Справа № 805/3045/15-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 р. Справа № 805/3045/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 1), Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2) про визнання дій протиправними, зобовязати вчинити певні дії, стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Дружківський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2014 рік у сумі 29479,79 грн., визнання протиправними дій та зобовязання провести донарахування та виплату до заробітної плати за період з березня 2015 року по травень 2015 року включно, визнання протиправними дій та зобовязання провести донарахування та виплату до компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік, стягнення середньої заробітної плати за час затримки виплати розрахункових коштів з 08 травня 2015 року по день фактичного розрахунку, стягнення спричиненої діями відповідача моральної (немайнової) шкоди у розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року Дружківський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області виключено зі складу третіх осіб та залучено до участі у справі в якості другого відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказами ГУ МВС України в Донецькій області від 20 квітня 2015 року №879 та від 08 травня 2015 року №148о/с у відповідності до п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ його звільнено з органів внутрішніх справ у запас за порушення дисципліни.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року по справі №805/2118/15-а, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області від 20 квітня 2015 року Про порушення службової дисципліни працівниками Дружківського МВ ГУМВС та покарання винних в частині висновку про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас за особисту недисциплінованість, порушення вимог підпункту 2.2 розділу ІІ, підпункту 2.3 розділу IV, підпунктів 7.2 та 7.3 розділу VII Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, грубе порушення вимог пункту 2 статті 10 Закону України Про міліцію, статей 1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України.

Зобовязано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області вирішити питання про внесення змін до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області № 148 о/с від 8 травня 2015 року щодо звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас за підпунктом 64 б Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивач зазначив, що даним судовим рішенням суд підтвердив факт його незаконного звільнення та зобовязав відповідача змінити підстави для звільнення.

Крім того, позивач зазначив, що 28 січня 2015 року відносно нього першим слідчим відділу прокуратури Донецької області було відкрито кримінальне провадження №0000041 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. По даному правопорушенню 05 лютого 2015 року позивачу було повідомлено про підозру.

При цьому, починаючи з березня 2015 року розмір заробітної плати позивача був зменшений, хоча з відповідним наказом відповідача, як то передбачено чинним законодавством, позивач не був ознайомлений.

Також, позивач вказує на те, що при звільненні в порушення норм діючого законодавства відповідачем не здійснено виплату компенсації за невикористану у 2014 році позивачем відпустку.

Водночас позивач вважає, що нарахування заробітної плати у 2015 році відбулось з порушенням норм чинного законодавства, що призвело до невірного розрахунку суми компенсації за невикористану позивачем відпустку у 2015 році.

Крім того, позивач вважає, що непроведення з ним своєчасного розрахунку при звільненні призвело до моральних страждань, що погано відображається на його стані здоровя, та є підставою для стягнення з відповідача спричиненої йому моральної шкоди.

Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2014 рік у сумі 29479,79 грн., визнати протиправними дії відповідача та зобовязати його провести донарахування та виплату до заробітної плати за період з березня 2015 року по травень 2015 року включно, визнати протиправними дії відповідача та зобовязати його провести донарахування та виплату до компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік, стягнути середню заробітну плату за час затримки виплати розрахункових коштів з 08 травня 2015 року по день фактичного розрахунку, стягнути спричинену діями відповідача моральну (немайнову) шкоду у розмірі 50000,00 грн.

Позивачем до суду надано заяву про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представники відповідачів, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились.

В матеріалах справи наявні заперечення відповідача 1, в яких останній вказує на те, що вимога позивача про донарахування та виплату заробітної плати за березень-травень 2015 року не обґрунтована та заявлена не до належного відповідача. Також, зазначає, що, по-перше, ГУМВС України в Донецькій області не скасовувало позивачу премію за зазначений період, по-друге, скасування премії відбулось в встановленому чинним законодавством порядку. Крім того, відповідач 1 зазначив, що компенсація за невикористану відпустку у відповідності до норм чинного законодавства виплачується лише за невикористану в році звільнення відпустку, тоді як виплата такої компенсації за інший період, не передбачена. Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди зазначив, що відповідачем 1 не порушено законних прав позивача, а тому є незрозумілим, з яких міркувань позивач виходив при обчисленні розміру зазначеної суми моральної шкоди. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач 2 також не погоджується з позовними вимогами позивача, з огляду на наступне. Під час перебування на посаді, ОСОБА_1 вчинено правопорушення, за яким відкрито кримінальне провадження. Відповідно до п. 3.5.3 Інструкції №499 позивачу за період березень-травень 2015 року виплачувався оклад за спеціальним званням та надбавка за вислугу років. Крім того, при нарахуванні грошового забезпечення за вказаний період відповідачем 2 було враховане те, що позивача з 11 лютого 2015 року було відсторонено від займаної посади. Також, відповідач 2 зазначає, що виплата компенсації за відпустку, не використану в минулі роки, діючим законодавством не передбачена. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, керуючись ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ у Дружківському МВ ГУМВС України в Донецькій області. Останнє присвоєне за період служби спеціальне звання майор міліції.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 28 листопада 2014 року №415о/с «По особовому складу» капітана міліції ОСОБА_1 (М-195135) призначено на посаду начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дружківського міського відділу з 01 листопада 2014 року, з посадовим окладом 900 гривень, встановивши у жовтні 2014 року премію у розмірі 218%, увільнивши його від посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Центрально-міського районного відділу Макіївського міського управління (т.1 а.с. 81).

З матеріалів справи вбачається, що 28 січня 2015 року відносно ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження №0000041 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Краматорського міського суду від 05 лютого 2015 року по справі №234/1279/15-к ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Артемівському СІЗО терміном до 05 березня 2015 року. Одночасно визнано запобіжний захід у вигляді застави у межах 20 мінімальних заробітних плат в сумі 24360 грн. (т.1 а.с. 229-231)

07 лютого 2015 року ОСОБА_1 внесено відповідну заставу.

Ухвалою Краматорського міського суду від 11 лютого 2015 року по справі №234/1430/15-к ОСОБА_1 відсторонено від посади начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дружківського міського відділу строком на два місяці. (т.1 а.с.235-236)

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року апеляцію процесуального прокурора в кримінальному провадженні задоволено. Ухвалу Краматорського міського суду від 05.02.2015 року по справі №234/1279/15-к скасовано.

Щодо підозрюваного ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою строком на 30 діб, тобто до 05.03.2015 року.

Розмір застави визначено в межах 50 мінімальних заробітних плат, що складає суму 60900,00 грн. (т.1 а.с.232-234)

Ухвалою Краматорського міського суду від 14 квітня 2015 року по справі №234/4882/15-к продовжено строк відсторонення ОСОБА_1 від посади начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дружківського міського відділу строком до 02 травня 2015 року. (т.1 а.с.237-238)

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 08 травня 2015 року №148о/с у відповідності до п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас за порушення дисципліни (на підставі наказу Головного управління МВС України в області від 20.04.2015 року №879). (т.1 а.с.82)

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року по справі №805/2118/15-а, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області від 20 квітня 2015 року Про порушення службової дисципліни працівниками Дружківського МВ ГУМВС та покарання винних в частині висновку про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас за особисту недисциплінованість, порушення вимог підпункту 2.2 розділу ІІ, підпункту 2.3 розділу IV, підпунктів 7.2 та 7.3 розділу VII Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, грубе порушення вимог пункту 2 статті 10 Закону України Про міліцію, статей 1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України.

Зобовязано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області вирішити питання про внесення змін до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області № 148 о/с від 8 травня 2015 року щодо звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас за підпунктом 64 б Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. (а.с.17-19)

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області задоволено частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 8 липня 2015 року у справі № 805/2118/15-а змінено.

Абзац третій резолютивної частини постанови суду викладено в наступній редакції: Головному управлінню МВС України в Донецькій області змінити у наказі № 148 о/с від 08.05.2015 року формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас із п. 64 є на п. 64 б Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, через хворобу.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін. (т.1 а.с.68-71)

Наказом Головного управління МВС України від 18 вересня 2015 року №280о/с скасовано пункт наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 08 травня 2015 року №148о/с в частині звільнення з ОВС за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дружківського міського відділу. Також, в даному наказі зазначено вважати ОСОБА_1 звільненим з ОВС за п. 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 08 травня 2015 року (на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.08.2015 року). (т.1 а.с.220)

Правовідносини, повязані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, порядком виплати вихідної допомоги при звільненні, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме: Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями), затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114, постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання провести донарахування та виплату до заробітної плати за період з березня 2015 року по травень 2015 року включно, суд зазначає наступне.

Наказом МВС від 31.12.2007 року №499 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (Інструкція №499), за приписами п. 1.1. якої ця Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно п. 1.6 цієї Інструкції (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Особам рядового і начальницького складу виплачуються оклади за спеціальними званнями в розмірах, затверджених додатком 24 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", крім курсантів вищих навчальних закладів МВС, прийнятих на навчання з числа цивільних осіб (п. 2.1.1).

Відповідно до п. 3.5.3 даної Інструкції особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, відстороненим від посад відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України, з наступного дня після відсторонення від посад за період, протягом якого вони не перебували на посаді, виплачуються оклади за спеціальними званнями та надбавка за вислугу років.

Відповідно до пп. 2 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року за №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Так, у відповідності до п. 4.2. Положення про преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ Дружківського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області, затвердженого наказом Дружківського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області від 16.01.2015 року №40, у разі несвоєчасного виконання та неналежної організації виконання в установлені строки завдань керівники МВ мають право зменшувати розмір премії.

З аналізу наведених норм вбачається, що при відстороненні осіб від посади відповідно до норм Кримінально-процесуального кодексу України, з наступного дня після відсторонення від посад за період, протягом якого вони не перебували на посаді, виплачуються оклади за спеціальними званнями та надбавка за вислугу років, тобто без нарахування та виплати премії за зазначений період. Також, з наведених норм вбачається наявність у керівника міського відділу права преміювання (або позбавлення премії) працюючих співробітників.

Як вже зазначалось судом раніше, ухвалами Краматорського міського суду Донецької області ОСОБА_1 відсторонено від посади начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дружківського міського відділу з 05 лютого 2015 року по 02 травня 2015 року.

Наказами Дружківського МВ від 20 березня 2015 року №266, від 20 квітня 2015 року №367, від 20 травня 2015 року №472 ОСОБА_1 встановлено премію в розмірі 0%.

Таким чином, враховуючи приписи п. 3.5.3 Інструкції №499 суд вважає, що відповідач при нарахуванні і виплаті заробітної плати позивачу за період березень, квітень 2015 року діяв на підставі та в межах повноважень, передбачених діючим законодавством.

При цьому, щодо нарахування та виплати позивачу заробітної плати за травень 2015 року суд зазначає наступне.

З ухвали Краматорського міського суду від 14 квітня 2015 року по справі №234/4882/15-к, якою позивачу продовжено строк відсторонення від займаної посади, вбачається, що строк її дії становить до 02 травня 2015 року.

Крім того, наказом Головного управління МВС України від 18 вересня 2015 року №280о/с скасовано пункт наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 08 травня 2015 року №148о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 з ОВС за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та зазначено вважати ОСОБА_1 звільненим з ОВС за п. 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 08 травня 2015 року (на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року).

Пунктом 2.15.6 Інструкції №499 встановлений вичерпний перелік осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яким премія не виплачується. Так, до зазначених осіб відносяться особи:

- які звільняються зі служби за порушення дисципліни, за дискредитацію звання особи начальницького складу, через службову невідповідність або у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили в місяці звільнення;

- направлені за кордон для виконання обов'язків у складі миротворчих контингентів і миротворчого персоналу - за весь період перебування за кордоном, якщо інший порядок виплати не передбачений законодавством України.

Зазначена норма кореспондується з пунктом 4.6 Положення про преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ Дружківського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області, затвердженого наказом Дружківського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області від 16 січня 2015 року №40, яким встановлено, що премія не виплачується особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ МВ в місяці звільнення зі служби через службову невідповідність, за порушення дисципліни чи скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу або у звязку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином, оскільки термін дії ухвали Краматорського міського суду від 14 квітня 2015 року скінчився 02 травня 2015 року, а наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 18 вересня 2015 року №280о/с фактично змінено підставу звільнення позивача з органів внутрішніх справ на п. 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідачем неправомірно не нараховано ОСОБА_1 премію за травень 2015 року за період роботи з 02 травня 2015 року по 08 травня 2015 року.

З наявних в матеріалах справи наказів Дружківського МВ про встановлення особовому складу премій за період лютий-травень 2015 року вбачається відсутність фіксованої ставки премії щодо кожного зі співробітників, у звязку з чим у суду відсутня можливість розрахунку конкретної суми, що підлягає виплаті позивачу у травні 2015 року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача 2 в частині ненарахування премії ОСОБА_1 за період роботи з 02 травня 2015 року по 08 травня 2015 року та, відповідно, необхідність зобовязання відповідача 2 донарахувати ОСОБА_1 премію за період роботи з 02 травня 2015 року по 08 травня 2015 року.

Водночас суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 30 листопада 2014 року №374, в якій зазначено, що позивачу було проведено перерахунок грошового забезпечення у розмірі 508,18 грн. (в т.ч. донараховано компенсації за невикористану відпустку у році звільнення на суму 28,19 грн.).

Таким чином, фактично остаточні розрахунки з позивачем при звільненні проведені у вересні 2015 року.

Відповідно до статті 1 Кодексу законів про працю України вказаний Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 2-1 Кодексу законів про працю України визначено, що Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Відповідно до частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день Фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Щодо розміру коштів, що підлягають стягненню на користь позивача за час затримки виплати розрахункових коштів з 08 травня 2015 року по день фактичного розрахунку.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 цього Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

При цьому, беручи до уваги те, що відповідачем 2 в довідці від 30 листопада 2014 року №374 не зазначено конкретну дату проведення остаточних розрахунків з позивачем, суд позбавлений можливості розрахувати відповідну суму грошових коштів, що підлягає стягненню на користь позивача у звязку з несвоєчасним розрахунком з останнім при звільненні.

При цьому, суд зазначає, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 11 КАС України, задля повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає необхідним вийти за межи позовних вимог та зобов'язати Дружківській МВ ГУМВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 за час затримки розрахунку при звільненні з органів внутрішніх справ, тобто з 09 травня 2015 року по день винесення судового рішення.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 стосовно стягнення на його користь компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2014 рік у сумі 29479,79 грн., визнання протиправними дій відповідача та зобовязання останнього провести донарахування та виплату до компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (Положення №114).

Пунктом 52 Положення №114 передбачено, що чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року.

За приписами пункту 54, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу у разі переведення по службі в іншу місцевість дозволяється, за їх бажанням, поєднувати чергові відпустки за два роки. Поєднана відпустка надається за новим місцем служби і її загальна тривалість не повинна перевищувати трьох місяців, без урахування часу, необхідного для переїзду до місця проведення відпустки і назад, але не більше 15 діб. У разі службової необхідності поєднана відпустка за новим місцем служби може бути надана в два строки, в межах загальної тривалості та з видачею кожного разу проїзних документів.

В пункті 56 Положення №114 встановлено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не використав відпустку за 2014 рік та за 2015 рік, що підтверджується довідками Дружківського МВ ГУ МВС України №6275 від 30 червня 2015 року та №10175 від 19 жовтня 2015 року (т.1 а.с. 13, 221).

Довідкою Дружківського МВ ГУ МВС України №6275 від 30 червня 2015 року встановлено, що компенсація за невикористану відпустку за 2014 рік позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Довідкою Дружківського МВ ГУ МВС України №10175 від 19 жовтня 2015 року передбачено, що чергову відпустку за 2014 рік у кількості 35 (тридцять пять) діб у Дружківському МВ ОСОБА_1 не використав. У графіку надання чергових відпусток за 2014 рік працівникам Дружківського МВ ОСОБА_1 не перебував, оскільки був призначений на посаду з 01 листопада 2014 року. З рапортом про надання йому чергової відпустки за 2014 рік до керівництва Дружківського МВ не звертався.

Тому, суд вважає, що при вирішенні цієї позовної вимоги, невикористана відпустка за 2014 рік підлягає поєднанню до відпустки за 2015 рік та компенсації.

Суд враховує ту обставину, що позивач не міг скористатися своїм правом на приєднання невикористаної частини відпустки за 2014 рік, як передбачено пунктом 54 Положення №114, у звязку з переведенням з Центрально-міського районного відділу Макіївського міського управління до Дружківського МВ, що підтверджується Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 28 листопада 2014 року №415о/с «По особовому складу».

Крім того, як вже зазначалось судом раніше, в січні 2015 року відносно ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження №0000041, внаслідок чого в лютому 2015 року позивача відсторонено від посади, та в квітні продовжено строк відсторонення ОСОБА_1 від посади начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дружківського міського відділу строком до 02 травня 2015 року. Після чого, наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 08 травня 2015 року №148о/с ОСОБА_1 звільнено із ОВС у відповідності до п. 64 «є» Положення №114. Наказом Головного управління МВС України від 18 вересня 2015 року №280о/с скасовано пункт наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 08 травня 2015 року №148о/с в частині звільнення з ОВС за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення №114 та зазначено вважати ОСОБА_1 звільненим з ОВС за п. 64 «б» (через хворобу) на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року.

На підставі викладеного, з метою відновлення справедливого балансу права громадянина, державного службовця або працівника органів внутрішніх справ на відпочинок, суд приходить до висновку, що фактично позивач не перебував у відпустці у 2014 році, та не міг скористатися своїм правом на відпустку за 2014 рік саме у 2015 році, тому, при звільненні його з посади щорічна відпустка за 2014 рік повинна бути приєднана до відпустки за 2015 рік.

У відповідності до абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Таким чином, враховуючи те, що суду не надано відповідних розрахунків щодо заробітної плати позивача за 2014 рік, у звязку з тим, що відпустка за 2014 рік повинна бути приєднана до відпустки за 2015 рік, нарахування грошової компенсації за невикористану відпустку за 2014 рік та за 2015 рік повинно проводитись виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки, відповідно до Порядку №100. Тобто, розрахунок необхідно провести з урахуванням виплат, проведених позивачу у 2014 та 2015 роках, а не з урахуванням грошового забезпечення на момент звільнення, як це зазначено у довідці Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області №373 від 30 листопада 2015 року. (т.2 а.с.24)

При цьому, суд зауважує, що у звязку з потребою, здійснення перерахунку грошової компенсації за невикористану відпустку за 2014 рік, сума компенсації, сплачена позивачу при звільненні у 2015 році також підлягає перерахунку з урахуванням заробітної плати позивача, зокрема, у 2014 році.

Крім того, оскільки до суду не було надано відповідних наявних у позивача розрахунків сум, які потребують виплаті у період проведення відпустки, з урахуванням наявних доказів в матеріалах справи, суд вважає необхідним зобовязати Дружківський міський відділ ГУ МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2014 рік, та здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2015 рік, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки, відповідно до Порядку №100.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн. суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд керується статтею 237-1 Кодексу законів про працю України відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, зазначена норма сформульована так, що відшкодувати моральну шкоду, заподіяну працівникові роботодавцем, можна тільки за наявності трьох життєвих обставин: моральних страждань; втрати нормальних життєвих зв'язків; необхідності додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки під час провадження у даній справі позивач не пояснив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав належних доказів щодо втрати ним нормальних життєвих звязків та необхідності додаткових зусиль для організації його життя, в задоволенні позову в частині стягнення на користь ОСОБА_1 50000 грн. в якості моральної шкоди слід відмовити.

Вирішуючи даний спір по суті, суд керується нормами Конституції України, зокрема, окремими положеннями статті 43, якою передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 45 Конституції України визначено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобовязати вчинити певні дії, стягнення грошових коштів та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в частині ненарахування премії ОСОБА_1 за період роботи з 02.05.2015 року по 08.05.2015 року.

Зобовязати Дружківський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за період роботи з 02.05.2015 року по 08.05.2015 року.

Зобов'язати Дружківський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 за час затримки розрахунку при звільненні з органів внутрішніх справ, тобто з 09 травня 2015 року по день винесення судового рішення.

Зобовязати Дружківський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2014 рік, та здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2015 рік, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Голошивець І.О.