВ «Гамалс» зареєстровано в державних органах влади з метою прикриття незаконної діяльності, а не з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої чинним законодавством України; що між позивачем і його контрагентом укладались фіктивні господарські угоди, в тому числі з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо, підроблялись первинні документи або що послуги вказаним контрагентом позивачу фактично не надавались.

Крім цього, відсутність МП ТОВ «Гамалс» за місцезнаходженням зафіксовано в серпні 2012 року, тоді як господарські відносини між позивачем та вказаним підприємством відбулись в квітні 2012 року.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковий орган не надав, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивач сформував валові витрати та податковий кредит, не спростував.

Оскільки встановлено, що договір з контрагентом МП ТОВ «Гамалс» укладено у письмовій формі, виконання вказаного договору підтверджено первинними документами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст.3 ГК України. Укладений договір відповідає вимогам ст.203 ЦК України, не порушує публічний порядок, не спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність такого договору прямо законом не встановлена, а також такий договір судом недійсним не визнавався, а отже є чинним.

Апеляційний суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладений обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не довів факт вчинення позивачем порушення приписів п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України при декларуванні фінансово-господарських операцій з субєктом господарювання МП ТОВ «Гамалс» у квітні 2012 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність оскаржених податкових повідомлень-рішень та, у звязку з цим, наявність правових підстав для їх скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-72, ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КА України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 21 грудня 2015 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя О.О.Димерлій