Справа № 817/2375/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шарапа В.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"22" грудня 2015 р. Справа № 817/2375/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4, Комунального підприємства "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації", Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Рівненського міського управління юстиції Рівненської області , ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.06.2015 року внесено запис про право власності №10003293 про реєстрацію 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, на підставі копії вступної та резолютивної частини рішення Рівненського міського суду від 16.12.2005року, на якій не зазначено дати набрання ним законної сили.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.11.2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.06.2015 року №22005288, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_5.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Позивач, вважаючи постанову суду першої інстанції незаконною в частині встановлених судом обставин та невірним застосуванням норм матеріального права, просить її змінити в частині підстав задоволення позовних вимог та в частині невірного застосування судом норм матеріального права.

Вважаючи вірним рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4, ОСОБА_3 зазначає, що при задоволенні позову в цій частині суд повинен був врахувати ту обставину, що заявник - ОСОБА_6 був неуповноваженою особою на подання заяви про проведення такої реєстрації, до заяви не було додано технічного паспорту, виготовленого на 2015 рік.

Також позивач зазначає, що безпідставним є висновок суду першої інстанції щодо того, що державний реєстратор не повинен був приймати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5В, а повинен був перенести відомості з Реєстру прав власності.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи письмові докази, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3І, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належала квартира площею 62,8 м.кв. за адресою:АДРЕСА_3 (надалі - квартира), про що виконавчим комітетом Рівненської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло від 27.02.1996 року.

03.09.1998 року ОСОБА_7 складено заповіт на ім'я доньки - ОСОБА_5 про передачу їй у разі смерті усього майна заповідача, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрований за №2622.

29.11.1998 року ОСОБА_7 померла, про що міськвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне видано свідоцтво про смерть серії І-ГЮ №055336 від 29.11.1998року.

Рішенням Рівненського міського суду від 16.12.2005 року по справі №2-10846 за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_4, як спадкове майно після смерті спадкодавця - ОСОБА_7

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 05.07.2006 року, яка набрала законної сили, рішення Рівненського міського суду від 16.12.2005 року по справі №2-10846 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

08.06.2015 року на підставі рішення Рівненського міського суду від 16.12.2005 року по справі №2-10846 представник ОСОБА_5 звернувся із заявою продержавну реєстрацію права власності на квартиру до Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №22005288 від 11.06.2015 року, яким проведено державну реєстрацію права власності на 1/3 частки квартири за ОСОБА_5.

Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон України №1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 15 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1)прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2)встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3)прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4)внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6)надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною 4 статті 15 Закону України №1952-IV визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 2 статті 15 Закону України №1952-IV встановлено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За змістом пункту 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (надалі - Порядок), для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

В силу вимог підпункту 10 пункту 37 Порядку, до документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Отже, станом на час прийняття державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4 оспорюваного рішення від 11.06.2015 року №22005288, рішення Рівненського міського суду від 16.12.2005 року по справі №2-10846 було скасоване ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 05.07.2006 року, тому не могло вважатися таким, що набрало законної сили і відтак не могло слугувати належною підставою для засвідчення виникнення у ОСОБА_5 права власності на 1/3 частини квартири.

Згідно з п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, чи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Таким чином, у державного реєстратора були наявні передбачені законодавством підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на 1/3 частини квартири за заявою ОСОБА_5 на підстави поданих нею документів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилань Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4 на ту обставину, що йому не могло бути відомо про не набрання законної сили рішенням Рівненського міського суду від 16.12.2005 року по справі №2-10846 внаслідок його скасування Апеляційним судом Рівненської області, оскільки матеріалами реєстраційної справи підтверджується, що з метою проведення державної реєстрації права власності на 1/3 частини квартири представником ОСОБА_5 було подано державному реєстратору копію вступної та резолютивної частини рішення Рівненського міського суду від 16.12.2005 року по справі №2-10846, засвідчену власноруч представником, яка не містить жодної вказівки про набрання чи не набрання цим судовим рішенням законної сили.

Частиною 3 статті 17 Закону України №1952-IV передбачено, що документи, які встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Проте, Цивільний процесуальний кодекс України, в редакції, яка була чинною на час видачі названого судового рішення, не містив положень, які б дозволяли видачу стороні копії вступної та резолютивної частини рішення по справі.

Крім того, пунктом 19.6 Тимчасової інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, що затверджена Наказом Державної судової адміністрації України від 17.02.2005 року №20, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.03.2005 року за №346/10626 (що була чинною на час спірних правовідносин) встановлено, що копії вироків, рішень, ухвал, постанов у справах повинні бути підписані та скріплені гербовою печаткою. У тих випадках, коли судове рішення не набрало законної сили, про це зазначається на копії, що видається.

Пунктом 13.6 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що затверджена Наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року №173, визначено, що копії судових рішень, що набрали законної сили, мають бути підписані відповідальним працівником (особою) суду та суддею, а також скріплені відбитком гербової печатки суду. У разі якщо судове рішення не набрало законної сили, про це працівником апарату суду зазначається на копії, що видається. На копії судового рішення, що набрало законної сили, зазначається дата набрання ним чинності.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що подана представником ОСОБА_5 державному реєстратору копія рішення Рівненського міського суду від 16.12.2005 року по справі №2-10846 не могла братися останнім до уваги, оскільки не відповідала вимогам до даного документу, що ставляться Законом України №1952-IV та іншими нормативно-правовими актами.

Що ж стосується доводів Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо непроведення ним державної реєстрації права власності на 1/3 частини квартири, а перенесення відповідного запису з Реєстру прав власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як це закріплено у пункті 6 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року №1844/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за №2102/22414, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України №1952-IV, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно з п.96 Порядку, під час проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за відсутності державної реєстрації права власності на такий об'єкт у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державний реєстратор відкриває розділ зазначеного Реєстру, вносить до нього відомості про таке право власності та переносить наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та/або Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Пунктом 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141, передбачено, що у випадках, передбачених законодавством, державний реєстратор вносить до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про перенесення записів про нерухоме майно, про право власності та суб'єкта цього права, про інші речові права та суб'єкта цих прав, про обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав із розділів, які закриваються, або спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційних систем, у яких до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства здійснювалася державна реєстрація прав (далі - інформаційна система).

Під час перенесення записів із розділів або спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державний реєстратор вносить такі відомості: номер запису, що переноситься; дата та час перенесення запису.

Під час перенесення записів з інформаційних систем державний реєстратор вносить такі відомості: назва відповідної інформаційної системи; реєстраційний номер, дата і час реєстрації запису у відповідній інформаційній системі; дата та час перенесення запису.

Під час перенесення записів дата та час державної реєстрації таких речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень відповідає даті та часу їх державної реєстрації у відповідних розділах/інформаційних системах і залишається незмінною.

Водночас, за змістом пункту 22 Порядку, державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав вносить записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тому, у випадку здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності Законом України №1952-IV, реєстрація якого була проведена відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх виникнення, державний реєстратор вносить до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про таке право власності з прийняттям про це відповідного рішення.

Таким чином, при прийнятті такого рішення державний реєстратор повинен виконати алгоритм дій, визначений Законом України №1952-IV, в тому числі, перевірити виконання заявником вимог даного Закону та Порядку.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2015 року №38937424, виданому ОСОБА_5 за наслідками проведення державної реєстрації права власності, датою державної реєстрації вказано 08.06.2015 року, а не 09.02.2006 року, як було б у разі здійснення державним реєстратором перенесення відповідного запису з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що державним реєстратором вчинено реєстраційну дію саме щодо проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на1/3 частини квартири.

Доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, не спростовують висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_5,33016

3- відповідачу/відповідачам: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4 вул.Шевченка,45,м.Рівне,33000

4 - Комунальне підприємство "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" вул.Шевченка,45,м.Рівне,33000

5 - Реєстраційна служба Рівненського міського управління юстиції вул. Шевченка,45,м.Рівне,33000

6-третій особі: Рівненське міське управління юстиції Рівненської області - вул.Соборна,98,м.Рівне,33000,

7-Вакульська ОСОБА_10 - АДРЕСА_6,33000,