Справа № 458/592/15а,2а/458/36/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Справа № 876/11659/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря Бадівської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року у справі за його позовом до Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2, про визнання рішень протиправними,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області (далі Сільська рада), у якому просив визнати протиправними рішення відповідача від 07.08.2011 №47 «Про оновлення генплану забудови села Ластівка та виготовлення генпланів сіл Свидник та Коротище», №50 «Про зміну адміністративно-територіального підпорядкування території Ластівківської сільської ради», №54 «Про надання дозволу на виготовлення містобудівної документації для будівництва індивідуального житлового будинку».

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року у справі №458/592/15-а позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив ОСОБА_1, який покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Залишаючи без розгляду позовну заяву у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивач повторно не зявився в судове засідання, незважаючи на завчасні повідомлення про час і місце судового розгляду без поважних причин.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Виходячи з правил, встановлених ч.3 ст.128 КАС України у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічне положення закріплено також у п.4 ч.1 ст.155 КАС України, яким передбачено, що позов підлягає залишенню без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, істотною умовою для ухвалення процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття, належним чином повідомленого позивача у судове засідання без поважних причин.

Неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге не прибули на розгляд справи і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено, а також сторонами не було заявлено підставне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд такої без їх участі.

Згідно оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду у звязку із неявкою позивача у судові засідання призначені на 28.07.2015 та 06.10.2015.

Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про повідомлення позивача про судове засідання, яке відбулося 28.07.2015 та 06.10.2015 у передбаченому статтями 33 та 35 КАС України порядку.

Так, в силу положень ч.1 ст.33 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Більше того, такі повістки за змістом повинні відповідати вимогам ст.34 КАС України, а також викладатися у відповідній формі.

Жодних доказів направлення повістки про виклик в суд ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції у справі не виявлено, а наявні підтвердження направлення позивачу повідомлень про розгляд справи викладених у формі супровідних листів та ухвал, не може вважатися належним судовим викликом в судове засідання позивача.

Додатково слід вказати, що відкладення розгляду справи 28.07.2015 відбулось не у звязку із неявкою позивача, а через неявку обох сторін, від яких окрім всього іншого надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, яким суд першої інстанції не дав належної оцінки щодо їх поважності.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем ще до початку судового засідання 06.10.2015, а саме о 14:39год (судове засідання розпочато о 14:58год) було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із хворобою, заява про забезпечення позову, зупинення провадження у справі та додаткові пояснення, яким з вини канцелярії суду, судом першої інстанції не було надано належної оцінки.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що системи повторності без поважних причин неявки в судове засідання з боку позивача немає.

Матеріалами справи також підтверджується, що позивач не втратив інтересу до заявленого ним позову, а поважність причин відсутності його у судовому засіданні судом першої інстанції досліджено не було, що суперечить положенням п.4 ч.1 ст.155 КАС України.

Суд першої інстанції не виконав покладений на нього обов'язок щодо повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, чим грубо порушив норми процесуального права.

Принагідно слід зазначити, що дійсно, положення ч.3 ст.128 та п.4 ч.1 ст.155 КАС України покликані забезпечити добросовісне ставлення позивача до своїх процесуальних прав та не допустити таким чином можливість затягування розгляду справи та відповідно сприяють досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. В той же час, вказаними положеннями передбачено оціночну умову їх застосування, зокрема поважність причин неявки, яка повинна бути оцінена судом у кожному конкретному випадку з врахуванням усіх обставин справи і суд не повинен формально ставитися до виконання таких дій.

У звязку із наведеним, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду через повторну неявку позивача в судове засідання, чим порушив його право на розгляд справи в адміністративному суді, гарантоване ст.6 КАС України.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено 1218грн судового збору за подання апеляційної скарги, а відтак враховуючи, що судове рішення ухвалене на його користь, суд присуджує вказані судові витрати за рахунок місцевого бюджету Сільської ради.

Керуючись статтями 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Стягнути з місцевого бюджету Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області в користь ОСОБА_1 1218 (тисячу двісті вісімнадцять) гривень судових витрат.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 21 грудня 2015 року.