Справа № 804/7003/15
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 листопада 2015 р. справа № 804/7003/15

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Чабаненко С.В. перевіривши на відповідність вимогам КАС України апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Себувича до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року по справі № 804/7003/15.

При перевірці апеляційної скарги, у відповідності до ч. 2 ст. 189 КАС України, суддею встановлено, що скаргу подано з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 187 КАС України в апеляційній скарзі зазначається, зокрема, найменування адміністративного суду апеляційної інстанції, до якого подається скарга. Проте, заявником зазначено адміністративний суд, що не відповідаю найменуванню адміністративного суду апеляційної інстанції.

Також, відповідно до ч. 6 ст. 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, проте заявником апеляційної скарги не сплачено судовий збір.

В свою чергу, визначаючи розмір ставки судового збору скаржнику необхідно врахувати таке.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Окремі рішення, прийняті суб'єктом владних повноважень, і (або) дії вчинені ним чи не вчинені (бездіяльність), можуть породжувати підстави для зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень або вчинення дій (бездіяльності) може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження таких рішень, дій чи бездіяльності спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

З огляду на викладене адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов'язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо, а також дій чи бездіяльності, внаслідок яких відбувається зміна майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Отже, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень, визнання протиправними дій чи бездіяльності, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

Майновими також є вимоги про стягнення коштів з відповідача - суб'єкта владних повноважень на користь позивача - фізичної чи юридичної особи, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Як вбачається з апеляційної скарги, предметом цього позову є оскарження податкових повідомлень -рішень, винесених відповідачем стосовно позивача на загальну суму 151 686,98грн.; рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 9 423,92грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 30.12.2014 року №Ф- на суму 115 870,66грн., а тому даний спір носить майновий характер.

Так, 01.09.2015р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015р. №484-VIII, яким внесено зміни в Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. №3674-VI (далі - Закон України "Про судовий збір") та, зокрема, змінено ставки судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду.

Підпунктом 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При поданні до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру розмір ставок судового збору становив 2 відсотки розміру майнових вимог (276 981,56*2%= 5 539,63), але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1,5*1218=1827,00) та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (4*1 218= 4 872,00).

Таким чином, оскільки при поданні адміністративного позову сплаті підлягала сума судового збору в розмірі 4 872,00 грн., то при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду заявнику апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір в розмірі 5 359,20 грн. (110%*4 872,00= 5 359,20).

Несплачену суму судового збору належить перераховувати за наступними реквізитами:

Одержувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська,

ЄРДПОУ 37989274,

р/р 1004,

МФО 805012, Банк: ГУДКСУ у Дніпропетровській області,

Призначення платежу: *;101;__________(код платника); Судовий збір, за апеляційною скаргою___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд.

Проте, заявник в апеляційній скарзі просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 року.

Відповідно до статті 8 Закону України Про судовий збір, яка кореспондується зі статтею 88 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати враховуючи майновий стан сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Поданий відповідачем лист від 02.09.2015 № 7188/8/04-62-10-011 не може бути доказом відсутності грошових коштів, оскільки з нього не можливо встановити у повному обсязі наявність грошових коштів у відповідача, як то можливо встановити за допомогою кошторису видатків.

Стосовно посилання відповідача на постанову Верховного Суду України від 30.06.2015 №21-598а15, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Посилаючись на рішення Верхового Суду України з даного питання, а також вказуючи на те, що до 01.09.2015 року органи Державної податкової служби було звільнено від сплати судового збору, відповідач вважає, що він не повинен сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги. Суд відхиляє доводи скаржника, з огляду на те, що на момент звернення до суду з апеляційною скаргою згідно чинної редакції Закону України "Про судовий збір" органи Державної фіскальної служби не звільнені від сплати судового збору. Таким чином, суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи не доводять підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору.

Так, статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а отже самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю коштів у зв'язку з неприбутковістю організації не можуть вважатися підставою для відстрочення такої сплати.

Таким чином підстави для звільнення від сплати судового збору наведені в апеляційній скарзі Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області суд не може визнати поважними, в звязку з чим у задоволенні вимоги щодо звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, суд дає можливість відповідачу у строк 30 днів з дня отримання копії ухвали надати апеляційну скаргу оформлену у відповідності до статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189 КАС України суддя, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без руху та надати тридцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вищезазначених недоліків.

Копію даної ухвали направити особі, що звернулась з апеляційною скаргою.

Ухвала набирає чинності відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Суддя С.В.Чабаненко