Справа № 820/9925/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

01 грудня 2015 р. №820/9925/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представник відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брена" до Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Брена", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:

- визнати протиправними дії ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області зі встановлення висновків в акті перевірки №117/22/39458228 від 15.07.2014р.;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № від 25.08.2015р., № від 25.08.2015р., № від 26.08.2015р., № від 27.08.2015р. № від 27.08.2015р., № від 27.08.2015р., № від 27.08.2015р., № від 27.08.2015р., № від 27.08.2015р., № від 27.08.2015р., № від 27.08.2015р., № від 27 08 2015р., № від 27.08.2015р., № від 02.09.2015р.;

- визнати протиправними дії Відповідачів щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до інтегрованої картки ТОВ Брена, внесених на підставі висновків акту №117/22/39458228 від 15.07.2014р.;

- зобов'язати відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Брена в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №117/22/39458228 від 15.07.2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області було проведену перевірку, за результатами якої складено акт, в якому не наведено жодних підстав для визначення нереальності правочинів, укладених в межах спірних правовідносин між позивачем та підприємствами контрагентами. За результатами даних перевірок податковим органом були винесені податкові повідомлення - рішення. Також позивач зазначив, що відповідачем внесені відомості до інформаційних баз на підставі актів перевірок. Позивач не погоджується з: діями податкового органу щодо підстав проведення перевірок (винесення наказів на перевірки), діями щодо проведення перевірок та зроблених висновків у актах перевірок, винесеними податковими повідомленнями - рішеннями та внесенням відповідних змін до баз даних "Податковий блок", оскільки зазначені дії та прийняті рішення не відповідають чинному законодавству, через що вважає за необхідне визнати зазначені дії неправомірними, скасувати податкові повідомлення - рішення та зобов'язати податковий орган відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Брена" в електронній базі даних Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України Податковий блок, інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ Аудит, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладені в акті перевірки №116/22/39458254 від 15.07.2014р., а також виключити з електронної бази даних Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України Податковий блок, інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ Аудит інформацію, що внесена на підставі акта перевірки №116/22/39458254 від 15.07.2014р.

Відповідачі проти позову заперечував, від начальника ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області - ОСОБА_4 через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що під час здійснення перевірки, винесення податкових повідомлень - рішень діяла у відповідності та у спосіб визначений чинним законодавством.

Представник позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог та письмових поясненнях.

Представник відповідача - ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області та ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Брена" (далі - ТОВ "Брена") зареєстровано як юридична особа(т.1 а.с.194) та перебуває на податковому обліку у ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, є платником податку на додану вартість (т.1 а.с.195), що не заперечується сторонами у справі.

Як вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, основним видом діяльності ТОВ Брена є роздрібна торгівля (т.1 а.с.194).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області було проведено 15.07.2014 року документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Брена" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 28.10.2014 року по 30.04.2015 року, валютного та іншого законодавства за період з 28.10.2014 року по 30.04.2015 року.

За результатами зазначеної перевірки ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області складено акт від 15.07.2014 року №117/22/39458228 (т.1 а.с. 74-176), у висновку якого встановлено, що ТОВ "Брена" в порушення п.200.1 ст.200, п. 198.1, п. 198.2 ст.198, абз.14 п.201.10 ст.201 ПК України, п.18 Порядку заповнення податкової накладної затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014р. №957 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.10.2014р. за №1235/26012 занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до державного бюджету (ряд.25.1) в загальній сумі 18056445 грн., в т.ч. за січень 2015 року в сумі 352893 грн.; за лютий 2015 року в сумі 6372598 грн.; за березень 2015 року в сумі 5984415 грн.; за квітень 2015 року в сумі 5346539 грн., а також завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд.24) за квітень 2015 року в сумі 2949782 грн., а також в порушення п.п.214.1.4 п.214.1 ст.214, п.216.9 ст.216 ПК України занижено суму задекларованого акцизного податку в розмірі 3900439 грн., в т.ч.: за січень 2015 року - 147283 грн.; за лютий 2015 року - 1437382 грн.; за березень 2015 року - 1202558 грн.; за квітень 2015 року - 1113216 грн.

На підставі висновків зазначеного акту:

- Могилів - Подільською ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення - рішення від 27.08.2015 року № (т.1 а.с. 60), яким зменшено акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 638935,02 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 511148 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 127787,02 грн.;

- Гайсинською ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення - рішення: від 27.08.2015 року № (т. 1 а.с.68), яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку в розмірі 563761 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 451008,80 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 112752,20 грн.;

- ОСОБА_3 ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області винесені податкові повідомлення - рішення: від 25.08.2015 року № (т. 1 а.с.61), яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 22570556 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 18056445 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4514111 грн.; від 25.08.2015 року № (т.1 а.с.62), яким зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 2949782 грн.; від 26.08.2015 року № (т. 1 а.с.63), яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання торгівлі підакцизних товарів в розмірі 228928,87 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 183143,10 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 45785,77 грн.;

- Немирівською ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області винесені податкові повідомлення - рішення від 27.08.2015 року № (т.1 а.с.64), яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання торгівлі підакцизних товарів в розмірі 665870,70 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 532696,55 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 133174,15 грн.; від 27.08.2015 року № (т.1 а.с.65), яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання торгівлі підакцизних товарів в розмірі 92793,88 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 74235,10 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 18558,78 грн.;

- Жмеринською ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області винесене податкове повідомлення - рішення від 27.08.2015 року № (т.1 а.с.66), яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання торгівлі підакцизних товарів в розмірі 686890,82 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 549512,65 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 137378,17 грн.;

- Бершадською ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області винесене податкове повідомлення - рішення від 27.08.2015 року № (т.1 а.с.73), яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання торгівлі підакцизних товарів в розмірі 415230,58 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 332184,45 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 83046,13 грн.;

- Хмільницькою ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області винесені податкові повідомлення - рішення від 27.08.2015 року № (т.1 а.с.67), яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання торгівлі підакцизних товарів в розмірі 523284,70 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 418627,75 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 104656 грн.; від 27.08.2015 року № (т.1 а.с.72), яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання торгівлі підакцизних товарів в розмірі 56582,95 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 45266,35 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 11316,60 грн.;

- Вінницькою ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області винесені податкові повідомлення - рішення: від 27.08.2015 року № (т.1 а.с. 69), яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання торгівлі підакцизних товарів в розмірі 313970 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 251176 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 62794 грн.; від 27.08.2015 року № (т. 1 а.с.70), яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання торгівлі підакцизних товарів в розмірі 344206 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 275365 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 68841 грн.; від 27.08.2015 року № (т.1 а.с.71), яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання торгівлі підакцизних товарів в розмірі 330221 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 264177 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 66044 грн.

Перевіряючи обґрунтованість висновків ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області викладених в акті перевірки від 15.07.2014 року №117/22/39458228, суд встановив наступне.

З акту перевірки вбачається, що не підтверджено реальність здійснення поставок товарів та нарахування податкових зобов'язань. ТОВ "Брена" в порушення п.187.1 ст. 187 ПК України, п.18 Порядку заповнення податкової накладної завищено суму податкових зобов'язань по контрагентам - покупцям: ТОВ "КВЕСТІН", ТОВ "ТОП БІЗНЕС ІНВЕСТ", ТОВ "ТОРРЕОН ЛТД", ТОВ "МАРРЕО", ТОВ"ДОТАН", ТОВ "ГРИНВИЛЛ", ТОВ "ВАЛЬЕХО", ТОВ "ЧАТТАНУГА", ТОВ "МОДЕСТО ЛТД", ТОВ "ОГАТА СЕРВІС", ТОВ "ГАСТОНИЯ", ТОВ "АЙЛЕНД АЛЬЯНС", ТОВ "САМНЕРА", ТОВ "ТУЛАРЕ", ТОВ "СКАММОН", ТОВ "ОЛБАНИ", ТОВ "КЕННЕР ГРУП", ОСОБА_6", ТОВ"ПЛИМУТ-СЕРВІС", ТОВ"НЬЮНЕН", ТОВ "ТАСКАЛУСА ПЛЮС", ТОВ"ФРЕСНО". Отже, ТОВ "Брена" надано податкову вигоду зазначеним контрагентам - покупцям у вигляді технічного податкового кредиту за рахунок відображення операцій по поставці ПММ, яка фактично здійснена кінцевим споживачам.

Також як вбачається з акту перевірки, податкові накладні виписані ПАТ "Укртатнафта", ТОВ "НАФТОКОМПАНІ" та ТОВ "КАПІТАЛ Х" на адресу ТОВ "Брена" у січні - квітні 2015р. не відповідають вимогам для складання зведених податкових накладних враховуючи, що відсутній обов'язків додаток - реєстр товарно - транспортних накладних чи інших відповідних документів, згідно з якими здійснено постачання товарів/послуг. Отже, ТОВ "Брена" віднесено до складу податкового кредиту за січень - квітень 2015 року податкові накладні, виписані ПАТ "Укртатнафта", ТОВ "НАФТОКОМПАНІ" та ТОВ "КАПІТАЛ Х" з порушенням п.18 Порядку заповнення податкової накладної.

Згідно акту перевірки, ТОВ "Брена" занижено податкові зобов'язання з акцизного податку, оскільки суб'єктом господарювання фактично документально не підтверджено достовірність віднесення вартості (з ПДВ) підакцизних товарів, що реалізовані через роздрібну мережу АЗС для комерційного використання (гр.4 додатку 6 декларації акцизного податку, в якій, відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, вказується вартість ( з ПДВ) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання).

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Брена" (покупець) та ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" укладено декілька договорів поставки:

- від 13.01.2015 року №288/2/2118 (т.1 а.с.230-231);

- від 21.01.2015 року №289//2/2118 (т.2 а.с.242-243).

Згідно п. 1.1 зазначених договорів, постачальник зобовязується поставити покупцю нафтопродукті, а покупець зобовязується їх прийняти та оплатити в асортименті, кількості та за цінами погодженими між сторонами в додатках до даного договору. Також п.п..3.1 вказаних договорів визначено, що базис поставки EXW (резервуари, які використовуються ПАТ "Укртатнафта"), на підставі цивільно - правових договорів, в т.ч. резервуарів нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно - правових договорів), згідно Инкотерм-2010р. П п. 4.1 зазначених договорів поставки визначено, що покупець зобов'язаний сплачувати постачальнику гроші за товар протягом 60 днів з дати поставки товару згідно акту приймання - передачі нафтопродуктів, зазначеному в п.3.2 даного договору.

На виконання умов договору поставки від 13.01.2015 року №288/2/2118, а також від 21.01.2015 року №289/2/2118 позивачем прийнято нафтопродукти (бензин автомобільний підвищеної якості А-92, паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки F тощо) та сплачено за поставку ПММ, що підтверджується специфікаціями, актами приймання - передачі нафтопродуктів, платіжними дорученнями (т.1 а.с.234-236,241, 246-248, т.2 а.с.4-6), а ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" виписано податкові накладні (т.1 а.с.237-240,249-250, т.2 а.с.1-3).

Судом встановлено, що між ТОВ "Брена" (покупець) та ТОВ "Нафтокомпані" укладено декілька договорів поставки разом з додатковими угодами:

- від 01.02.2015 року №НК-0019 (т.1 а.с.196-197, 199);

- від 23.02.2015 року №НК-0175 (т.1 а.с.202-203, 205).

Згідно п. 1.1 зазначених договорів, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Також п.п..4.2 вказаних договорів визначено, що товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно - правових договорів.

На виконання умов договору поставки від 01.02.2015 року №НК-0019 та від 23.02.2015 року №НК-0175 позивачем прийнято нафтопродукти (бензин автомобільний підвищеної якості А-92, паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки F тощо), що підтверджується актами приймання - передачі нафтопродуктів (т.1 а.с.200,206), а ТОВ "Нафтокомпані" виписано податкові накладні (т.1 а.с.201,207).

Також судом встановлено, що між ТОВ "Брена" (покупець) та ТОВ "Капітал Х" укладено декілька договорів поставки разом з додатковими угодами:

- від 01.03.2015 року №КХ-0012 (т.1 а.с.213-215);

- від 21.03.2015 року №КХ-0180(т.1 а.с.208-210);

- від 01.04.2015 року №КХ04-0007 (т.1 а.с.218-219,221);

- від 24.04.2015 року №КХ04-0074 (т.1 а.с.224-225,227).

Згідно п. 1.1 зазначених договорів, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Також п.п..4.2 вказаних договорів визначено, що товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно - правових договорів.

На виконання умов договору поставки від 01.03.2015 року №КХ-0012, від 21.03.2015 року №КХ-0180 та від 01.04.2015 року №КХ04-0007, від 24.04.2015 року №КХ04-0074 позивачем прийнято нафтопродукти (бензин автомобільний підвищеної якості А-92, паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки F тощо), що підтверджується актами приймання - передачі нафтопродуктів (т.1 а.с.211,216,222,228), а ТОВ "Капітал Х" виписано податкові накладні (т.1 а.с.212,217,223,229).

Також на підтвердження відповідності якості придбаних у ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х" ПММ позивачем до матеріалів справи надано свідоцтва відповідності (т.2 а.с.7-19).

На виконання умов вказаних договорів поставки нафтопродуктів між ТОВ "Брена" (поклажодавець) та ПАТ "Дніпронафтопродукт" (зберігач) укладено договір зберігання від 12.01.2015 року №4495 (т.2 а.с.20-21). Відповідно до п.1.1 якого визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором зберігач зобов'язується прийняти та зберігати нафтопродукти та інші ТМЦ, які передаються поклажодавцем, і повернути їх поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою.

ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ТОВ "Нафтокомпані", ТОВ "Капітал Х" поставив ПММ (паливо дизельне підвищеної якості (Євро) тощо) зберігачу позивача ПАТ "Дніпронафтопродукт", що підтверджується відповідними листами про передачу на збереження поставлених нафтопродуктів (т.1 а.с.198,204,220,226,232,233,244,244,245).

На підтвердження прийняття для збереження ПАТ "Дніпронафтопродукт" поставленого товару ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ТОВ "Нафтокомпані", ТОВ "Капітал Х" позивачем надано до матеріалів справи акти приймання - передачі наданих послуг по договору збереження, протокол узгодження ціни, платіжні доручення (т.2 а.с.22-34).

Також позивачем надано на підтвердження оприбуткування в бухгалтерському обліку придбаних ПММ позивачем надано оборотньо сальдові відомості по рахунку 63.1.2, в яких відображено кредиторська заборгованість позивача перед контрагентами ТОВ "Нафтокомпані", ТОВ "Капітал Х"(т.4 а.с.55-85), витяг з журналу обліку надходження нафтопродуктів за формою №13-Н за період січень - квітень 2015 року, а також звіти РРО та чеки щодо реалізованих ПММ (т.4 а.с.86-212).

Також судом встановлено, що фізичне переміщення придбаних позивачем ПММ позивачем у його контрагентів не здійснювалося, оскільки придбаний позивачем у його контрагентів товар фізично вже знаходився на складі ПАТ "Дніпронафтопродукт", з яким позивач уклав договір збереження.

При цьому суд зазначає, що для подальшого використання придбаних ПММ шляхом роздрібної торгівлі позивачем укладено договори оренди АЗС, що підтверджується відповідними договорами, актами приймання - передачі (т. 3 а.с.154-248, т.4 а.с.1-6), а також листами - вимогами щодо відвантаження у зберігача (т.4 а.с.24-32).

На підтвердження транспортування зазначених ПММ на орендованих АЗС позивачем надано договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом: від 12.01.2015 року №9, укладеного між позивачем та ТОВ "ТД "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" разом з додатковими угодами (т.2 а.с.35--41), від 12.01.2015р. №Е01/15, укладеного між позивачем та ТОВ "ЕКО-ВЕЙ" разом з додатковими угодами (т. а.с.54-55), а також надано позивачем до суду листи повідомлення про відвантаження ПММ (т.4 а.с.217-225), акти приймання - передачі щодо зазначених перевізників, картки обліку роботи автомобілів (т.2 а.с.45-53,56-66), платіжні доручення (т.2 а.с.42-44,67-77), товарно - транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), складені відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск і обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, форма №1-ТН (нафтопродуктів), товарно - транспортні накладні (т.2 а.с. 80-240, т.3 а.с.1-153).

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", ТОВ "ТД "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС", ТОВ "ЕКО-ВЕЙ" відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Також судом встановлено, що придбані позивачем ПММ у ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х" були реалізовані в подальшому на орендованих АЗС, а також ТОВ ВТФ "Авіас", ТОВ "КВЕСТІН", ТОВ "ТОП БІЗНЕС ІНВЕСТ", ТОВ "ТОРРЕОН ЛТД", ТОВ"МАРРЕО", ТОВ"ДОТАН", ТОВ "ГРИНВИЛЛ", ТОВ "ВАЛЬЕХО", ТОВ "ЧАТТАНУГА", ТОВ "МОДЕСТО ЛТД", ТОВ "ОГАТА СЕРВІС", ТОВ"ГАСТОНИЯ", ТОВ "АЙЛЕНД АЛЬЯНС", ТОВ "САМНЕРА", ТОВ "ТУЛАРЕ", ТОВ "СКАММОН", ТОВ "ОЛБАНИ", ТОВ "КЕННЕР ГРУП", ОСОБА_6", ТОВ"ПЛИМУТ-СЕРВІС", ТОВ"НЬЮНЕН", ТОВ "ТАСКАЛУСА ПЛЮС", ТОВ"ФРЕСНО", а також роздрібної торгівлі фізичним особам.

Сума податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", включена до складу податкового кредиту та відображена в податкових деклараціях з податку на додану вартість за період січень - квітень 2015р., а також включена до складу акцизного податку, що відображено у відповідній податкових деклараціях, поданих до податкового органу.

Таким чином, ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", ТОВ "ТД "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС", ТОВ "ЕКО-ВЕЙ" - виконали свої зобов'язання за вказаними вище договорами, а ТОВ "Брена" прийняло ПММ та послуги за цими договорами, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Також судом встановлено, що на підтвердження подальшої реалізації придбаних у з ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", ТОВ "ТД "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС", ТОВ "ЕКО-ВЕЙ" ПММ в період січень - квітень 2015 року, відповідно, позивачем надано первинні документи по контрагенту - покупцю:

- ТОВ ВТФ "Авіас", а саме: договори поставки укладені між позивачем та контрагентами - покупцями, акти приймання - передачі придбаних ТММ у позивача, податкові накладні, виписані позивачем, товарно - транспортні накладні, товарно - транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), складені відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск і обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, форма №1-ТТН (нафтопродуктів), видаткові накладні, сертифікати якості ТММ;

- ТОВ "КВЕСТІН", ТОВ "ТОП БІЗНЕС ІНВЕСТ", ТОВ "ТОРРЕОН ЛТД", ТОВ"МАРРЕО", ТОВ"ДОТАН", ТОВ "ГРИНВИЛЛ", ТОВ "ВАЛЬЕХО", ТОВ "ЧАТТАНУГА", ТОВ "МОДЕСТО ЛТД", ТОВ "ОГАТА СЕРВІС", ТОВ"ГАСТОНИЯ", ТОВ "АЙЛЕНД АЛЬЯНС", ТОВ "САМНЕРА", ТОВ "ТУЛАРЕ", ТОВ "СКАММОН", ТОВ "ОЛБАНИ", ТОВ "КЕННЕР ГРУП", ОСОБА_6", ТОВ"ПЛИМУТ-СЕРВІС", ТОВ"НЬЮНЕН", ТОВ "ТАСКАЛУСА ПЛЮС", ТОВ"ФРЕСНО", а саме: листи - повідомлення щодо придбання ПММ на АЗС позивача за готівкові кошти (т.4 а.с.33-54), а також зазначені обставини підтверджуються відповідними реєстрами виданих податкових накладних.

Також позивачем надані первинні документи щодо оприбуткування придбаного ПММ для подальшої реалізації на орендованих позивачем АЗС, а саме: договори оренди АЗС, змінні звіти на АЗС, чеки на відпуск ПММ тощо.

Наявні у справі докази не містять доказів наявності між позивачем та контрагентами позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на отримання безпідставної податкової вигоди.

Крім того, факт наявності у позивача - ТОВ "Брена" матеріально - технічних ресурсів, що підтверджується договорами оренди автозаправних станцій, актами приймання передачі, свідчить про наявність умов необхідних для здійснення основаного виду діяльності - роздрібної торгівлі паливом та здійснення позивачем зазначеного виду діяльності, що не заперечується відповідачем. Порядок формування податкового кредиту здійснювався у перевіряємому періоді відповідно Податкового кодексу України.

Відповідно до п.44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом "б" п. 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше дата відвантаження товарів.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог п.198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до абз. а п 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Згідно п.201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до положень п. 7.5.6 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск і обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Міністерством палива та енергетики України, Міністерством економіки України, Міністерством транспорту та зв'язку України , Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 N 281/171/578/155, визначено, що відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких: перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи. Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

Згідно п. 7.5.7 зазначеної Інструкції, ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства.

Пунктом 7.5.8 зазначеної інструкції, відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників. У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об'єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.

Суд зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентами: ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", ТОВ ВТФ "Авіас", ТОВ "КВЕСТІН", ТОВ "ТОП БІЗНЕС ІНВЕСТ", ТОВ "ТОРРЕОН ЛТД", ТОВ"МАРРЕО", ТОВ"ДОТАН", ТОВ "ГРИНВИЛЛ", ТОВ "ВАЛЬЕХО", ТОВ "ЧАТТАНУГА", ТОВ "МОДЕСТО ЛТД", ТОВ "ОГАТА СЕРВІС", ТОВ"ГАСТОНИЯ", ТОВ "АЙЛЕНД АЛЬЯНС", ТОВ "САМНЕРА", ТОВ "ТУЛАРЕ", ТОВ "СКАММОН", ТОВ "ОЛБАНИ", ТОВ "КЕННЕР ГРУП", ОСОБА_6", ТОВ"ПЛИМУТ-СЕРВІС", ТОВ"НЬЮНЕН", ТОВ "ТАСКАЛУСА ПЛЮС", ТОВ"ФРЕСНО" є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Таким чином судом встановлено, що придбання позивачем ПММ у контрагентів ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х" та придбання послуг у контрагентів ПАТ "Дніпронафтопродукт", ТОВ "ТД "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС", ТОВ "ЕКО-ВЕЙ" було необхідно для здійснення господарської діяльності, а саме: оптової торгівлі пальним, яка направлена на отримання доходу, що підтверджуються наданими позивачем первинними документами з контрагентом - покупцем ТОВ ВТФ "Авіас", що підтверджується первинними документами, а саме: договорами оренди автозаправної станції, актами приймання передачі, змінними звітами АЗС, журналами обліку надходження нафтопродуктів на АЗС, чеками на відпуск ПММ кінцевим покупцям та листами - повідомленнями контрагентів - покупців щодо здійснення заправки ПММ .

З огляду на надані позивачем докази та обставини, встановлені на їх підставі в їх сукупності та взаємозв'язку, а саме, надання позивачем первинних документів, які підтверджують реальність господарської операції, спрямовані на фактичні зміни, у відповідності до змісту здійсненого правочину, в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі позивача, суд дійшов висновку про те, що вказані угоди мають реальний характер.

Перевіряючи правомірність висновків акту перевірки відповідача щодо заниження ТОВ "Брена" податкових зобов'язань з акцизного податку, оскільки суб'єктом господарювання документально не підтверджено достовірність віднесення вартості (з ПДВ) підакцизних товарів, що реалізовані через роздрібну мережу АЗС для комерційного використання (гр.4 додатку 6 декларації акцизного податку, в якій, відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, вказується вартість (з ПДВ) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання), суд зазначає наступне.

Положеннями п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що реалізацією субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших субєктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до п.п. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 Податкового кодексу України платником акцизного податку є особа - субєкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Об'єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (п.п. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України).

Згідно п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України, для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до п.п. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Таким чином, для цілей сплати акцизного податку до «субєкт господарювання роздрібної торгівлі» відноситиметься субєкт господарювання за наявності наступних ознак:

1) здійснення продажу товарів, зазначених в пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, а саме: пива, алкогольних напоїв (алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД пп. 14.1.5 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України), тютюнових виробів (тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування пп.14.1.252 п.14 ст.14 Податкового кодексу України), промислових замінників тютюну, а також деяких паливо-мастильних матеріалів, перелік яких зазначено в пп.215.3.4 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України;

2) Продаж безпосередньо громадянам або іншим кінцевим споживачам для некомерційного використання, в тому числі на обєктах громадського харчування.

Відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Мінфіну від 23.01.2015 №14 «Про затвердження форми декларації акцизного податку. Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку» визначено, що в графі 4 додатку 6 до декларації акцизного податку зазначається вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Однак, ані Порядок заповнення та подання декларації акцизного податку, ані Податковий кодекс України не містить визначення поняття «некомерційного використання».

В той же час, положеннями п.п.14.1.36 ПК України та ст.42 Господарського кодексу України надано визначення поняттю «підприємництво» та «господарської діяльності».

Згідно із ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до пп. 14.1.36 ПКУ господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, будь-яке підприємство (юридична особа, крім неприбуткових організацій), купує нафтопродукти для комерційного використання у власній господарській діяльності.

На підставі викладеного позивач вважає, що словосполучення «комерційне використання» означає використання для цілей підприємницької діяльності, як виробничої так і невиробничої, у протиставленні до некомерційного використання тобто використання не для цілей підприємницької діяльності, а для побутових та інших особистих потреб.

При цьому реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це продаж товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України (нафтопродукти, скраплений газ, речовин, що використовуються як компоненти моторних палив, а також паливо моторне альтернативне), безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків (абзаци перший та другий п.п. 14.1.212 п.14.1 ст. 14 Кодексу).

Відповідно до ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надавання йому торговельних послуг.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено, що може проводитися як роздрібна торгівля, так і торгівля нафтопродуктів субєктам господарювання через мережу АЗС.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач не зобов'язаний в даному випадку сплачувати акцизний податок при реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС іншим юридичним особам для їх комерційного використання.

Судом встановлено в ході судового розгляду, що позивач у перевіряємий період здійснював роздрібну торгівлю нафтопродуктів через орендовані позивачем АЗС, а також реалізацію ПММ контрагентами - покупцями, що підтверджується наданими позивачем до суду договорами, листами - повідомленнями, реєстрами отриманих та виданих податкових накладних тощо.

Таким чином, позивачем було дотримано вимоги Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит та отримання від'ємного значення суми ПДВ по взаємовідносинам з ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ТОВ "НАФТАКОМПАНІ", ТОВ "Капітал Х", позивачем подано декларації з ПДВ, розрахунки податку на додану вартість та сум від'ємного значення, а також позивачем було дотримано вимоги Податкового кодексу України щодо декларування акцизного податоку, на підтвердження чого позивачем подано декларації з акцизного податку. Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача в акті перевірки на акт документальної позапланової перевірки ТОВ "Фортуна Х" по взаємовідносинам з ТОВ "Імперія Консалт ЛТД" за період з 01.03.2015 року по 30.04.23015 року та відображено в податковій звітності від 30.06.2015 року №2126/20-38-22-03-08/37365142, акт документальної позапланової перевірки ТОВ "КАПІТАЛ Х" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "ФОРТУНА Х" за період з 01.03.2015 року по 31.03.23015 року та відображено в податковій звітності від 17.06.2015 року №2047/20-38-22-03-08/37365100, акт документальної позапланової перевірки ТОВ "КАПІТАЛ Х" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "ФОРТУНА Х" за період з 01.04.2015 року по 30.04.23015 року та відображено в податковій звітності від 17.06.2015 року №2127/20-38-22-03-08/37365100 - суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ Фірма ВІК до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат у січні березні 2015 року та від'ємного значення суми ПДВ в період січень - березень 2015 року, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.08.2015 року №, від 25.08.2015 року №, від 26.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 02.09.2015 року № прийняті необґрунтовано та не у відповідності до чинного законодавства, через що позовні вимоги в цій частині про скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання дій ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області зі встановлення висновків в акті перевірки від 15.07.2014р. №117/22/39458228, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 КАС України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Виходячи із загальних засад адміністративного судочинства задоволенню підлягають ті вимоги, які фактично відновлюють порушене право особи у взаємовідносинах з суб'єктом владних повноважень.

Висновки, викладені в акті перевірки від 15.07.2014р. №117/22/39458228, не можуть бути предметом в адміністративному суді, оскільки не є обов'язковими ані для платника податків, ані для керівника контролюючого органу і лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів щодо встановлених в ході перевірки порушень.

Положеннями п.п. 17.1.7 п.17.1 ст.1 ПК України надано право платникам податків оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб) .

Так, диспозиція цієї статті передбачає оскарження дій службової особи, які пов'язані з порушенням порядку проведення перевірки; дій, які полягають у перевищенні повноважень службовою особою щодо обмеження прав у можливості ознайомлення з результатами контрольного заходу; дій щодо проведення перевірки без установлених законом підстав та/або з порушенням вимог чинного законодавства тощо.

Відтак, дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки відповідно до п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА від 22.12.2010р. №984 та зареєстрованого в Мін'юсті 12.01.2011р. №34/18772, акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи.

З аналізу зазначених норм виходить, що дії, пов'язані з включенням до акта перевірки висновків, є по суті виконанням перевіряючими обов'язків, а сам по собі висновки обов'язкової сили не мають.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.09.2013р. у справі №21-237а13 та судових рішеннях Вищого адміністративного суду України при розгляді справ із ідентичними предметами спору (постанова від 19.12.2013р. №К/800/30029/13 у справі №826/375/13-а; від 23.01.2013р. №К/800/31047/13 по справі №1570/2362/12).

Відповідно до ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідачів щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до інтегрованої картки ТОВ "Брена", внесених на підставі висновків акту від 15.07.2014р. №117/22/39458228; про зобов'язання відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Брена" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті від 15.07.2014р. №117/22/39458228, суд зазначає наступне.

Як встановлено з роздруківки Автоматизованої системи співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України Податковий блок, інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ Аудит, а також наданих ОСОБА_3 ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області через канцелярію суду скрінь - шотів, ОСОБА_3 ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області в підсистемі Податковий аудит АІС Податковий блок відображені дані про проведення відповідачем документальної перевірки, результати якої оформлені в акті від 15.07.2014р. №117/22/39458228.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд зазначає, що спосіб дій органів державної податкової служби України при реалізації владної управлінської функції контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобовязань платників податків визначений нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2012 року № 1197 "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України від 24.12.2012 року № 1197 "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до п.п. 3.1.3.7 п. 3.1.3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013, № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця", з метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться: зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел. При цьому враховуються результати автоматизованого зіставлення (наказ N 85) даних додатка 5 до декларації, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, ЄРПН, баз МД (по мірі впровадження відповідного програмного забезпечення).

Таким чином, існує взаємодія податкових органів при опрацюванні розшифровок інформаційних баз даних та їх використання при проведенні перевірок та прийняття за їх результатами рішень.

Пунктом 1.1. Методичних рекомендацій № 165 визначено, що ці Методичні рекомендації запроваджуються в органах Міністерства доходів і зборів України з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов'язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

Відповідно до п.п.2.5.6. Методичних рекомендацій № 165, до впровадження у промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" за результатами проведеного аналізу та зіставлення даних автоматизованого контролю податкової звітності, інформації з інших джерел формується Висновок про наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки, які будуть підставою для прийняття рішення про проведення планової/позапланової документальної виїзної/невиїзної перевірки (далі - Висновок). Після впровадження в промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" Висновок формується в електронному вигляді разом з актом/довідкою про результати електронної камеральної перевірки.

З наведених положень Методичних рекомендацій № 165 випливає, що вони стосується порядку організації та проведення камеральних перевірок платників податків, і наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки будуть підставою для прийняття рішення про проведення саме документальної перевірки платника податків (планової чи позапланової, виїзної чи невиїзної).

Відповідно до висновків акту, та витягу з АІС "Податковий блок" встановлено, що інформацію акту відповідач вніс до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформацію в частині зменшення обсягів податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача.

Наведене свідчить про те, що відповідач змінив дані, задекларовані позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податку на прибуток, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

Податковий орган, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Здійснена ДПІ податкова кваліфікація операцій не може бути підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

При цьому, самостійна зміна відповідачем показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), буде порушувати його права та інтереси, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності. Таким чином, невідповідність показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, що задекларовані позивачем у деклараціях з ПДВ, показникам з централізованої бази даних податкової звітності, має безпосередній вплив на права та інтереси позивача, оскільки така невідповідність може мати для позивача негативні наслідки, як то: погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмова його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій, тощо.

Дії податкового органу по зміні задекларованих платником податків показників податкового кредиту та податкових зобов'язань в базі співставлення можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, оскільки відображення таких відомостей з урахуванням того, що такі відомості повинні співпадати з показниками у податковій декларації платника податку, фактично формує податкові зобов'язання на майбутнє, а отже спричиняє реальні зміни майнового стану такого платника, а належним способом захисту прав та інтересів платника податків у випадку незаконності таких дій повинно бути відновлення в цій базі тих показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, які задекларував платник податків.

Тому, доводи представника відповідачів про те, що внесення змін до інформаційної системи "Податковий блок" не створюють для позивача жодних правових наслідків є безпідставними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, суд дійшов висновку про протиправність дій податкового органу у вказаній частині.

З огляду викладене, а також на той факт, що в даній справі скасовано податкові повідомлення - рішення та фактично спростовано висновками акту перевірки від 15.07.2014р. №117/22/39458228, суд дійшов висновку про те, що належним захистом прав позивача в даному випадку також є зобов'язання відповідача ОСОБА_3 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Брена" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит" зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті перевірки від 15.07.2015 року №117/22/39458228 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позовні вимоги в частині скасування податкових повідомлень - рішень від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 ровід 25.08.2015 року №, від 25.08.2015 року №, від 26.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 02.09.2015 року №, а також зобов'язання відповідача ОСОБА_3 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Брена" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит" зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті перевірки від 15.07.2015 року №117/22/39458228 - належить задовольнити.

У задоволенні позовних вимог про визнання дій ОСОБА_3 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області зі встановлення висновків в акті перевірки від 15.07.2014р. №117/22/39458228; про визнання протиправними дій відповідачів щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до інтегрованої картки ТОВ "Брена", внесених на підставі висновків акту від 15.07.2014р. №117/22/39458228 - належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Брена" до Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення - рішення від 25.08.2015 року №, від 25.08.2015 року №, від 26.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 27.08.2015 року №, від 02.09.2015 року №.

Зобов'язати відповідача ОСОБА_3 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Брена в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті перевірки від 15.07.2015 року №117/22/39458228.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 08 грудня 2015 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.