Справа № 823/5023/15
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/5023/15 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бужак Н.П.,
Суддів: Костюк Л.О., Твердохліб В.А.
За участю секретаря: Савін І.В.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаського міського об`єднаного військового комісаріату, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Черкаського міського об`єднаного військового комісаріату про визнання позивача вдовою ветерана військової служби та про зобов`язання Черкаський міський військовий комісаріат видати посвідчення позивачу, як особі, що має статус вдови ветерана військової служби.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що чоловік позивачки - ОСОБА_3 був інвалідом І групи, що підтверджується довідкою МСЕ серія 2 ЧК №018905 (а.с. 6).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.
24.07.2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Черкаського міського військового комісара з заявою, в якій просила видати їй вкладку вдови ветерана Збройних сил України за померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_3 .
Листом №6/8/742 від 03.08.2015 року військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 надав відповідь, де зазначив, що для видачі вкладки вдови ветерана військової служби відповідно до чинного законодавства не має підстав.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (далі по тексту - Закон) встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.
Відповідно до статті 5 Закону ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України:
1) які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД;
2) інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій;
3) інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше;
4) військові пенсіонери, нагороджені медаллю «Ветеран Збройних Сил СРСР» за законодавством колишнього Союзу РСР;
5) які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.
Приписи статті 10 Закону визначають, що ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки.
Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог вказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1601 затверджено «Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» (далі по тексту - Порядок №1601).
Пунктом 1 Порядку №1601 передбачено, що посвідчення та нагрудні знаки «Ветеран військової служби» видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист».
При цьому посвідчення «Ветеран військової служби» є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг згідно із Законом України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист», іншими актами законодавства (п.2 Порядку №1601).
Зі змісту пункту 3 Порядку №1601 випливає, що підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю «Ветеран Вооруженных Сил СССР».
Відтак, отримання посвідчення «Ветеран військової служби» здійснюється за умови подання особою одного з передбачених пунктом 3 Порядку №1601 документів.
Аналіз положень пункту 4 Порядку №1601 та абз.10 п.11 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 року №389, дає підстави для однозначного висновку, що видача посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби» вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами.
Судом встановлено, що підполковник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.05.2001 НОМЕР_1 і по питанню встановлення йому статусу ветерана військової служби не звертався, факт встановлення ветерана військової служби не мав місця.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки підполковником ОСОБА_3 за життя не отримано статусу ветерана військової служби, то відповідачем правомірно відмовлено у видачі ОСОБА_1 вкладки вдова ветерана військової служби.
Викладені в апеляційній скарзі апелянтом доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 41,160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року - без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.