Справа № 556/1108/13-а
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Київ К/800/60665/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Загороднього А.Ф.

Заїки М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Володимирецької районної ради Рівненської області про виплату грошової допомоги,

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Володимирецької районної ради Рівненської області про виплату грошової допомоги.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 липня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано Володимирецьку районну раду Рівненської області виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу у розмірі десяти місячних посадових окладів згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» при виході на пенсію в розмірі 11470 грн.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року скасовано постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 липня 2013 року та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що листопаді 2008 року на конкурсній основі ОСОБА_2 виборов посаду державного службовця у Володимирецькій районній раді та приступив до виконання своїх обов'язків на посаді начальника юридичного відділу Володимирецької районної ради.

24 квітня 2009 року позивач подав на ім'я голови районної ради заяву про звільнення з займаної посади з 01.05.2009 у зв'язку з переходом на іншу роботу.

Відповідно до розпорядження голови Володимирецької районної ради Рівненської області №04-ро від 30.04.2009 ОСОБА_3 було звільнено з посади начальника юридичного відділу районної ради з 01.05.2009 відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України згідно поданої ним заяви.

В вересні 2009 року позивач звернувся до Володимирецького районного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі про призначення йому пенсії відповідно до вимог закону України «Про державну службу».

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 17 травня 2011 року, позов задоволено, зобов'язано Управління пенсійного фонду України у Володимирецькому районі призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 30 грудня 2008 року.

Ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 10 жовтня 2012 року касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі залишено без задоволення, а постанову Володимирецького районною суду Рівненської області від 02 жовтня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області віл 17 жовтня 2011 року без змін.

Позивач, маючи стаж державної служби та служби в органах місцевого самоврядування понад 20 (двадцять) років, звернувся з письмовою заявою до голови Володимирецької районної ради про виплату грошової допомоги у розмірі 10 (десяти) місячних посадових окладів, відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та Закону України "Про державну службу", проте у її виплаті йому було відмовлено.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що є всі підстави для виплати позивачу допомоги при виході на пенсію у розмірі 10 місячних окладів відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не набув права на грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів, оскільки не досяг встановленого законом граничного віку перебування на державній службі та був звільнений за власним бажанням у зв'язку з переходом на іншу роботу.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону України "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Частиною 13 статті 37 вищенаведеного Закону передбачено, що державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Згідно висновку викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 26 листопада 2013 року № 11-рп/2013 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення частини тринадцятої статті 37 Закону України «Про державну службу» в системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України, статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» необхідно розуміти так, що у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади відповідно до чинного законодавства державний службовець за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, яке не пов'язане з досягненням пенсійного віку, визначеного в частині першій статті 37 Закону України "Про державну службу".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2014 року № 21-170а14.

Таким чином, на законодавчому рівні закріплені та в рішенні Конституційного Суду України розтлумачені конкретні умови, за яких особа має право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів, а саме: у разі виходу на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" та дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади відповідно до Закону України «Про державну службу» в системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України та статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права. Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Володимирецької районної ради Рівненської області про виплату грошової допомоги - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді А.Ф. Загородній

М.М. Заїка