Справа № 814/5178/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 року м. Київ К/800/36341/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва про визнання нечинною та скасування вимоги, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ФОП ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва (далі - Управління) про визнання нечинною та скасування вимоги.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що в серпні 2013 року отримав оскаржувану Вимогу Ф-3645 від 7 серпня 2013 року (далі - Вимога), в якій зазначено, що він має недоїмку по сплаті єдиного страхового внеску до ПФУ у сумі 8658,67 гривень.

Однак у вимозі не зазначений період, за який утворилася така заборгованість. Окрім того, під час складання цієї Вимоги, ПФУ порушило низку законодавчих актів, а саме порядок винесення Вимоги.

Так, протягом трирічного строку відповідачем жодного разу не надсилалися на адресу Позивача будь-які листи-повідомлення, вимоги щодо наявності в нього недоїмки. Позивач зазначав, що оскільки пенсійним законодавством покладено обов'язок на відповідача щодо здійснення контролю за правильністю та своєчасністю оплати страхувальниками єдиного внеску, то вимога ПФУ як процесуальний документ, може бути винесена (сформована та надіслана) на суму заборгованості, яка виникла у минулому періоді, протягом п'ятнадцяти робочих днів з моменту спливу граничного строку оплати внеску. Окрім того, ПФУ при формуванні спірної вимоги використало бланк Вимоги не за четвертим додатком, як це повинно бути, а за п'ятим додатком до інструкції, тобто ПФУ недотрималося й необхідної форми Вимоги.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач не правомірно виніс Вимогу, просив суд визнати її не чинною та скасувати.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано дії Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва щодо порядку складання Вимоги Ф-3645 від 07 серпня 2013 року та порядку узгодження сум недоїмки такими, що проведені з порушенням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати їх рішення, та направити справу на новий розгляд.

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва у запереченнях зазначає на необґрунтованість поданої касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положення Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (Закон України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР), Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на органи ПФУ покладено обов'язок контролю сплати, нарахування, утримання, перерахування страхувальниками обов'язкових платежів (страхових внесків, єдиного внеску) до Пенсійного фонду України.

На виконання покладених на ПФУ функцій контролю, територіальним органам ПФУ надані повноваження, які чітко визначені як у вище перелічених Законах, так й у Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно з пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464- VІ) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у впровадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ передбачено, що Фізична особа підприємець, який обрав спрощену систему оподаткування та сплачує єдиний податок, з 1 січня 2011 року, сплачує єдиний внесок, сума якого не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій позивач з 2007 року зареєстрований як фізична особа підприємець та знаходиться на обліку УПФУ Ленінського району м. Миколаєва.

ФОП ОСОБА_1 обрав для себе спрощену систему оподаткування та має свідоцтво платника єдиного податку.

7 серпня 2013 року управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва сформовано Вимогу про сплату недоїмки № Ф-3645 в сумі 8658,67 гривень та разом з повідомленням-розрахунком направлено на адресу ФОП ОСОБА_1

Вимогу від 07 серпня 2013 року № Ф-3645 та розрахунки доплати до мінімального страхового внеску ФОП ОСОБА_1 отримав 28 серпня 2013 року.

Позивач скористався правом на узгодження вимоги від 07 серпня 2013 року № Ф-3645 та 03 вересня 2013 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва зі скаргою.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв платників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08 жовтня 2010 року № 22-7 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2010 року за № 1096/18391 заява про узгодження вимоги розглядається територіальним органом Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів, наступних за днем отримання заяви.

Так, 5 вересня 2013 року начальником управління прийнято рішення № 12798/04 про залишення скарги (заяви) ФОП ОСОБА_1 без розгляду, яке направлено на адресу скаржника 05 вересня 2013 року.

Отже, управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва процедуру узгодження вимоги не порушено.

Крім того, у касаційній скарзі позивач акцентує увагу суду на те, що у відповідача закінчились (відсутні) повноваження щодо стягнення заборгованості по соціальному єдиному внеску, а тому відповідач не мав права формувати оскаржувану вимогу.

Колегія суддів не може прийняти такі доводи позивача виходячи з наступного.

Дійсно, з набранням чинності Указу Президента України від 24 грудня 2012 року № 726/2012 «Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» на підставі адміністративної реформи - була реорганізована Податкова і митна служба в Міністерство доходів і зборів з функцією, адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Однак, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» № 404-VII і № 406-VII від 4 липня 2013 року, яким було внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до норм якого - функція адміністрування єдиного внеску (повноваження щодо нарахування, формування та стягнення заборгованості по сплаті єдиних внесків) передана від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України, набрав законної сили лише 11 серпня 2013 року.

Тобто на час формування спірної вимоги 7 серпня 2013 року саме Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи мали повноваження щодо нарахування, формування та стягнення заборгованості по сплаті єдиних внесків.

Крім того, як в обґрунтування позовних вимог так і обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, позивач зазначає що Вимога за формою додаток № 5 до Інструкції 21-5 взагалі відсутня, оскільки позивачем зазначений додаток не знайдено в мережі сеті Internet, позивач робить висновок, що Вимогу № Ф-3645 від 07 серпня 2013 року сформовано по не встановленій та не затвердженій формі, також у вимозі не зазначено дату набрання нею чинності.

Однак з даним висновком колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до Закону № 2464-VI , Постановою правління Пенсійного фонду України 27 вересня 2010 року № 21-5 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 994/18289 (далі - Інструкція № 21-5).

Дану Інструкцію № 21-5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 994/18289 разом з додатками та оприлюднено в Офіційному Віснику України 19 листопада 2010 № 86, ст.3065.

Крім того, згідно частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI, територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже, Законом № 2464- VI платникам єдиного внеску надано право на узгодження вимог та оскарження рішень територіальних органів Пенсійного фонду.

Як вже зазначалось раніше позивач таким правом скористався і управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва процедуру узгодження вимоги порушено не було.

Відповідно до пункту 7.1. Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв платників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08 жовтня 2010 року № 22-7 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2010 року за № 1096/18391 процедура оскарження (узгодження) закінчується: останнім днем строку, передбаченого для подання скарги (заяви) про перегляд рішення (вимоги) органу Пенсійного фонду, в тому разі, коли така скарга (заява) не була подана у зазначений строк; днем отримання скаржником рішення органу Пенсійного фонду про повне задоволення скарги (заяви); днем отримання скаржником рішення Пенсійного фонду України, що не підлягає подальшому оскарженню відповідно до цього Порядку; днем набрання рішенням суду законної сили у справі за позовом щодо скасування або визнання нечинним рішення (вимоги); днем отримання органом Пенсійного фонду України повернутого першого примірника рішення як такого, що не знайшло адресата, або за закінченням строку зберігання.

Таким чином, дата набрання чинності вимоги зазначається у вимозі після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу на наступне.

Пунктом 6.3. Інструкції 21-5 органи Пенсійного фонду надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника або інформація територіальних органів органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування (зменшення) сум єдиного внеску або органами Пенсійного фонду у повідомленнях-розрахунках визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;

б) якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

в) якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому підпунктом "а" цього пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску, або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до Пенсійного фонду та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого (зменшеного) єдиного внеску.

У випадках, передбачених підпунктами "б" та/або "в" цього пункту, вимога надсилається платникам, зазначеним у підпунктах 2.1.3 та 2.1.4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Оскільки відповідачем жодних перевірок позивача, як суб'єкта підприємницької діяльності, протягом 2011 - 2013 років не проводилось, сума, що зазначена в оскаржуваній вимозі не містить штрафних санкцій та пені, а лише свідчить про наявність у позивача недоїмки по сплаті єдиного страхового внеску до ПФУ в сумі 8658 гривень 67 копійок терміном за три роки, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко