Справа № 815/4765/15
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4765/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Харченко Ю.В.

При секретарі Мацвейко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області, Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування Рішення від 03.06.2015р. №21783507 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень (від 16.11.2015р. вхід.№29671/15), просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області від 03.06.2015р. №21783507 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобовязати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на дачну будівлю 43/1000 по вул.Дача Ковалевського причал № 136 м.Одеса, зобовязати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області видати ОСОБА_1 Свідоцтво про право власності на дачну будівлю 43/1000 по вул.Дача Ковалевського причал №136 м.Одеса.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: дачну будівлю 43/1000, що складаються з 43/1000 причалу №136 по вул.Дача Ковалевського у місті Одесі, ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також документи, передбачені п.26 Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011р. №703, у зв»язку з чим у Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області не було законодавчо передбачених підстав для винесення спірного Рішення від 03.06.2015р. №21783507 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідачі Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 17.09.2015р. б/н), наголошуючи, зокрема, що відповідно до Свідоцтва про право власності, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 43/1000 частин дачних будівель. Заявником подано технічний паспорт на частку (43/1000) обєкта нерухомого майна, у якому зазначена площа частини дачних будівель, яка позначена літ.«Г» та належить позивачу. Водночас, у звязку з тим, що обєкт нерухомого майна (дачні будівлі) знаходиться у спільній частковій власності, необхідним документом для державної реєстрації є технічний паспорт на дачні будівлі, а не окрема їх частину. Оскільки відомості про площу обєкта нерухомого майна є обовязковими, тому відсутність технічного паспорту на дачні будівлі унеможливлює проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, а саме: дачні будівлі, що складаються з 43/1000 причалу №136 по вул.Дача Ковалевського у місті Одесі. Також, відповідач наголошує, що суд не може підміняти собою субєкта владних повноважень щодо реалізації ним наданих законодавством власних повноважень, оскільки суди не вправі втручатися в повноваження та діяльність субєктів владних повноважень, або ж підміняти їх.

Відповідачі Головне територіальне управління юстиції в Одеській області з позовними вимогами також не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 17.12.2015р. б/н), стверджуючи, що втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Також, відповідач зазначає, що приписами чинного законодавства визначено процедуру державної реєстрації речових прав на нерухоме майно органами державної реєстрації прав за заявницьким принципом.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідач Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції до суду не зявився, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, а також з огляду на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 14.05.2015р. ОСОБА_1, з метою державної реєстрації права власності на дачну будівлю, що складаються з 43/1000 причалу №136 по вул.Дача Ковалевського у місті Одесі, звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області з заявою №11374976 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За результатами розгляду означеної заяви від 14.05.2015р. №11374976 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 винесено Рішення №21783507 від 03.06.2015р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, яким ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на дачну будівлю, що складаються з 43/1000 причалу №136 по вул.Дача Ковалевського у місті Одесі.

Не погоджуючись із вказаним Рішеннями Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 03.06.2015р. №21783507 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Рішення Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області від 03.06.2015р. №21783507 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобовязання Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на дачну будівлю 43/1000 по вул.Дача Ковалевського причал №136 м.Одеса, зобовязання Головного територіального управління юстиції в Одеській області видати ОСОБА_1 Свідоцтво про право власності на дачну будівлю 43/1000 по вул.Дача Ковалевського причал №136 м.Одеса, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, підставою для відмови у проведенні Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 державної реєстрації права власності на дачні будівлі, що складаються з 43/1000 причалу №136 по вул.Дача Ковалевського у місті Одесі, послугувало те, що ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області подано технічний паспорт на частку (43/1000) обєкта нерухомого майна, у якому зазначена площа частини дачних будівель, яка позначена літ.«Г» та належить позивачу, тоді як обєкт нерухомого майна знаходиться у спільній частковій власності, та необхідним документом для державної реєстрації є технічний паспорт на дачні будівлі, а не окрему їх частину.

Судом зясовано, що 04.09.2002р. Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради видано Свідоцтво №021313 про право власності на дачні будівлі, яким посвідчено, що обєкт 43/1000, який розташований в місті Одесі по вулиці Дача Ковалевського причал №136 дійсно належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Відповідно до наявного у матеріалах справи ОСОБА_3 з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.09.2010р. №27183562, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності, на підставі Свідоцтва про право власності №021313 від 04.09.2002р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради, належить 43/1000 обєкта дача, ДБК «Риболов», розташована за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул.Дача Ковалевського (вулиця Амундсена), причал 136.

Судом встановлено, що 18.08.2010р. КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» ОСОБА_1 виготовлено Технічний паспорт на дачні будівлі, що складаються з 43/1000 причалу №136 по вул.Дача Ковалевського у місті Одесі.

Як вбачається з наявного у справі Листа КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 20.09.2012р. №381115.70, за підписом заступника директора КП «ОМБТІ та РОН» ОСОБА_3, станом на 20.09.2012р. за ОСОБА_1 зареєстровано 43/1000 частин дачних будівель по вул.Дача Ковалевського, причал №136.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Обов'язковій державній реєстрації, відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначаються Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013року №868, відповідно до п.8 якого для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав заяву.

Відповідно до п.20 зазначеного Порядку, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно з п.28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013року №868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до п.36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013року №868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Зокрема, як встановлено судом, та зазначено вище, підставою для відмови позивачу у проведенні Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 державної реєстрації права власності на дачні будівлі, що складаються з 43/1000 причалу №136 по вул.Дача Ковалевського у місті Одесі, послугувало те, що ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області подано технічний паспорт на частку (43/1000) обєкта нерухомого майна, у якому зазначена площа частини дачних будівель, яка позначена літ.«Г» та належить позивачу, тоді як обєкт нерухомого майна знаходиться у спільній частковій власності, та необхідним документом для державної реєстрації є технічний паспорт на дачні будівлі, а не окрему їх частину.

Між тим, судом з»ясовано, що позивачем - ОСОБА_1, з метою державної реєстрації права власності на дачну будівлю, що складаються з 43/1000 причалу №136 по вул.Дача Ковалевського у місті Одесі, разом із заявою від 14.05.2015р. №11374976 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області було подано Свідоцтво №021313 від 04.09.2002р. про право власності на дачну будівлю 43/1000 по вул.Дача Ковалевського за № причал 136 м.Одеса, ОСОБА_3 з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.09.2010р. №27183562, Технічний паспорт КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 18.08.2010р. на дачні будівлі, що складаються з 43/1000 причалу №136 по вул.Дача Ковалевського у місті Одесі, Лист КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 20.09.2012р. №381115.70, яких, на думку суду, цілком достатньо для встановлення державним реєстратором права власності ОСОБА_1 на дачну будівлю 43/1000 по вул.Дача Ковалевського за № причал 136 м.Одеса, а тому Рішення Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області від 03.06.2015р. №21783507 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень підлягає скасуванню, оскільки винесено неправомірно, та безпідставно.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині щодо зобовязання Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на дачну будівлю 43/1000 по вул.Дача Ковалевського за № причал 136 м.Одеса, та зобовязання Головного територіального управління юстиції в Одеській області видати ОСОБА_1 Свідоцтво про право власності на дачну будівлю 43/1000 по вул.Дача Ковалевського за № причал 136 м.Одеса, то суд не вбачає законодавчо передбачених підстав для їх задоволення, з урахуванням наступного.

Згідно з приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що питання державної реєстрації прав та їх обтяжень є дискреційним повноваженням державного реєстратора, оскільки останній сам приймає рішення про державну реєстрацію або відмову в її проведенні, аналізуючи подані документи відповідно до ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на предмет відповідності закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Так, як вбачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати із кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд також звертає увагу на положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010р. №П-278/10, згідно якої з урахуванням положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади, та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається, та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до п.10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013року №7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Отже, із системного аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено відсутність законодавчо передбачених підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо зобовязання Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на дачну будівлю 43/1000 по вул.Дача Ковалевського за № причал 136 м.Одеса, та зобовязання Головного територіального управління юстиції в Одеській області видати ОСОБА_1 Свідоцтво про право власності на дачну будівлю 43/1000 по вул.Дача Ковалевського за № причал 136 м.Одеса.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області, Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування Рішення від 03.06.2015р. №21783507 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобовязання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково, з вищенаведених підстав.

У звязку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, відповідно до положень ч.3 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.4 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області, Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування Рішення від 03.06.2015р. №21783507 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобовязання вчинити певні дії, задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 03.06.2015р. №21783507.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (65026, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 73(сімдесят три)грн. 08коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.