Справа № 804/4095/14
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2015 рокусправа № 804/4095/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі № 804/4095/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "Вершина" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі № 804/4095/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "Вершина" (далі позивач) було задоволено, визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі відповідач) щодо нарахування згідно акту перевірки від 27.01.2014року позивачу податку на прибуток за 2010 рік; скасоване податкове повідомлення-рішення від 28.02.2014року № НОМЕР_1.

Відповідач, вважаючи постанову суду першої інстанції такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Представники позивача у судовому засіданні заперечували проти вимог апеляційної скарги відповідача, вказали, що суд прийняв законне і обґрунтоване рішення, і підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що фахівцями ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, згідно постанови слідчого у кримінальному провадженні, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно промислова група «Вершина» з питань правильності дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ БМТЗ Комплект, ПП ВКФ Інтертрейдсплав та ТОВ ДЗПО за період: 01.01.2010 року по 31.12.202012 року.

За результатами перевірки було складено акт від 27.01.2014 року № 295/04-63-22-03/36641427.

За висновками перевірки, встановлено:

- порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого встановлено збільшення позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту звітного періоду червня 2011року у сумі 47 500грн., і як наслідок зменшення залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 47500грн;

- п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України , в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 15065грн, у т.ч. за 2 квартал 2011року в сумі 15065грн.;

- п.п. 4.1.6. п.4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 5 173 523грн, в т.ч. за 2010 рік у сумі 5 173 523грн..

На підставі акту перевірки було прийняте податкове повідомлення-рішення від 28.02.2014 року № НОМЕР_1, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 47 500грн (а.с. 6)

Позивач не погодився з висновками перевірки та правомірністю прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення, та звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині щодо необхідності скасування оскарженого рішення відповідача № НОМЕР_1, враховуючи наступне.

З акту перевірки вбачається, що податковий орган будував висновки щодо порушень податкового законодавства, досліджуючи документи, надані ВПМ ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, вилучені під час обшуку на підприємстві позивача, проте, не досліджуючи дані бухгалтерського обліку та первинні бухгалтерські документи позивача.

Як встановили під час перевірки, за результатами дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій ТОВ «ТПГ «Вершина» в частині порядку відтворення в податковому обліку наслідків господарських операцій з ТОВ «ДЗПО» та правомірності нарахування податкового кредиту по податку на додану вартість, схема фінансово-господарських відносин між ТОВ «ТПГ «Вершина» та ТОВ «ДЗПО» не спричинила реального настання юридичних наслідків, так як відсутня ланка обліку за ланцюгом між попередниками через ланцюг, який декларувався (ініціювався) рух товарів (робіт, послуг). Таким чином податковий орган зробив висновки, що позивачем безпідставно включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 47 500грн., у тому числі за червень 2011року у цій сумі, в результаті нереальності здійснення господарських операцій по ланцюгу до покупця, а саме: операцій з придбання товару у ТОВ «ДЗПО».

На спростування таких доводів позивачем надавалися суду первинні документи на підтвердження реальності здійснених операцій з вказаним контрагентом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у червні 2011року позивач уклав з ТОВ «Дніпропетровський завод промислової оснастки» (ТОВ «ДЗПО») договір №17-11, за умовами якого позивач купував у вказаного продавця запчастини. На підтвердження виконання умов договору позивачем надано рахунок-фактуру (а.с. 110), видаткову накладну від 09.06.2011р (а.с. 111) та податкову накладну, виписану продавцем (а.с. 112). Крім того, позивач надав суду докази використання придбаного товару у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частинами другою та третьою статті 9 цього ж Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції.

З наданих первинних документів вбачається, що зобов'язання за договором були виконані у повному обсязі. Протягом дії угоди сторонами (позивачем та постачальником) було підписано видаткові та податкові накладні, в яких визначались вид, ціна та кількість, поставлених товарів.

Колегія суддів вважає, що придбання позивачем товару у вказаного вище контрагента підтверджено належним чином оформленими документами, і це не спростовується актом перевірки.

Позивачем, на думку колегії, дотримано вимог закону, пов'язаних з формуванням податкового кредиту за господарською операцією з вказаним контрагентом.

Оскільки податковим органом не доведено правомірності висновків, що стали підставою для прийняття оскарженого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення від 28.02.2014 року № НОМЕР_1 підлягали задоволенню.

Щодо вимог про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі відповідач) щодо нарахування актом перевірки від 27.01.2014року позивачу податку на прибуток за 2010 рік.

Суд позовні вимоги в цій частині задовольнив, проте належних обґрунтувань таких висновків у судовому рішенні не навів.

Проведення документальної перевірки має на меті отримання від платника податків документів первинного бухгалтерського обліку відносно операцій, достовірність відображення в податковій декларації даних по яких викликала сумнів у контролюючого органу.

Акт перевірки є лише носієм доказової інформації, яка в подальшому має використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові податків грошових зобов'язань. Питання щодо визначення грошового зобов'язання платників податків за результатами перевірок, відповідно до статті 58 Податкового кодексу України, вирішує контролюючий орган, а не посадові особи, що здійснювали перевірку.

У даному випадку позивач фактично не погодився з висновками, викладеними в акті перевірки стосовно порушень вимог п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток, в т.ч. за 2010 рік. Проте, з матеріалів справи вбачається, що на підставі акту перевірки, з висновками якого не погоджується позивач, було прийнято податкове повідомлення рішення від 28.02.2014року №, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на прибуток (а.с. 85).

Сам акт перевірки не є рішенням (актом індивідуальної дії) в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, і є лише носієм інформації, встановленої під час проведення перевірки, отже, сам по собі не порушує права платника. Належним способом захисту порушеного права у даному випадку мало б бути оскарження прийнятого на підставі акту перевірки податкового повідомлення-рішення №.

Оскільки позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, а судом невірно надана цьому оцінка, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції необхідно скасувати в частині визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування згідно встановленої перевірки актом від 27.01.2014р позивачу податку на прибуток за 2010 рік, з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В решті постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.ст. 205,207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі № 804/4095/14 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо нарахування згідно встановленої перевірки актом від 27.01.2014р Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "Вершина" податку на прибуток за 2010 рік.

В цій частині у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі № 804/4095/14 залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 21.12.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак