Справа № 2а-0770/4097/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-0770/4097/11

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий – Стародуб О.П.,

судді – Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Електро» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.05.2012р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012р. у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області до Закритого акціонерного товариства «Електро» в особі Закарпатського управління Закритого акціонерного товариства «Електро» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року УПФУ в Іршавському районі Закарпатської області звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з квітня по жовтень 2011 року в розмірі 5604,19 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.05.2012р. позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012р. скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено.

З такими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судами рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

В ході розгляду справи судами встановлено, що ЗАТ «Електро» в особі Закарпатського управління ЗАТ «Електро» перебуває на обліку в УПФУ в Іршавському районі Закарпатської області та є платником внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

З 22.11.1982р. по 17.10.1988р. у відповідача працював Чейпеш С.Т., який перебуває на обліку в УПФУ в м. Ужгороді Закарпатської області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

УПФУ в м. Ужгороді Закарпатської області виплачено вищевказаному пенсіонеру пільгову пенсію з квітня по жовтень 2011р. в розмірі 5604,19 грн., яка до моменту розгляду справи відповідачем у добровільному порядку не погашена.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» відповідач обтяжений обов’язком відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які знаходяться з ним в трудових відносинах.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що справу було розглянуто та вирішено неповноважним судом.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки до набрання чинності Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» було передбачено обов’язок підприємств та організацій відшкодовувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених за пунктами «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а за правилами пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, зберігається.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення – без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Електро» залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.05.2012р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012р. у даній справі – без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський