Справа № 826/18780/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»

до

Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації

про

визнання протиправною бездіяльність та зобов’язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Державне територіально-галузеве об’єднання «Південно-Західна залізниця» (далі по тексту – позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог п. 6 “Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, а саме: не реєстрації за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р. своїх зобов’язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремих громадян по ст. Яготин за вказаний період та не надсилань інформації про свої додаткові зобов’язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Яготинської районної державної адміністрації Житомирської області;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації на користь Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця” витрати на перевезення залізницею пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р. в сумі 414373,69 грн.

У судовому засіданні 10 серпня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представники відповідача проти позову заперечили.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об’єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що 01 січня 2014 року між ДТГП “Південно-Західна залізниця” та Управлінням праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації укладено договір на пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом загального користування та про відшкодування витрат за надані послуги № ПЗ/ДН-1-137202/НЮ.

Відповідно до п.2.1.1 перевізник зобов’язується здійснити пільгове перевезення передбачених законодавством України категорій громадян.

При цьому, термін дії даного Договору встановлюється з 01.01.2014 року і діє до 31.12.2014 року (п.7 договору).

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, залізниця здійснює всі дії щодо виконання договірних зобов’язань з надання послуг по перевезенню пільгових категорій громадян та обліку цих пасажирів та в період з 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р. залізницею надано послуги по перевезенню пільгових категорій громадян зі станції Яготин на загальну суму 414373,69 грн., однак відповідачем відшкодовані збитки від перевезення пільгових категорій громадян не в повному обсязі.

Позивачем посилається на бездіяльність відповідача щодо виплати сум компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян, що у свою чергу призводить до порушення прав та законних інтересів позивача, останній звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Адміністративний договір -дво - або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди (пункт 14 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону України “Про залізничний транспорт” визначено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Як встановлено судом, державне територіально-галузеве об’єднання “Південно-Західна залізниця” в особі відокремленого підрозділу Яготинської дирекції залізничних перевезень згідно діючого законодавства України щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом липня-грудня 2014 року надавало послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполучення зі станції Яготин, Київської області.

Пільги з безоплатного користування приміським транспортом окремих категорій громадян передбачені: Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року №796-ХІІ; Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 року №3551-ХІІ; Законом України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 року №875-ХІІ; Законом України “Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні” від 16.12.1993 року №3721-ХІІ; Постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 року № 354 “Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування”.

Законом України “Про Державний бюджет України на 2014 рік” передбачено виділення коштів на компенсацію підприємствам транспорту за надання послуг по пільговому перевезенню окремих категорій громадян.

Так, кошторисом доходів і видатків на 2014 рік Управлінню соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації затверджено 210000,00 грн.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256 (далі по тексту – Порядок №256).

Відповідно до п.п.2,3 Порядку № 256 фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно п. 5 Порядку № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. N 20.

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. N 20 (п. 6 Порядку № 256).

Відповідно до п. 7 Порядку № 256 Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Згідно ч. 2 п. 8 Порядку № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Відтак, суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах обов’язок Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації відшкодувати залізниці витрати на перевезення пільгових категорій громадян, як його владну управлінську функцію, визначено Законом України “Про Державний бюджет України на 2014 рік”, статтею 7 Закону України “Про залізничний транспорт”, Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256.

Як уже зазначалось, з метою виконання вимог чинного законодавства між позивачем та Управлінням праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації 01 січня 2014 року укладено договір на пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом загального користування та про відшкодування витрат за надані послуги № ПЗ/ДН-1-137202/НЮ.

Суд звертає увагу на те, що принцип обов’язковості договору пов'язаний із принципом добросовісності, оскільки сторони договору повинні виконувати договір добросовісно.

Договір, укладений сторонами з дотриманням вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов’язкову силу насамперед для самих його сторін. Будучи пов’язаними взаємними правами та обов’язками (зобов’язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятися від виконання зобов’язання або змінювати його умови, крім випадків, передбачених угодою сторін або законом.

Відповідно до п. 2.2.2 даного договору перевізник зобов’язується щомісячно до 15 числа наступного за звітним періодом, надавати замовнику наступні документи: облікові форми, розрахунки сум фактично перевезених пільговиків за формою № 2-пільга на відшкодування витрат, пов’язаних з перевезенням пільгових категорій громадян; форму № 3-пільга-акти звіряння розрахунків з підписом уповноважених осіб та печаткою перевізника.

Матеріали справи свідчать, що залізниця здійснює всі дії щодо виконання договірних зобов’язань з надання послуг по перевезенню пільгових категорій громадян та обліку цих пасажирів та з липня по грудень 2014 року надала послуги по перевезенню пільгових категорій громадян на суму 414373,69 грн., що підтверджується актами звіряння розрахунків та обліковими формами.

Водночас, відповідно до п. 6 Порядку № 256 у разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи відповідачем зареєстровано зобов’язання за пільговий проїзд залізницею окремим категоріям громадян зі станції Яготин за спірний період.

Відтак, відповідачем не виконано вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, чим порушено право ДТГО “Південно-Західної залізниці” на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею в повному розмірі, що в свою чергу дає підстави вважати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації.

З огляду на викладене, відсутність коштів для належного виконання грошового зобов'язання не може бути визнана обставиною, що звільняє від відповідальності (форс-мажорною обставиною), незалежно від підстав її виникнення.

Крім того, мотивувальною частиною постанови Верховного Суду України від 13.10.2009 р. №21-348во09 визначено, що мета укладання договору про розрахунки за надані послуги по перевезенню позбавлена ознак, що притаманні меті цивільно-правової угоди, тобто перевізник не мав за мету набуття майнового блага, а сторони не були вільні у визначенні умов договору. Також Верховний Суд України в даному випадку зазначає, що відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов’язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відтак, суд також звертає увагу на те, що у справі “Кечко проти України” Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов’язань.

Крім того, як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, у тому числі той, що підтверджений судовим рішенням. Така відсутність коштів не може бути визнана як виключна обставина, та є порушенням пункту 1 статті 6, статті 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 11 вересня 1997 року, про що також зазначено в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Жовнер проти України” від 29 червня 2004 року.

Крім того, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 01.06.2010 р. № 781/11/13-10 зазначено, що суди, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, дійшли помилкового висновку, що відсутність бюджетного асигнування є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади, в даному випадку в особі відповідача.

Враховуючи зазначені позиції Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України, суд не може прийняти до уваги в якості допустимого доказу по справі посилання відповідача на те, що кошторисом на 2014 р., затвердженим головою Яготинської райдержадміністрації не було передбачено такої суми коштів на компенсаційні виплати на пільговий проїзд на залізничному транспорті, які фактично були понесені позивачем у розмірі 414373,69 грн., зважаючи на що, компенсація позивачу такої суми витрат була неможливою.

У свою чергу, суд зазначає, що державне територіально-галузеве об'єднання “Південно-Західна залізниця” допустимими доказами по справі підтвердило, що належним чином виконує вимоги законів України та постанов Кабінету Міністрів України, якими передбачено державну програму соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету для окремих категорій громадян, а саме: позивачем встановлено таку соціальну пільгу, як безкоштовний проїзд у залізничному транспорті приміського сполучення, відповідно до чого залізниця, надаючи послуги з безкоштовного перевезення таким категоріям громадян, несе матеріальні витрати (витрати на енергоносії, заробітну плату працівникам, знос рухомого складу, витрати на утримання колії та інші витрати), що мають бути відшкодовані останній з державного бюджету на підставі наведених норм чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог п. 6 “Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, а саме: не реєстрації за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р. своїх зобов’язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремих громадян по ст. Яготин за вказаний період та не надсилань інформації про свої додаткові зобов’язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Яготинської районної державної адміністрації Житомирської області;

3. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації на користь Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця” витрати на перевезення залізницею пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р. в сумі 414373,69 грн.

4. Судові витрати в сумі 560,28 грн. присудити на користь Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.Ю. Гарник