Справа № 807/2236/15
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2015 рокум. Ужгород№ 807/2236/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Куля Т.Т.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача: Керівник апарату Апеляційного суду Закарпатської області - не з'явився;

третя особа: Апеляційний суд Закарпатської області, представник - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області, третьої особи: Апеляційного суду Закарпатської області про скасування наказу та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області (далі - відповідач), третьої особи: Апеляційного суду Закарпатської області (далі - третя особа) про скасування наказу від 17.07.2015 року №6.3.1.-254 в частині тривалості стажу державної служби 3 роки 10 днів, зобов'язання видати наказ в якому зазначити тривалість стажу державної служби станом на 17.07.2015 року 3 роки 8 місяців 17 днів.

У судовому засіданні позивач та представник позивача уточнили позовні вимоги та просили суду скасувати наказ від 17.07.2015 року №6.3.1.-254 в частині тривалості стажу державної служби 3 роки 10 днів, зобов'язати видати наказ в якому період з дати відмови у допуску позивача до роботи на посаді секретаря судовий засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи по дату фактичного допуску позивача на робоче місце на посаді секретаря судовий засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи зарахувати до трудового стажу перебування на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ та встановити спосіб, строки і порядок виконання рішення суду (а.с. 44).

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали уточнені позовні вимоги позов та просили задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Згідно наказу відповідача від 01.11.2011 року №6.3.1-118 позивача було призначено на посаду секретаря судовий засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи. 03.12.2013 року відповідач виніс наказ №6.3.1-157 про тимчасове призначення позивача на посаду помічника судді. Згідно наказу відповідача від 24.10.2014 року №6.3.1-122 позивача було звільнено з посади помічника судді. Так, постановою Львівського апеляційного адміністративного суд від 17.06.2015 року у справі №876/4411/15 було встановлено, що безстроковий трудовий договір оформлений 01.11.2011 року не припинено та жодним наказом позивача з посади секретаря судових засідань не було звільнено. На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суд від 17.06.2015 року у справі №876/4411/15 відповідач виніс наказ №6.3.1-222 про допуск позивача до основного місця роботи. Однак, 17.07.2015 року відповідач виніс наказ №6.3.1-254 в якому зазначив стаж перебування позивача на державній службі без врахування постанови Львівського апеляційного адміністративного суд від 17.06.2015 року у справі №876/4411/15, а саме: не врахував відсутність факту припинення трудового договору оформленого 01.11.2011 року згідно наказу №6.3.1-118. Так, у відповідності до висновків постанови Львівського апеляційного адміністративного суд від 17.06.2015 року у справі №876/4411/15 трудовий договір оформлений наказом №6.3.1-118 від 01.11.2011 року не припинявся, відтак відповідачем в наказі від 17.07.2015 року № 6.3.1.-254 неправомірно зазначено щодо переривання трудового стажу позивача. Позивач та представник позивача в судовому засіданні наголошували, що період часу, протягом якого відповідач не допускав позивача до робочого місця, а саме: з 04.11.2014 року по 09.07.2015 року неправомірно не зараховано до трудового стажу. Відтак, розрахунок трудового стажу зазначений в наказі №6.3.1.-254 від 17.07.2015 року є неправомірним. Таким чином, позивач та представник позивача просили уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, разом з тим, 28.10.2015 року надіслали до суду заперечення згідно якого позовні вимоги визнали частково (а.с. 35), вказавши на наступне. Зокрема, відповідач та представник третьої особи не заперечували щодо позовних вимог в частині зарахування часу незаконного відсторонення позивача від роботи, зазначивши, що період відсторонення позивача від роботи з 04.11.2015 року по 08.07.2015 року повинен бути зарахований в стаж роботи останньої. Однак, відповідач та представник третьої особи просили відмовити в задоволенні позовних вимог щодо скасування наказу №6.3.1.-254, оскільки внесення корективу до особової справи позивача та її трудової книжки може бути здійснено після задоволення вимоги щодо зарахування часу незаконного відсторонення позивача від роботи до стажу роботи останньої, шляхом внесення відповідних змін до наказу №6.3.1.-254. Також, в даному запереченні на позов відповідач та представник третьої особи просили розглядати дану справи за їх відсутності (а.с. 35).

Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відповідності до наказу відповідача від 01.11.2011 року №6.3.1-118 позивача було призначено на посаду секретаря судовий засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи (а.с. 6).

03.12.2013 року відповідачем було винесено наказ №6.3.1-157 про призначення позивача на посаду помічника судді тимчасово на період перебування помічника ОСОБА_3 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в порядку переведення з посади секретаря судовий засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи (а.с. 7).

Згідно до наказу відповідача від 24.10.2014 року №6.3.1-122 позивача було звільнено з посади помічника судді, у зв'язку з достроковим виходом з відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_3 (а.с. 8).

Однак, листом відповідача від 27.10.2014 року №22889/4/14 позивачеві було відмовлено у виданні наказу про виконання останньою обов'язків секретаря судовий засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи з 04.11.2014 року, у зв'язку з тим, що наказом від 24.10.2014 року №6.3.1-122 трудовий договір з позивачем було розірвано з 03.11.2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) (а.с. 10).

Разом з тим, позивач звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача та третьої особи згідно якої просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у допуску до роботи на посаду секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи, зобов'язати допустити її до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04.11.2014 року по день поновлення на роботі та стягнути витрати на правову допомогу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.03.2015 року по адміністративній справі №807/3570/14 було відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.03.2015 року у справі №807/3570/14 було скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме: визнано дії відповідача щодо відмови у допуску позивача до роботи на посаду секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи неправомірними, зобов'язано відповідача допустити позивача до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи, в решті позовних вимог відмовлено (а.с.11-15).

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 року відповідачем було винесено наказ від 02.07.2015 року №6.3.1.-222 про допуск позивача до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи (а.с. 16).

Разом з тим, у відповідності до наказу відповідача від 17.07.2015 року №6.3.1-254 про забезпечення оплати праці позивача, в п. 3 зазначено, що стаж державної служби позивача становить 3 роки 10 днів (а.с. 19).

Однак, суд констатує наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 року встановлено, що трудовий договір між відповідачем та позивачем про роботу останньої на посаді секретаря судових засідань не припинився, оскільки переведення з однієї посади на іншу у одній і тій же установі не є підставою для припинення трудового договору відповідно до статті 36 КЗпП України (а.с. 13).

Таким чином, Львівський апеляційний адміністративний суд, згідно постанови від 17.06.2015 року, прийшов до висновку, що позивач має право на продовження роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи, а дії відповідача щодо відмови у допуску позивача до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи є неправомірними (а.с. 13-14). Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду прийшла до висновку, що оскільки, позивач не подавала заяви про звільнення її з посади секретаря судових засідань і відповідний наказ відповідачем не видавався, робоче місце за безстроковим трудовим договором зберігається за позивачем (а.с. 14).

Також, в постанові від 17.06.2015 року Львівський апеляційний адміністративний суд зазначає, що враховуючи те, що апеляційним судом ухвалюється рішення не про поновлення на роботі, так як позивач не була звільнена з посади секретаря судових засідань, а про зобов'язання допустити до роботи, то відповідно, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 14).

Отже, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 року було встановлено факт неправомірності дії відповідача щодо відмови у допуску позивача до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи та факт того, що трудовий договір між відповідачем та позивачем про роботу останньої на посаді секретаря судових засідань не припинився.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Акту про допуск на робоче місце, позивач стала до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи - 09.07.2015 року (а.с. 50).

Згідно до ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а також, в частині, того, що період відсторонення позивача від роботи з 04.11.2015 року по 09.07.2015 року повинен бути зарахований в стаж роботи останньої визнані відповідачем та третьою особою.

У відповідності до ст. 5 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, оскільки трудовий договір між відповідачем та позивачем про роботу останньої на посаді секретаря судових засідань не припинився, то наказ від 17.07.2015 року №6.3.1.-254 в частині тривалості стажу державної служби 3 роки 10 днів позивача слід скасувати, а період з 04.11.2014 року по 09.07.2015 року слід зарахувати до трудового стажу позивача на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ третьої особи. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Згідно до ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Разом з тим, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо встановлення способу, строку і порядку виконання судового рішення є передчасними, а їх необхідність не підтверджуються достатніми та належними доказами. Відтак в задоволенні позовних вимог щодо встановлення способу, строку і порядку виконання судового рішення слід відмовити.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області, третьої особи: Апеляційного суду Закарпатської області - задовольнити частково.

2.Скасувати наказ від 17.07.2015 року №6.3.1.-254 в частині тривалості стажу державної служби 3 роки 10 днів ОСОБА_1.

3.Зобов'язати керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області видати наказ в якому період з 04.11.2014 року по 09.07.2015 року зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області.

4.В решті позовних вимог відмовити.

5.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_4

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 18 грудня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 23 грудня 2015 року.