Справа № 2а-686/10/1070
Суддя: Файчак В.О.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-686/10/1070
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спиридонової В.О.,

за участю секретаря судового засідання Касянчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу за позовом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс «Агромарс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

13.04.2009 року Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі-позивач, Фонд), звернулося до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс «Агромарс» (далі-відповідач) та з урахуванням зміни позовних вимог просило стягнути з відповідача заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені у загальній сумі 1 847 668,42 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач, являючись підприємством, яке використовує найману працю, відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» зобовязаний самостійно розраховувати кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого цим нормативно-правовим актом. Відповідач, маючи середньооблікову чисельність працюючих інвалідів меншу, ніж визначено Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а саме 131 робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів, з яких 107 робочих місць не зайняті інвалідами, на підставі вказаного Закону, зобовязаний був у термін до 16.04.2007 року сплатити Київському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно- господарські санкції в розмірі 1 453 026,83 грн. Крім того, відповідач за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, згідно із Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України», повинен сплатити на користь позивача пеню в розмірі 394 641,59 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, та пояснив, зокрема, що позивачем при перевірці ТОВ «Комплекс «Агромарс» порушено вимоги, встановлені Порядком проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженим постановою КМ України № 70 від 31.01.2007 року (далі - Порядок проведення перевірки), складений за результатами вказаної перевірки акт не відповідає вимогам порядку проведення перевірки, а тому зазначений акт не може бути належним доказом у справі. Крім цього, на думку відповідача, в діях ТОВ «Комплекс «Агромарс» відсутній склад правопорушення, оскільки, виходячи з положень ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» від 21.03.1991 року № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ) обовязок по працевлаштуванню інвалідів покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. При цьому пошук роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості, а в 2006 році у Вишгородському районному центрі зайнятості взагалі не було зареєстровано осіб з обмеженою працездатністю, що шукають роботу. Таким чином, на думку відповідача, до ТОВ «Комплекс «Агромарс» не може бути застосовано відповідальність за нестворення робочих місць для працевлаштування неіснуючих інвалідів, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням відповідачем нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та позбавленням інвалідів можливості реалізувати свої права на працевлаштування та оплачувану працю.

До того ж, як вважає відповідач, з 1 січня по 31 січня 2006 року у позивача було відсутнє право на проведення перевірки щодо дотримання вимог ст. 19, ст. 20 Закону № 875-ХІІ. Таке право було надано лише податковим органам, які в свою чергу після виявлення порушень вказаного Закону повинні були повідомляти про них відповідний фонд соціального захисту інвалідів.

В судове засідання 16.11.2010 року відповідач не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Враховуючи вимоги ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і докази, надані сторонами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 10.12.2008 року керуючим Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів видано наказ № 113, яким відряджено начальника відділу забезпечення надходжень та організаційної роботи по соціальному захисту інвалідів ОСОБА_1 та головного спеціаліста відділу забезпечення надходжень та організаційної роботи по соціальному захисту інвалідів ОСОБА_2 до Вишгородського району с. Гаврилівка ТОВ «Комплекс «Агромарс» терміном на три дні для проведення позапланової перевірки підприємства щодо виконання вимог ст. 19, ст. 20 Закону № 875-ХІІ.

Також, 10.12.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видані направлення № 165 та № 166 на перевірку, в яких зазначено, що вказаних працівників позивача направлено до ТОВ «Комплекс «Агромарс» для проведення позапланової перевірки щодо дотримання вимог ст. 19, ст. 20 Закону № 875-ХІІ, у звязку з неподанням відповідачем звіту за формою 10-ПІ та зазначено період, за який проводиться перевірка, а саме: з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року.

За наслідками проведеної перевірки працівниками позивача складено акт № 144, в якому зафіксовано, що у 2006 році ТОВ «Комплекс «Агромарс» не виконало нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів згідно з ст. 19, ст. 20 Закону № 875-ХІІ, у зв'язку з чим відповідачу нараховані адміністративно-господарські санкції.

Вимоги позивача про притягнення відповідача до відповідальності та застосування до нього адміністративно-господарських санкцій основувалися на акті по контролю за виконанням нормативу працевлаштування інвалідів, своєчасним та повним надходженням адміністративно-господарських санкцій до Державного бюджету України № 144. з якого вбачається, що на підприємстві відповідача не створено передбачених Законом № 875-ХІІ робочих місць для працевлаштування інвалідів. Суму адміністративно-господарських санкцій позивач доказував відповідними розрахунками виходячи із середньої річної заробітної плати працівника на підприємстві відповідача.

З вказаного акту перевірки вбачається, що відповідно до ст. 19 Закону № 875-ХІІ відповідачеві встановлено норматив робочих місць в 2006 році для забезпечення працевлаштування інвалідів у кількості 102 робочих місць.

Згідно з розрахунком заборгованості по платежу до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та розрахунком суми пені, відповідачеві нараховано суму адміністративно-господарських санкцій - 1 496 223,72 грн. та суму пені - 406 374,71 грн.

27.05.2010 року відповідач надав суду документи, які, як стверджує позивач, не надавались під час перевірки, і які підтверджують працевлаштування на підприємстві відповідача 29 осіб, яким відповідно чинного законодавства встановлена інвалідність. Згідно з наданими відповідачем документами, середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, у 2006 році на ТОВ «Комплекс «Агромарс» становила 25 осіб.

З врахуванням наведеної інформації, позивачем надано суду уточнених розрахунок згідно з яким відповідачеві нараховано суму адміністративно-господарських санкцій - 1 453 026.83 грн. та суму пені - 394 641,59 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що позивач проводив перевірку про дотримання відповідачем строків та розмірів сплати адміністративно- господарських санкцій за 2006 рік на підставі Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого Постановою КМ України від 31.01.2007 року № 70 (далі - Порядок про перевірки № 70). Даний Порядок затверджено у 2007 році, а до нього діяв Порядок сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затверджений Постановою КМ України від 28.12.2001 року № 1767 (далі - Порядок про перевірки № 1767).

Пунктом 12 Порядку про перевірки № 1767 передбачено, що органи державної податкової служби під час проведення документальних перевірок забезпечують перевірку підприємств стосовно сплати ними штрафних санкцій. У разі виявлення несплати штрафних санкцій або їх неповноти сплати органи державної податкової служби інформують відповідні відділення Фонду соціального захисту інвалідів для вжиття ними заходів щодо стягнення штрафних санкцій у судовому порядку.

Таким чином, відповідач вважає, що з 1 січня по 31 січня 2006 року у позивача було відсутнє право на проведення перевірки відповідача щодо дотримання ним вимог ст. 19, ст. 20 Закону № 875-ХІІ. Таке право було надано лише податковим органам, які в свою чергу після виявлення порушень вказаного Закону повинні були повідомляти про них відповідний фонд соціального захисту інвалідів. Діючою, на період за який проводилась перевірка, редакцією ст. 19 Закону № 875-ХІІ було передбачено право позивача проводити перевірки тільки у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, але на той час, тобто до 01.02.2007 року, діяв Порядок про перевірки № 1767, в якому були відсутні права та порядок проведення перевірок позивачем.

Також відповідач зауважує, що основним доказом, який використовує позивач в якості доведення порушення сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій, є акт по контролю за виконанням нормативу працевлаштування інвалідів, своєчасним та повним надходженням адміністративно-господарських санкцій до Державного бюджету № 144.

Пунктом 11 Порядку про перевірки № 70 визначено, що після проведення планової та позапланової перевірки уповноважена посадова особа відділення Фонду складає акт у двох примірниках, у якому зазначається: дата його складення; тип перевірки (планова або позапланова); її вид (виїзна або невиїзна); найменування відділення Фонду, а також посада, прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої посадової особи, яка проводила перевірку; найменування роботодавця. Два примірники акту підписуються в останній день перевірки уповноваженою посадовою особою відділення Фонду та роботодавцем. У разі відмови роботодавця від підписання акта в ньому робиться відповідна позначка. Перший примірник акта залишається у відділенні фонду, другий передається роботодавцю, в якого проводилась перевірка.

Відповідач вважає, що вказаний акт складений з порушенням положень Порядку про перевірки 2007, в ньому відсутні обов'язкові реквізити такі як: тип перевірки, вид перевірки, що унеможливлює визначити яким чином проводилась перевірка. Також грубим порушенням вказаного порядку, на думку відповідача, стало те, що датою підписання акту перевірки є 16.12.2008 року. Проте, як видно з наданих представником позивача в судовому засіданні копій наказу на перевірку № 143 від 10.12.2008 року та направлення на перевірку № 165 від 10.12.2008 року перевірка проводилась з 10.12.2008 року по 12.12.2008 року, тобто три робочих дні. Отже, в порушення вимог Порядку про перевірки № 70 акт перевірки складений не 12.12.2008 року, а по спливу 4 днів після перевірки. Також складений акт перевірки на підписання особисто керівнику відповідача не пропонувався, другий примірник акту перевірки не надавався відповідачу для вивчення та надання зауважень. Таким чином, акт перевірки є доказом, який одержаний з порушенням закону, а тому не повинен братись до уваги судом у відповідності до ст. 70 КАС України.

Крім цього, відповідач зазначив, що в акті перевірки № 144 від 16.12.2008 року позивачем вказано юридичну особу, яку перевіряють - ТОВ «Комплекс «Агромарс». Перевірка проводилась за дотримання нормативу працевлаштування інвалідів та сплати адміністративно-господарських санкцій за 2006 рік. В 2006 році не існувало такого суб'єкта господарювання як ТОВ «Комплекс «Агромарс», а існувало ЗАТ «Комплекс «Агромарс». ТОВ «Комплекс «Агромарс» з'явилось лише 05.09.2007 року шляхом припинення ЗАТ «Комплекс «Агромарс» та перетворення його в ТОВ «Комплекс «Агромарс». У відповідності до ст.ст. 106, 107 ЦК України, в разі перетворення юридичної особи, попередня юридична особа припиняється, а замість неї створюється нова. Отже, позивач при здійсненні позапланової перевірки відповідача за 2006 рік, перевірив юридичну особу, яка в той час ще не існувала.

Щодо посилання відповідача на Порядок сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затверджений Постановою КМ України від 28.12.2001 року № 1767, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, перевірка відповідача щодо дотримання вимог ст. 19, ст. 20 Закону № 875-ХІІ, у звязку з неподанням відповідачем звіту за формою 10-ПІ, проводилась з 10.12.2008 року по 12.12.2008 року, а період за який проводилась перевірка - з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року.

Порядок про перевірки № 1767 втратив чинність 31.01.2007 року із затвердженням Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю (Постанова КМ України № 70 від 31.01.2007 року).

Тобто на момент проведення перевірки, з 10.12.2008 року по 12.12.2008 року, позивач не міг керуватися іншим порядком ніж Порядок про перевірки № 70, оскільки саме цей нормативно-правовий акт був чинним у вказаному періоді.

Суд також не бере до уваги твердження відповідача щодо здійсненні позивачем позапланової перевірки за 2006 рік неіснуючої юридичної особи, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс «Агромарс» з'явилось 05.09.2007 року шляхом припинення закритого акціонерного товариства «Комплекс «Агромарс» та перетворення його в ТОВ «Комплекс «Агромарс», що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями статутів вказаних юридичних осіб та протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Комплекс «Агромарс».

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Цивільного кодексу України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Згідно з ч. 1 ст. 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Таким чином, при перетворенні ЗАТ «Комплекс «Агромарс» в ТОВ «Комплекс «Агромарс» до останнього перейшли усі права та обов'язки попередньої юридичної особи, а оскільки, як вже зазначалося судом, перевірка відповідача щодо дотримання вимог ст. 19, ст. 20 Закону № 875-ХІІ, у звязку з неподанням відповідачем звіту за формою 10-ГІІ, проводилась з 10.12.2008 року по 12.12.2008 року, позивач не міг перевіряти ЗАТ «Комплекс «Агромарс» у звязку з перетворенням останнього у ТОВ «Комплекс «Агромарс».

Згідно з ч. 8 ст. 19 Закону № 875-ХІІ відділення Фонду соціального захисту інвалідів з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, мають право в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, здійснювати перевірки підприємств, установ, організації, у тому числі підприємств, організацій громадський організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подачі ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування, та сплати ними адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до п. 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року № 1434 (далі - Положення) Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства праці та соціальної політики і підпорядковується йому.

Основним завданням Фонду, відповідно до п. З цього Положення є, зокрема, контроль за виконанням роботодавцями нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, установленого Законом № 875-ХІІ.

У пп. З п. 4 вказаного Положення зазначено, що Фонд, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.

Право Фонду проводити перевірку підприємств щодо реєстрації, подання ними звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів, виконання ними нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплати адміністративно-господарських санкцій і пені, також закріплене в пп. З п. 5 Положення.

Статтею 20 Закону № 875-ХІІ встановлено, що спори, які виникають із правовідносин за статтями 19, 20 Закону, вирішуються відділеннями Фонду в судовому порядку.

Механізм проведення відділеннями Фонду соціального захисту інвалідів перевірок підприємств, установ, організацій в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, щодо дотримання ними вимог статей 19 і 20 Закону № 875-ХІІ визначає Порядок проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затверджений постановою КМ України від 31.01.2007 року №70,

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку предметом проведення перевірки є: реєстрація роботодавців у відділеннях Фонду; подання роботодавцями до відділень Фонду звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів; виконання роботодавцями нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; сплата роботодавцями суми адміністративно-господарських санкцій та пені. Відділення Фонду, за наказом його керівника, може проводити планові та позапланові, виїзні та невиїзні перевірки згідно з п. 3 вказаного Порядку.

Згідно з п. 4 Порядку відділення Фонду письмово повідомляє не пізніше ніж за десять днів до початку проведення планової перевірки роботодавця про проведення перевірки із зазначенням дати її початку і закінчення.

У п. 5 Порядку визначено, що однією з підстав проведення позапланової перевірки є неподання роботодавцем звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів до відділення Фонду.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що роботодавець повинен створити умови для проведення планових та позапланових виїзних перевірок уповноваженою посадовою особою відділення Фонду за умови пред'явлення ним службового посвідчення і направлення на перевірку, підписані керівником та скріплені печаткою відділення Фонду. У направленні на перевірку зазначається дата його видачі, назва відділення, мета, вид перевірки (планова або позапланова), підстава, дата її початку і закінчення, посада та прізвище уповноваженої особи.

У п. 11 Порядку, зазначено, що після проведення виїзної перевірки уповноважена посадова особа відділення Фонду складає акт у двох примірниках і у разі відмови роботодавця підписати акт у ньому робиться відповідна позначка.

Як зазначено вище, Порядком про перевірки № 70, встановлено, що відділення Фонду за наказом його керівника може проводити планові та позапланові, виїзні та невиїзні перевірки. Відділення Фонду не пізніше, ніж протягом десяти днів до початку проведення планової перевірки інформує у письмовій формі (з повідомленням) роботодавця про проведення перевірки із зазначенням дати її початку і закінчення.

Позапланова виїзна перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за рішенням суду, за вимогою контрольно-ревізійних, податкових, правоохоронних органів та органів прокуратури, за бажанням роботодавця та у разі неподання роботодавцем звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів або подання такого звіту з помилками, що призвели до несплати суми адміністративно-господарських санкцій або сплати їх у неповному обсязі. У направленні на перевірку зазначається дата його видачі, назва відділення, мета, вид перевірки (планова або позапланова), підстава, дата її початку і закінчення, посада та прізвище уповноважено особи. Про проведення позапланової перевірки роботодавець завчасно не попереджається.

У наявних в матеріалах справи направленнях на позапланову перевірку № 165 та № 166 від 10.12.2008 року, позивачем зазначені: мета перевірки - контроль щодо дотримання підприємством, установою, організацією, фізичною особою, яка використовую найману працю, вимог статей 19, 20 Закону № 875-ХІІ; вид перевірки - позапланова; підстава - неподання звіту за формою 10-ПІ; період, за який проводиться перевірка - з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року; дата початку перевірки - 10.12.2008 року: дата закінчення перевірки - 12.12.2010 року.

Відповідно до п. 11 Порядку про перевірки № 70 після проведення планової та позапланової перевірки уповноважена посадова особа відділення Фонду складає акт у двох примірниках, у якому зазначається: дата його складення; тип перевірки (планова або позапланова); її вид (виїзна або невиїзна); предмет перевірки; найменування відділення Фонду, а також посада, прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої посадової особи, яка проводила перевірку; найменування роботодавця. Уповноважена посадова особа відділення Фонду зазначає в акті стан дотримання роботодавцем законодавства, а у разі недотримання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідний закон. Два примірники акта підписуються в останній день перевірки уповноваженою посадовою особою відділення Фонду та роботодавцем. У разі коли роботодавець не згоден з висновками, викладеними в акті, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження роботодавця щодо проведення перевірки є невід'ємною частиною акта. У разі відмови роботодавця від підписання акта в ньому робиться відповідна позначка. Перший примірник акта залишається у відділенні Фонду, другий передається роботодавцю, в якого проводилася перевірка. У примірнику акта, що залишається у відділенні Фонду, робиться позначка про дату вручення акта роботодавцю та проставляється підпис особи, яка його отримала. Відділення Фонду повідомляє роботодавця про результати розгляду зауважень протягом 10 робочих днів після підписання акта.

Як зазначено позивачем, у зв'язку з тим, що генеральний директор ТОВ «Комплекс «Агромарс» ОСОБА_3 відмовився від підписання акту, в ньому була зроблена відповідна позначка, а акт перевірки надісланий рекомендованим листом поштою.

Таким чином, суд вважає, що акт та дії Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відповідають вимогам чинного законодавства та визначеній законом компетенції Фонду соціального захисту інвалідів, є законними, обгрунтованими та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Акт перевірки в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і складений відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірними по суті.

Позивач в позовній заяві посилається на порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 19 Закону № 875-ХІІ, в якій визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від Таким чином, суд вважає, що акт та дії Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відповідають вимогам чинного законодавства та визначеній законом компетенції Фонду соціального захисту інвалідів, є законними, обгрунтованими та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Акт перевірки в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і складений відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірними по суті.

Позивач в позовній заяві посилається на порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 19 Закону № 875-ХІІ, в якій визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 19.12.2005 року № 420 «Про затвердження форм звітності та інструкцій щодо їх заповнення» формою звітності про наявність вакантних місць на підприємстві є форма № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», яка подається підприємствами щомісячно до державної служби зайнятості.

Проте, листом від 17.02.2010 року № 73/05 Вишгородський районний центр зайнятості повідомив суд про те, що товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс «Агромарс» (до перереєстрації в 2007 році підприємство мало назву закрите акціонерне товариство «Комплекс «Агромарс») надало інформацію необхідну для організації працевлаштування інвалідів у 2006 році лише за листопад. Тобто не виконало вимогу щодо належного інформування місцевого центру зайнятості щодо наявності вільних робочих місць та потреби в працівниках.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ст. 19 Закону № 875-ХІІ відповідачеві встановлено норматив робочих місць в 2006 році для забезпечення працевлаштування інвалідів у кількості 131 робочого місця, з яких вільними залишились 107 робочих місць.

Статтею 18 Закону № 875-ХІІ встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється двома шляхами: безпосереднє звернення інваліда до підприємства та звернення інваліда до державної служби зайнятості (з подальшим його направленням на підприємство на якому є відповідні вакансії).

Отже ст. 18 Закону № 875-ХІІ не встановлює правил, за якими підприємство було б зобов'язане самостійно здійснювати пошук інвалідів для їх працевлаштування на своєму підприємстві.

Разом з цим, ч. 3 ст. 18 Закону № 875-ХІІ чітко визначено зобов'язання підприємства, що використовує найману працю: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів; звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, ст. 19 Закону № 875-ХІІ встановлено, зокрема, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Позивачем зазначається, а відповідачем не заперечується, що у 2006 році відповідач не був зареєстрований у Київському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, а інформацію необхідну для організації працевлаштування інвалідів у 2006 році підприємство відповідача подало лише за листопад.

Таким чином, як вбачається з наведеного, державна служба зайнятості та Фонд соціального захисту інвалідів були позбавлені можливості виконання покладених на них обовязків щодо працевлаштування інвалідів через порушення відповідачем норм Закону № 875-ХІІ.

За таких обставин, суд не бере до уваги твердження відповідача щодо не направлення державним центром зайнятості інвалідів для працевлаштування на підприємстві відповідача.

Крім того, Закон № 875-ХІІ не ставить в залежність обовязок підприємства яке використовує найману працю створювати робочі місця для інвалідів та інформувати органи, визначені у ст. 18 Закону № 875-ХІІ, з наявністю непрацевлаштованих інвалідів у Вишгородському районі, а тому твердження відповідача щодо відсутності інвалідів як причину звільнення від відповідальності суд вважає необгрунтованим і не бере до уваги.

Згідно з розрахунком заборгованості по платежу до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та розрахунком суми пені, відповідачеві нараховано суму адміністративно-господарських санкцій - 1 453 026,83 грн. та суму пені

- 394 641.59 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведено факт атестування робочих місць інвалідів, що необхідно для забезпечення їх працевлаштування відповідно до нормативу робочих місць, встановленого підприємству на підставі ст. 19 Закону № 875-ХІІ, та не надано доказів належного звернення до відповідних органів з метою працевлаштування інвалідів на підприємстві.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону порушення термінів сплати адміністративно- господарських санкцій тягне за собою нарахування пені, яка обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідач повинен був самостійно нарахувати і сплатити Київському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів до 16.04.2007 року кошти, у розмірі 1 453 026,83 грн. але не сплатив, внаслідок чого нараховано пеню у розмірі 394 641,59 грн.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про правомірність вимог Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з ТОВ «Комплекс «Агромарс» адміністративно-господарських санкцій та пені, оскільки відповідач не здійснив передбачених чинним законодавством заходів щодо створення умов для працевлаштування інвалідів та заходів щодо інформування вищезазначених органів про наявну можливість на підприємстві для працевлаштування інвалідів, чим позбавив можливості виконання органами, зазначеними в ст. 18 Закону № 875-ХІІ, свого обов'язку стосовно безпосереднього працевлаштування інвалідів, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 70-72, 86, 159-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс «Агромарс» на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів заборгованість по нарахованим адміністративно-господарським санкціям та пені у загальній у сумі 1847668 (один мільйон вісімсот сорок сім тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 42 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сичи після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 185-187 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії

Суддя Файчак В.О.

Постанову складено у повному обсязі 19.11.2010 року.