Справа № 804/10226/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2015 рокусправа № 804/10226/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2, ОСОБА_3, дов. від 10.04.15

відповідача-1,2 : - ОСОБА_4, дов. від 17.01.15

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 р. у справі № 804/10226/15

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

третя особа Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2015 ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії ГУ ДЗА у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 3,1 га (цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), шифр рядка 94 (12.1); угіддя: пасовища (графа 12), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства;

- зобов'язати ГУ ДЗА у Дніпропетровській області видати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 3,1 га (цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), шифр рядка 94 (12.1); угіддя: пасовища (графа 12), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови у наданні відповідного дозволу, оскільки ОСОБА_2 до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою надано всі необхідні документи.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 р. у справі № 804/10226/15 вищевказаного адміністративного позову задоволено частково:

- визнано протиправними дії ГУ ДЗА у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 3,1 га (цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), шифр рядка 94 (12.1); угіддя: пасовища (графа 12), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що відповідач-1 не мав права відмовляти позивачеві в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав відсутності документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, перелік яких, чітко не визначений чинним законодавством. Також судом встановлено, що спірна земельна ділянка перебувала у користуванні позивача до грудня 2012 року, до моменту закінчення дії договору оренди, в подальшому позивач неодноразово звертався щодо переоформлення договору у зв'язку із закінченням строків, проте відповідачем-1 не здійснено будь яких заходів щодо переоформлення договору оренди, також земельна ділянка не була витребувана відповідачем-1 у позивача. За таких обставин судом визнано протиправною та безпідставною відмова у наданні дозволу щодо розроблення землевпорядної документації.

Відмова у задоволенні вимоги про зобов'язання відповідача-1 надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою обґрунтована тим, що дане питання належить до виключної компетенції відповідача-1 і суд не вповноважений втручатись в коло дискреційних повноважень органа державної влади.

Не погодившись з постановою суду, ГУ ДЗА у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 р. у справі № 804/10226/15, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував, що згідно доданої до листа від 03.06.2015 № 0-406-0.5-774.2-15 Управління ДЗА у Новомосковському районі форми 6-зем за № 0529, користувачем земельної ділянки площею 3,1 га є ОСОБА_2, тому саме на підставі вказаної інформації відповідачем-1 прийняте рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, зазначену у листі від 08.06.2015 № 31-4-0.11-10828.2-15 із посиланням на ч.5 ст.116 ЗК України, яке за своєю суттю є правомірною та мотивованою відмовою у наданні дозволу. При цьому, підтвердження повернення земельної ділянки площею 3,1 га. ОСОБА_2 ні до Новомосковської РДА ні до ГУ ДЗА у Дніпропетровській області (з 01.01.2013 у звязку з передачею повноважень у відповідності до ч.4 ст.122 ЗК України) до матеріалів справи позивачем не надано. Крім того, всупереч приписів ч.1 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» позивачем до заявленого клопотання не додано обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, яке є документом, що посвідчує технічні можливості щодо оброблення даної земельної ділянки, а саме: наявні на балансі або орендовані транспортні засоби для оброблення землі. При прийнятті рішення відповідач керувався наказом Держгеокадастру від 04.06.2015 № 95 «Про деякі питання взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру/ Держземагентства під час розпорядження землями Сільськогосподарського призначення державної власності», зокрема, згідно п.2.2 якого перевірка інформації щодо земельної ділянки, яка планується для відведення або передачі в оренду, відноситься до прямих обовязків Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області.

Тобто, на думку скаржника, ГУ ДЗА у Дніпропетровській області не порушено вимоги норм чинного законодавства щодо ненадання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи, що після закінчення дії договору оренди земельної ділянки орендар звертався до орендодавця з заявою про поновлення дії договору, але орендодавець відмовився розглядати дане питання та надавати будь-яке рішення, посилаючись на те, що у зв'язку з внесенням змін до Земельного кодексу України, з 01.01.2013 розпорядником земель державної власності є ДЗА, а тому вирішення питання щодо поновлення договору оренди землі або відмови в поновленні договору та повернення земельної ділянки з оренди відноситься до їх компетенції. При цьому, позивач звертає увагу, що клопотання позивача від 28.04.2015 подано та розглянуто (розгляд відповідно до закону здійснюється протягом одного місяця) до набуття чинності Наказу Держгеокадастру від 04.06.2015 № 95 «Про деякі питання взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру/Держземагенства під час розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності», а тому посилання скаржника на зазначений підзаконний акт є безпідставним. Також позивач зазначає про безпідставність посилань скаржника на ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», оскільки в цій статті чітко зазначено орган державної влади, яким є саме районна державна адміністрація, а не ГУ ДЗА у відповідній області. Крім того, при внесенні в 2013 році змін, щодо розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності до Земельного кодексу України, відповідних змін до ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» внесено не було.

В судовому засіданні представниками сторін підтримані визначені по справі правові позиції, надані пояснення та заперечення щодо доводів апеляційної скарги.

Матеріали справи свідчать, що 24.12.2002 між Фермерським (селянським) господарством ОСОБА_2 (Орендар) та Новомосковською районною державної адміністрацією (Орендар) (далі Новомосковська РДА) укладений договір оренди земельної ділянки (далі - Договір), загальною площею 49,22 га, що розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського р-ну Дніпропетровської обл., з метою сільськогосподарського використання для ведення селянського (фермерського) господарства (а. с.66-68).

Відповідно до п.3.1 Договору земельну ділянку передано в користування строком на 10 років.

Таким чином, строк дії Договору закінчився 24.12.2012.

Згідно п.5.1 Договору у разі закінчення терміну дії, припинення або розірвання цього договору, Орендар зобовязаний повернути Орендодавцеві цю земельну ділянку у тому стані, в якому він одержав її в оренду.

При цьому, у п.п.6.4.5 п.6.4 Договору визначено, що Орендар зобовязаний повернути земельну ділянку за актом приймання-передачі Орендодавцеві після закінчення дії цього Договору.

28.04.2015 ОСОБА_2 звернувся до ГУ ДЗА у Дніпропетровській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності (далі Земельна ділянка), орієнтовною площею 3,1 га (цільове призначення: 16.00 - Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), шифр рядка 94(12.1); угіддя: пасовища (графа - 12), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства (а. с.8). Згідно відповідної відмітки вказане клопотання отримано того ж дня.

До клопотання додані наступні документи: копія паспорту та ІПН ОСОБА_2, копія диплому про здобуття вищої освіти ОСОБА_2 за спеціальністю агрономія; копія трудової книжки про досвід та стаж роботи ОСОБА_2 в сільському господарстві; копія свідоцтва про державну реєстрацію ФГ «Губа Валентин Григорович»; довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та їх розподіл за власниками земель (за даними форми 6-зем); графічний матеріал із технічної документації з формування; копія довіреності ОСОБА_2; згода на збір та обробку персональних даних ОСОБА_2; згода на збір та обробку персональних даних ОСОБА_2; копія паспорту ОСОБА_2 (а. с.9-14).

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, ГУ ДЗА у Дніпропетровській було надано відповідь № 31-4-0.11-10828/2-15 від 08.06.2015, в якому зазначено, що:

- за інформацією Управління ДЗА у Новомосковському районі від 03.06.2015 № 0-406-0.5-774.2-15, Земельна ділянка перебуває у користуванні;

- відсутні документи, які обґрунтовують відведення Земельної ділянки відповідно до Закону України «Про фермерське господарство» (а. с.15).

ОСОБА_2, вважаючи протиправними дії відповідача-1 з відмови надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення Земельної ділянки незаконною, звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ГУ ДЗА у Дніпропетровській області не підлягає задоволенню з таких підстав:

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) дій суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 КАС України з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 4 статті 122 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно п.п.6-1 п.4 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 № 445/2011, Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань: передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.

В свою чергу, Наказом Мінагрополітики та продовольства України від 25.01.2013 №40, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.02.2013 № 260/22792, внесено зміни до Положення про Головне управління Держземагентства в області, яким передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Також відповідно до п.4.30 Положення про Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, затвердженого Наказом Держземагентства України від 05.09.2012 № 419, та змін від 01.03.2013 № 92, ГУ ДЗА у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на нього завдань, передавало до 24.07.2015 відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області (а. с.28-37).

Тобто, на момент вчинення спірних дій ГУ ДЗА у Дніпропетровській області, яке є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин - Держземагентства України, мало повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в користування для всіх потреб.

Стосовно суті спірних дій, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно ч.1 ст.33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Стаття 118 ЗК України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, за приписами ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Стаття 124 визначає порядок передачі земельних ділянок в оренду.

Так, згідно ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

За твердженням скаржника, до висновку у вищевказаній відповіді ГУ ДЗА у Дніпропетровській області від 08.06.2015 № 31-4-0.11-10828/2-15 про знаходження Земельної ділянки у користуванні ФГ ОСОБА_2 відповідач-1 дійшов з огляду на лист Управління ДЗА у Новомосковському районі від 03.06.2015 № 0-406-0.5-774/2-15, в якому зазначено, що земельна ділянка 3,1 га, яка знаходиться на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, перебуває у користуванні.

Разом з тим, у листі Управління ДЗА у Новомосковському районі від 03.06.2015 № 0-406-0.5-774/2-15 зазначено, що вищезазначений Договір оренди земельної ділянки, укладений між ФГ ОСОБА_2 та Новомосковською РДА від 24.12.2002 і про те, що вказаний Догові укладений строком на 10 років (а. с.59).

Відповідно до положень ч.7 ст.180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобовязання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно ч.2 ст.291 ГК України договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Також у статті 31 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.98 № 161-XIV передбачається, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, відповідач-1 на момент складення листа від 08.06.2015 мав інформацію про закінчення з попереднім користувачем договору оренди земельної ділянки, строк якого сплив 24.12.2012.

Доводи скаржника про те, що відсутні докази повернення орендарем Земельної ділянки після закінчення Договору, не впливають на суть інформації, отриманої відповідачем-1 з листа Управління ДЗА у Новомосковському районі від 03.06.2015 № 0-406-0.5-774/2-15, оскільки не свідчать про наявність належним чином оформленого права оренди (користування) на Земельну ділянку, а можуть лише свідчити про фактичне користування колишнього орендаря, без оформленого у передбаченому чинним законодавством порядку права на таке користування, та про невиконання колишнім орендарем певних положень Договору щодо повернення Земельної ділянки і про наявність у Орендодавця, у такому випадку, вимагати від Орендаря виконання цих умов Договору у добровільному чи примусовому (судовому) порядку.

Тобто, посилання відповідача-1 на наявність користувача Земельною ділянкою є безпідставними і неправомірними.

Стосовно посилань відповідача-1 на ненадання ОСОБА_2 разом з клопотанням обґрунтування відведення земельної ділянки, як цього вимагає ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», колегія суддів зазначає наступне:

Стаття 7 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-IV (в редакції на момент виникнення спірних відносин, далі Закон № 973) визначає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1-4 ст.7 Закону № 973 для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк, і в разі її задоволення, дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств.

Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.

Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або укладання договору оренди. Відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться після збирання врожаю на цій ділянці попереднім землекористувачем.

Тобто, при внесенні змін до Земельного кодексу України в 2013 році відносно розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності, положення статті 7 Закону № 973 законодавцем не змінені і ці положення стосуються подання заяви громадянами, які бажають отримати в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства до відповідної районної державної адміністрації, а не до органів ДЗА.

Отже, посилання відповідача-1 на вказану норму Закону № 973 у листі від 08.06.2015 № 31-4-0.11-10828/2-15, дотримання якої вимагає ГУ ДЗА у Дніпропетровській області, свідчить про перевищення повноважень останнім.

Крім того, таких вимог про надання громадянином разом з клопотанням обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, передбачених абз.2 ч.1 ст.7 Закону № 973, не містить і Наказ Держгеокадастру від 04.06.2015 № 95 «Про деякі питання взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру/Держземагентства під час розпорядження землями Сільськогосподарського призначення державної власності» (а. с.51-58), яким, як зазначає скаржник, керувався відповідач при винесення рішення, оформленого листом від 08.06.2015 № 31-4-0.11-10828/2-15.

Так, оцінюючи дії відповідача-1 щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення Земельної ділянки з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства на відповідність критеріям, зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, який передбачений чинним законодавством України.

Таким чином, вищенаведене свідчить про обґрунтованість задоволення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання протиправною відмови ГУ ДЗА у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 3,1 га (цільове призначення: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), шифр рядка 94 (12.1); угіддя: пасовища (графа 12), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства.

Водночас, колегія суддів вважає обґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача-1 видати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення Земельної ділянки з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства, оскільки надання такого дозволу у відповідності до приписів ст.122 ЗК України та Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 №445/2011, належать виключно до компетенції відповідача-1 і суд не може перебирати на себе виконання функцій інших органів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 р. у справі № 804/10226/15 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 р. у справі № 804/10226/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко