Справа № 816/4226/15
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року м. Полтава Справа № 816/4226/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мекенченко М.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу та податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог /а.с. 145-150/) до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу та податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 21.09.2015 №/673, вимоги від 31.08.2015 №Ф-/1395 в частині визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 22386,10 грн, рішення про застосування штрафних санкцій від 21.09.2015 №/675 послугували висновки акту перевірки від 31.08.2015 №73/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 про завищення ФО-П ОСОБА_3 валових витрат за 2013-2014 роки, у звязку з чим занижено суму доходу та відповідно податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 21.09.2015 №/671 був висновок перевірки про порушення ФО-П ОСОБА_3 пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що виявилось у неоприбуткуванні (несвоєчасному оприбуткуванні) готівкових коштів у повній сумі їх фактичного надходження у книгах обліку розрахункових операцій.

Позивач вважає висновки перевірки безпідставними, зважаючи на те, що витрати, які задекларовано у 2013-2014 роках, підтверджені документально, реальність та документальне підтвердження спірних витрат контролюючим органом під сумнів не ставилася. Зауважувала, що фактично вказане в акті порушення не впливає на визначення загальної суми чистого оподаткованого доходу, як об'єкта оподаткування, від здійснення всіх видів економічної діяльності, а відтак не може бути підставою для збільшення грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб та донарахування недоїмки та штрафних санкцій по сплати єдиного внеску.

Також позивач стверджувала, що факт оприбуткування готівки позивачем підтверджується проведенням отриманої виручки через реєстратор розрахункових операцій, роздрукуванням денного звіту та вклеюванням останнього до КОРО, тому застосування штрафних санкцій на підставі Указу Президента "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" є необґрунтованим.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення представник відповідача обґрунтовував правомірністю податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій зазначав, оскільки перевіркою встановлено, що ФО-П ОСОБА_3 неправомірно віднесено до складу витрат за період 2013-2014 роки суму витрат на оплату послуг оренди в тому числі комунальних платежів у розмірі 19057,49 грн, які не повязані із вдалим розміщенням товарів у торговому залі, оригінальним оформленням прилавків та вітрин, а також суму витрат на оплату вартості нереалізованих товарно-матеріальних цінностей у розмірі 45455,87 грн, які не пов'язані з одержанням валового доходу від провадження виду економічної діяльності 82.99 - "Надання інших допоміжних комерційних послуг н.в.і.у.", а саме з наданням послуг по просуванню товару. Відтак, ФО-П ОСОБА_3 завищено витрати на загальну суму 64513,36 грн за наступні періоди: 2013 рік - 19057,49 грн, 2014 рік - 45455,87 грн, чим порушено п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб та суму єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Також в акті перевірки зафіксовано порушення позивачем п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що виразилося у неоприбуткуванні (не своєчасному оприбуткуванні) готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних чеків РРО на загальну суму 478,75 грн, що послугувало підставою для застосування штрафних санкцій на підставі Указу Президента "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки".

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 зареєстрована у виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області, отримала свідоцтво про державну реєстрацію від 23.04.2007, номер запису про реєстрацію 0010208, код основного виду економічної діяльності - 47.11. Позивача взято на облік у контролюючому органі 25.04.2007 за №6357, перебуває на обліку в Кременчуцькій ОДПІ.

Кременчуцькою ОДПІ на підставі наказів №41 від 23.07.2015 та №137 від 14.08.2015 (на продовження термінів перевірки) проведено документальну планову виїзну перевірку ФО-П ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт від 31.08.2015 №73/16-03-17-01-10/ /а.с. 8-41/, в якому зафіксовано порушення, зокрема:

- п.4 ч.1 ст.4, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого донараховано суму єдиного соціального внеску за перевіряємий період у розмірі 27288,63 грн, в тому числі по періодах: за 2013 рік у сумі 6612,95 грн; за 2014 рік у сумі 20675,68 грн;

- п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання по ПДФО на суму 9677,00 грн, в тому числі по періодах: за 2013 рік у розмірі 2858,62 грн, за 2014 рік у розмірі 6818,38 грн;

- п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, а саме не оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітніх чеків РРО на загальну суму 478,75 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 31.08.2015 №73/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 Кременчуцькою ОДПІ прийнято, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення від 21.09.2015 №/673, відповідно до якого ФО-П ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 12096,25 грн, в тому числі за основним платежем - 9677,00 грн, та штрафними (фінансовими) санкціями - 2419,25 грн /а.с. 153/;

- рішення від 21.09.2015 №/675 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1695,08 грн /а.с.151/;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2015 №Ф-/395, якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 27288,63 грн /а.с. 50/;

- податкове повідомлення-рішення від 21.09.2015 №/671, відповідно до якого до ФО-П ОСОБА_3 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2393,75 грн /а.с. 152/.

Позивач не погодилася із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням про застосування штрафних санкцій, а також вимогою про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 22386,10 грн, у зв'язку з чим оскаржила їх до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню від 21.09.2015 №/673, яким ФО-П ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 12096,25 грн, в тому числі за основним платежем - 9677,00 грн, та штрафними (фінансовими) санкціями - 2419,25 грн, суд виходить з наступного.

Зміст акта перевірки від 31.08.2015 №73/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 свідчить, що підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб послугував висновок контролюючого органу про завищення позивачем валових витрат за 2013 рік в сумі 19057,49 грн та за 2014 рік у сумі 45455,87 грн.

При перевірці правильності формування валового доходу за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 заниження валового доходу не встановлено.

В ході перевірки ФО-П ОСОБА_3 було досліджено правильність визначення одержаних валових доходів за звітні податкові періоди 2013-2014 роки в розрізі кожного виду економічної діяльності, оскільки підприємцем було об'єднано та задекларовано одержані доходи від зареєстрованих видів економічної діяльності 47.11 "Роздрібна торгівля ..." та 82.99 "Надання інших допоміжних комерційних послуг н.в.і.у", які нею впроваджувалися при здійсненні підприємницької діяльності в один - 47.11 "Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами".

В акті перевірки зазначено, що ФО-П ОСОБА_3 в результаті провадження виду діяльності 82.99 "Надання інших допоміжних комерційних послуг н.в.і.у" включала до складу валового доходу за 2013 рік дохід від Підприємства з іноземними інвестиціями "Імперіал Тобако Юкрейн" та від ПП "Парадігм ОСОБА_4" за надані послуги з безпосереднього сприяння інтенсивному просуванню товарів у роздрібній торгівлі без активної участі спеціального персоналу - вдалого розміщення їх товарів у торговому залі, оригінального оформлення прилавків та вітрин, при цьому, перевіркою правильності визначення валових витрат за період 2013 року встановлено порушення п.177.4. ст.177 Податкового кодексу України та завищення валових витрат на 19057,49 грн, у зв'язку з неправомірним віднесенням витрат на оплату послуг з оренди в тому числі комунальних платежів у сумі 19057,49 грн до складу задекларованих валових витрат, які жодним чином не пов'язані із вдалим розміщенням товарів у торговому залі, оригінальним оформленням прилавків та вітрин.

Також, перевіркою встановлено, що націнка реалізованого товару відповідно до отриманих видаткових накладних від постачальників та касових стрічок складає не більше 5% на тютюнові вироби та 20-25% на алкогольні, слабоалкогольні напої, при цьому, ФО-П ОСОБА_3 сформувала та задекларувала витрати по ТМЦ за 2014 рік у сумі 1939313,64 грн та одержала дохід від реалізації даних ТМЦ у сумі 2205042,96 грн, де середня націнка на реалізований товар склала 13,70%, що не відповідає реальній націнці, встановленій перевіркою на реалізацію товару. Даний факт свідчить про те, що підприємцем неправомірно було включено до складу валових витрат за 2014 рік в статтю "Вартість ТМЦ..." вартість нереалізованого товару на загальну суму 45455,87 грн по виду економічної діяльності 47.11 "Роздрібна торгівля...", які не пов'язані з одержанням валового доходу від впровадження виду економічної діяльності 82.99 "Надання інших допоміжних комерційних послуг н.в.і.у", а саме надання послуг по просуванню товару, чим порушено п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Згідно з пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначено статтею 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.177.1. ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2. ст.177 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В силу приписів п.177.4. ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що розмір чистого оподатковуваного доходу фізичної особи-підприємця залежить від суми витрат, які мають бути документально підтверджені, пов'язані з провадженням господарської діяльності платника податків, а також відноситися до категорії витрат операційної діяльності згідно із розділом ІІІ Податкового кодексу України.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 138.2. статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В акті перевірки зауважень щодо документального підтвердження задекларованих позивачем витрат за 2013-2014 рік не зазначено.

Натомість контролюючим органом завищення валових витрат позивача за 2014 рік на суму 45455,87 грн мотивовано неправомірним віднесенням до складу витрат 2014 року вартості нереалізованих ТМЦ у сумі 45455,87 грн, не пов'язаних з одержанням валового доходу від провадження виду економічної діяльності 82.99 "Надання інших допоміжних комерційних послуг н.в.і.у", а саме надання послуг по просуванню товару.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем подано до Кременчуцької ОДПІ уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік /а.с. 46-49/, у якій відображено суму загального річного оподатковуваного доходу - 2239562,32 грн, суму податкових зобовязань з податку на доходи - 7858,00 грн. У додатку №5 до уточнюючої декларації "Розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності" визначено види економічної діяльності, за здійснення яких одержано дохід: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код 47.11), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код 68.20); а також вартість документально підтверджених витрат, у тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції; витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти включення ФО-П ОСОБА_3 до складу витрат операційної діяльності за 2014 рік вартості нереалізованих ТМЦ у сумі 45455,87 грн, надав суду бухгалтерську довідку щодо сум витрат за 2014 рік, відповідно до якої вартість придбаних та реалізованих за звітний період товарно-матеріальних цінностей становить 1939313,64 грн /а.с. 180/.

Судовим розглядом встановлено, що саме сума 1939313,64 грн відображена платником податків у підпункті "Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції" графи "Вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю (грн, коп.)" додатку 5 до уточнюючої декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік /а.с. 49/.

В ході розгляду справи представник Кременчуцької ОДПІ не зміг пояснити суду, на підставі яких саме документів та відомостей контролюючим органом сформовано висновок про завищення позивачем витрат операційної діяльності за 2014 рік на суму 45455,87 грн.

З огляду на те, що за приписами Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, з метою підтвердження факту включення платником податків до складу витрат операційної діяльності за 2014 рік вартості нереалізованих товарів, ухвалою суду зобов'язано Кременчуцьку ОДПІ надати до суду докази, на підтвердження наявності у ФО-П ОСОБА_5 товарів, витрати по придбанню яких були включені останньою до складу витрат операційної діяльності за 2014 рік, документи, що підтверджують перелік та місцезнаходження вказаних товарів, а також докази наявності та переліку товарів, які не були реалізовані, але включені ФО-П ОСОБА_3 до складу витрат 2014 року.

На виконання вимог ухвали суду представником Кременчуцької ОДПІ надано лише детальний розрахунок щодо суми витрат по нереалізованих товарах /а.с. 232/, зі змісту якого не можливо встановити наявність у ФО-П ОСОБА_3 нереалізованих товарів, витрати по придбанню яких були включені останньою до складу витрат операційної діяльності за 2014 рік, їх конкретний перелік та місцезнаходження.

Відтак, з огляду на відсутність у матеріалах справи документів, які б підтверджували включення платником податків до складу витрат операційної діяльності за 2014 рік витрат на оплату вартості нереалізованих ТМЦ на суму 45455,87 грн, суд доходить висновку про безпідставність висновків контролюючого органу щодо завищення платником податків витрат операційної діяльності за 2014 рік на суму 45455,87 грн, та як наслідок заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 6818,38 грн.

Стосовно висновку контролюючого органу про неправомірне віднесення ФО-П ОСОБА_3 до складу валових витрат за 2013 рік витрат на оплату послуг оренди в тому числі комунальних платежів у сумі 19057,49 грн, оскільки останні жодним чином не пов'язані із вдалим розміщенням товарів у торговому залі, оригінальним оформленням прилавків та вітрин, суд враховує наступне.

Позивачем подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, у якій відображено суму загального річного оподатковуваного доходу - 638397,00 грн, суму податкових зобовязань з податку на доходи - 3268,00 грн /а.с. 742-45/. У додатку №5 до декларації "Розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності" визначено: 1) види економічної діяльності, за здійснення яких одержано дохід (роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами /код 47.11/ сума одержаного доходу 620989,00 грн; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна /код 68.20/ сума одержаного доходу 17408,00 грн; 2) вартість документально підтверджених витрат, у тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 422691,00 грн; витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 144236,00 грн; інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг - 20398,00 грн; 3) суми чистого оподатковуваного доходу за видами діяльності 47.11 - 33664,00 грн, 68.20 - 17408,00 грн /а.с. 45/.

В письмовому запереченні на позов відповідач не заперечує факту понесення позивачем у 2013 році витрат на оплату комунальних послуг (водопостачання, каналізація, електроенергія, теплоенергія, вивезення та захоронення твердих побутових відходів, інтернет зв'язок) у сумі 19057,49 грн згідно з документами, наданими на перевірку, та визнає пов'язаність зазначених витрат з господарською діяльністю ФО-П ОСОБА_3 При цьому, вказує на не пов'язаність вказаних витрат із вдалим розміщенням товарів у торговому залі, оригінальним оформленням прилавків та вітрин, тобто з одержанням валового доходу від впровадження виду економічної діяльності 82.99 "Надання інших допоміжних комерційних послуг н.в.і.у.".

З цього приводу за необхідне зазначити, що в силу вимог підпункту 138.1.1. пункту 138.1. статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно пункту 138.8. статті 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема: загальновиробничих витрат, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Підпунктом 138.8.5. пункту 138.8. статті 138 Податкового кодексу України визначено, що до складу загальновиробничих витрат включаються, в тому числі: витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення; витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інші послуги з утримання виробничих приміщень.

За приписами підпункту 138.10.2 пункту 138.10. статті 138 Податкового кодексу України адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, які належать до витрат операційної діяльності, включають витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Відповідно до підпункту 138.10.3 пункту 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг включають витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона).

З огляду на викладене, витрати на оплату комунальних послуг, спрямованих на утримання основних засобів, які використовуються у господарській діяльності, послуг оренди основних засобів, є витратами операційної діяльності, які можуть бути включені фізичною особою-підприємцем до складу витрат згідно із вимогами пункту 177.4. статті 177 Податкового кодексу України.

Пунктом 179.1. статті 179 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 179.9. статті 179 Податкового кодексу України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Форму податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкцію щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 №793 (чинним на час спірних правовідносин).

Інструкцією щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, визначено, що у додатку 5 до декларації "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності": 1) доходи, отримані від провадження кожного виду економічної діяльності, відображаються в окремому рядку розділу I із зазначенням у колонці 2 назви і коду виду економічної діяльності згідно з КВЕД, за здійснення якого одержано дохід; 2) у колонці 3 вказується сума одержаного доходу від провадження окремого виду економічної діяльності; 3) у колонках 4, 5 та 6 відображається сума документально підтверджених витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг). Значення колонок 4, 5 та 6 дорівнюють значенням відповідних граф Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці згідно з пунктом 177.10 статті 177 розділу IV Кодексу; 4) у колонці 7 відображається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується за такою формулою: колонка 3 - колонка 4 - колонка 5 - колонка 6 (пункт 6 розділу 4 Інструкції).

Аналіз вказаного розділу Інструкції дає підстави вважати, що пунктом 3, яким передбачено порядок декларування документально підтверджених витрат, не встановлено імперативної норми щодо відображення сум документально підтверджених витрат по здійсненню кожного виду економічної діяльності окремо, тим паче щодо визначення (розподілу) у відсотковому значенні таких витрат від суми доходу, одержаного по кожному такому виду діяльності окремо. Натомість зазначено про відображення документально підтверджених витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності, згідно даних Книги обліку доходів і витрат.

Дослідивши зміст податкової декларації про майновий стан і доходи позивача за 2013 рік та розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності /а.с. 42-45/, суд не знаходить порушень позивачем норм чинного законодавства та завищення витрат, про які стверджує контролюючий орган, що б спричинило заниження оподаткованого доходу у колонці 7, та відповідно, заниження податку на доходи фізичних осіб.

Посилання представника відповідача на обов'язок платника визначати розмір документально підтверджених витрат при здійсненні окремого виду господарської діяльності у відсотковому значенні таких витрат від суми доходу, одержаного по кожному виду господарської діяльності окремо суд вважає необґрунтованими та не підкріпленими нормами Податкового кодексу України.

З огляду на викладене суд вважає помилковим висновок контролюючого органу про завищення позивачем витрат за 2013 рік на 19057,49 грн, що спричинило заниження оподаткованого доходу, та відповідно, заниження податку з доходів фізичних осіб.

Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення від 21.09.2015 №/673, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 12096,25 грн, в тому числі за основним платежем - 9677,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 2419,25 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2015 №Ф-/395 в частині визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 22386,10 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п.11 ст.8 вказаного Закону, єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

За змістом акту перевірки висновок про заниження позивачем суми єдиного внеску на 22386,10 грн ґрунтується лише на твердженні про заниження позивачем суми доходу за період, що перевірявся, в сумі 64513,36 грн, в тому числі за 2013 рік на суму 19057,49 грн, за 2014 рік на суму 45455,87 грн.

Беручи до уваги те, що в ході розгляду справи не знайшов підтвердження факт заниження позивачем суми доходу за період, що перевірявся, в розмірі 64513,36 грн, донарахування позивачу єдиного внеску у сумі 22386,10 грн є безпідставним.

За таких обставин, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2015 №Ф-/395 в частині визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 22386,10 грн є необґрунтованою, у звязку з чим в цій частині підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

З огляду на те, що рішення від 21.09.2015 №/675 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 1449,96 грн прийняте Кременчуцькою ОДПІ у звязку з донарахуванням суми єдиного внеску в розмірі 22386,10 грн згідно статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", суд вважає останнє в цій частині безпідставним та таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Поряд з цим, рішення від 21.09.2015 №/675 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 245,12 грн суд вважає таким, що прийняте контролюючим органом правомірно, оскільки позивач в ході розгляду справи не заперечував факту заниження ним суми чистого доходу у розмірі 14128,23 грн. Так, 31.07.2015 ФО-П ОСОБА_3 було подано уточнюючу податкову декларацію за 2014 рік з додатком №5 до неї, згідно з якими збільшено суму чистого доходу на 14128,23 грн, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%. Як наслідок, контролюючий орган здійснив донарахування платнику податків на суму заниженого чистого доходу у розмірі 14128,23 грн своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 4902,49 грн та застосував до підприємця рішенням від 21.09.2015 №/675 відповідні штрафні санкції за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 245,12 грн. За викладених обставин, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування рішення від 21.09.2015 №/675 в частині застосування до платника податків штрафних санкцій в сумі 245,12 грн.

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню від 21.09.2015 №/671, відповідно до якого до ФО-П ОСОБА_3 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2393,75 грн, суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, штрафні санкції згідно із вказаним податковим повідомленням-рішенням застосовано до позивача на підставі п.1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 №436/95 за порушення пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

В акті перевірки зазначено, що в порушення пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні перевіркою встановлено не оприбуткування (несвоєчасне оприбуткування) готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО на загальну суму 478,75 грн, а саме в ІІ розділі КОРО відсутні записи щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскальних звітних чеків №563 від 05.06.2013 в сумі 142,95 грн, №533 від 07.05.2013 в сумі 110,20 грн, №657 від 07.09.2013 в сумі 94,70 грн, фіскальний чек №656 від 06.09.2013 оприбутковано 09.09.2013 в сумі 67,70 грн, а на підставі фіскального чеку №658 від 08.09.2013 в сумі 63,20 грн запис зроблено після 09.09.2013.

Визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій віднесено до повноважень ОСОБА_6 Банку України (пункт 6 статті 33 Закону України "Про ОСОБА_6 України").

Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

За приписами пункту 2.6 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книжки).

Відповідно до статті 2 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Пунктом 1 Указу Президента від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються ОСОБА_6 банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітніх чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац 3 пункту 1 Указу Президента від 12.06.1995 №436/95).

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд України в постанові від 11.12.2012 у справі за позовом Республіканського підприємства "Курортно-оздоровчий комплекс "Росія".

Згідно із пунктом 7.5. Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПАУ від 01.12.2000 №614 (чинного до 18.10.2013), використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Пунктом 6 розділу 4 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 №417, який набрав чинності з 18.10.2013, також встановлено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Долученою до матеріалів справи копією витягу з книги обліку розрахункових операцій фіскальний номер №/2 підтверджено, що позивачем забезпечено вклеювання у вказаній книзі фіскальних звітних чеків №658 від 08.09.2013 на суму 63,20 грн, №656 від 06.09.2013 на суму 67,70 грн, №657 від 07.09.2013 на суму 94,70 грн, №533 від 07.05.2013 на суму 110,20 грн, а також виконання у КОРО записів щодо оприбуткування готівкових коштів у загальній сумі 335,80 грн на підставі зазначених фіскальних звітних чеків /а.с. 198-209/.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованим застосування до позивача штрафних санкцій за порушення п.2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні в сумі 1679,00 (335,80 грн х 5).

Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що розділ 2 КОРО №/2 /а.с. 210-213/ не містить запису за 05.06.2013 щодо оприбуткування готівкових коштів в сумі 142,95 грн на підставі фіскального звітного чеку №563 від 05.06.2013.

Отже, з огляду на відсутність в 2 розділі КОРО запису за 05.06.2013 щодо оприбуткування готівкових коштів в сумі 142,95 грн, суд доходить висновку про допущення ФО-П ОСОБА_3 порушення пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, за яке передбачена відповідальність у вигляді застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми (142,95 грн х 5 = 714,75 грн).

За викладених обставин суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення від 21.09.2015 №/671 в частині застосування штрафних санкцій у сумі 1679,00 грн підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Водночас, в частині, що стосується застосування податковим повідомленням-рішенням від 21.09.2015 №/671 штрафних санкцій в сумі 714,75 грн суд вважає останнє таким, що прийняте контролюючим органом правомірно та не підлягає скасуванню.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги ФО-П ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2015 №Ф-/1395 в частині визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 22386 (двадцять дві тисячі триста вісімдесят шість) гривень 10 (десять) копійок.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.09.2015 №/675 в частині визначення штрафної санкції в розмірі 1449 (одна тисяча чотириста сорок дев'ять) гривень 96 (дев'яносто шість) копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 21.09.2015 №/673.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.09.2015 №/671 в частині визначення штрафної (фінансової) санкції в розмірі 1679 (одна тисяча шістсот сімдесят дев'ять) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2015 року.

Суддя Р.І. Молодецький