Справа № 815/6492/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6492/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання Селезньової А.В.;

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ДПІ у Приморському районі м. Одеса Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.06.2015 року № 1626-17 та податкової вимоги від 22.09.2015 року №7458-23, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до ДПІ у Приморському районі м. Одеса Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеса Головного управління ДФС в Одеській області від 03.06.2015 року № 1626-17, яким визначено суму грошового зобовязання платнику податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700, у розмірі 25056, 40 грн.;

-визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ДПІ у Приморському районі м. Одеса Головного управління ДФС в Одеській області від 22.09.2015 року № 7458-23, яким визначено суму податкового боргу платнику податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) у розмірі 25056,40 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

03.06.2015 року відповідач прийняв у відношенні ОСОБА_2 податкове повідомлення-рішення №1626-17, в якому зазначено,що згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПКУ та відповідно до п.28 ст.286 розділу ХІІІ ПКУ позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700, у розмірі 25056,40 грн. Зазначені у податковому повідомленні-рішенні суми підлягають сплаті протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Так, зазначене податкове повідомлення-рішення позивач отримав 24.07.2015 року.

31.07.2015 року позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 03.06.2015 року № 1626 до ГУ ДФС в Одеській області.

Однак, ГУ ДФС в Одеській області відповіді на скаргу позивача від 31.07.2015 року не надала. Водночас, відповідач надіслав на адресу позивача податкову вимогу № 7458-23 від 22.09.2015 року.

Так, позивач не погоджується із податковим повідомленням-рішенням від 03.06.2015 року № 1626 та податковою вимогою від 22.09.2015 року № 7458-23 вважає їх протиправними, такими що належать до скасування. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.4-10).

Відповідач до судового засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений, про обґрунтування письмових заперечень не надав.

З урахуванням думки сторін та у відповідності ч.6 ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до задоволення у повному обсязі. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2015 року ОСОБА_2 отримала податкове повідомлення-рішення №1626-17 від 03.06.2015 року, яким їй визначено суму платежу по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 25056,40 грн.(а.с.26)

Відповідно до п.56.3 ст.56 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Так, 31.07.2015 року позивач подала скаргу на податкове повідомлення-рішення № 1626-17 від 03.06.2015 року до ГУ ДФС в одеській області (а.с.15-19).

Однак, ГУ ДФС в Одеській області ніякого рішення за даним зверненням позивача від 31.07.2015 року не прийняла. Водночас, відповідач надіслав на адресу позивача податкову вимогу № 7458-23 від 22.09.2015 року.

До даних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до п.2.2 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.2012 року (далі Порядок № 1236), податкові повідомлення рішення за формою «Ф» структурний підрозділ органу державної податкової служби складає для платників фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства орган державної податкової служби самостійно визначає податкове зобовязання платника податків з причин, не повязаних із порушенням податкового або іншого законодавства.

Згідно з п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобовязання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом, або за результатами перевірки контролюючим органом.

Також, зазначена норма встановлює, що податкове повідомлення-рішення повинно містити:

- підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість;

- посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків;

- суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку;

- суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість;

- граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності;

- попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк;

- граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Крім того, стаття 7 Податкового кодексу України встановлює загальні засади встановлення податків і зборів, які повинні містити такі елементи:

- платники податку;

- обєкт оподаткування;

- база оподаткування;

- ставка податку;

- порядок обчислення податку;

- податковий період;

- строк та порядок сплати податку;

- строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

З огляду на зміст податкового повідомлення-рішення Відповідача № 1626-17 від 03.06.2015 року, суд встановив, що воно не відповідає зазначеним вимогам. Так, зазначене податкове повідомлення-рішення не містить посилання на підставу нарахування податкового зобовязання, не зазначено податковий період, за який нараховане податкове зобовязання по земельному податку, не містить інформації щодо бази оподаткування, ставки податку та не зазначений обєкт оподаткування.

Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до ст.58 Податкового кодексу України та п.2.4. Порядку № 1236., до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобовязання розрахунок податкового зобовязання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) з наведенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку) відповідно до звітного періоду, щодо якого здійснюється розрахунок податкового зобовязання, а також іншої інформації, необхідної для визначення грошового зобовязання. А згідно з Наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.2012 року передбачений обовязків реквізит для податкового повідомлення-рішення форми «Ф» - «Розрахунок податкового зобовязання».

Водночас, суд встановив податкове повідомлення-рішення від 03.06.2015 року № 1626-17, яке надіслане на адресу позивача та є в матеріалах справи не містить ні вказівки про наявність даного обовязкового додатку, ні самого розрахунку податкового зобовязання.

Відповідно до п.3.1 Порядку №1236, структурний підрозділ органу державної податкової служби, який склав податкове повідомлення-рішення, вносить його до реєстру податкових повідомлень-рішень, направлених (вручених) платникам податків - юридичним особам (додаток 12), або реєстру податкових повідомлень-рішень, направлених (вручених) платникам податків - фізичним особам (додаток 13), які ведуться в цілому в органі державної податкової служби в електронному вигляді.

Також, згідно з п.3.3 Порядку № 1236, при складанні податкового повідомлення-рішення йому присвоюється номер, який вноситься до відповідного реєстру податкових повідомлень-рішень та складається з таких частин:

1) порядковий номер у межах підрозділу, який склав податкове повідомлення-рішення, - перші 6 цифр номера;

2) номер підрозділу, який склав податкове повідомлення-рішення, - наступні 4 цифри номера.

Водночас, податкове повідомлення-рішення №1626-17 від 03.06.2015 року містить лише чотири цифри, що не відповідає вимогам вказаного порядку.

Крім того, відповідно до п.56.8 ст.56 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Суд звертає увагу, що згідно з абз.1 п.56.9 ст.56 Податкового кодексу України Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Тобто, у даному випадку ГУ ДФС в Одеській області повинно було прийняти рішення за результатами розгляду скарги позивача до 20.08.2015 року та повідомити позивача про результати розгляду. Однак, в процесі розгляду справи суд встановив, що жодної відповіді за результатами розгляду скарги позивач не отримав.

Отже, в такому випадку скарга мала бути задоволена, оскільки відповідно до абз.2 п.56.9 ст.56 Податкового кодексу України, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Що ж до податкової вимоги від 22.09.2015 року, суд також зазначає, що вона не відповідає законодавчим стандартам, які ставляться до такого роду документів. Так, по перше, відповідно до п.3.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів та зборів № 576 від 10.10.2013 року (далі Порядок № 576), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобовязання. А, як вбачається з матеріалів справи, податкова вимога №7458-23 від 22.09.2015 року жодних відомостей про факт виникнення податкового зобовязання у позивача не містить. По друге, враховуючи обставини за яких дану вимогу сформовано, суд робить висновок, що у податкового органу не було підстав для її складання, оскільки відсутні пояснення чи розрахунки грошового зобовязання.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та належать до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У даному випадку відшкодування судових витрат позивача необхідно здійснити за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, ч.1 ст. 267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеса Головного управління ДФС в Одеській області від 03.06.2015 року № 1626-17, яким визначено суму грошового зобовязання платнику податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700, у розмірі 25056, 40 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ДПІ у Приморському районі м. Одеса Головного управління ДФС в Одеській області від 22.09.2015 року № 7458-23, яким визначено суму податкового боргу платнику податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) у розмірі 25056,40 грн.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору у розмірі 505 (пятсот пять), 13 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя О.Я. Бойко

.