Справа № 161/5545/14-а 2-а/161/248/14
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 р. Справа № 876/9574/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Гулида Р.М., Каралюса В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2014 року в справі №161/5545/14-а за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Луцької міської ради та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

У квітні 2014 року позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд із позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Луцької міськради від 18.09.2013 року № 561-1 та рішення від 16.10.2013 року № 630-1; зобов'язання поновити позивачів у списку осіб, що перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті Луцької міської ради для отримання житла у почерговому порядку із збереженням попереднього перебування на обліку; зобов'язання відповідача надати позивачам благоустроєне житлове приміщення для постійного проживання.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивачі оскаржили її в апеляційному порядку. Вважають, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянти просять суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю. Як на доводи апеляційної скарги посилаються на те, що їх безпідставно виключено зі списків на позачергове отримання житла як дітей-сиріт.

На підставі ст. 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 18.07.1992 померла мама позивачів ОСОБА_3, 12.12.2002 року помер батько ОСОБА_4 19.12.2002 року позивачів виконавчим комітетом Луцької міської ради було поставлено на позачерговий квартирний облік як дітей-сиріт, як того вимагає Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та Житловий кодекс України. Проте, як встановлено судом першої інстанції, з моменту постанолення на квартирний облік та на сьогоднішній день житлом останні не забезпечені. Неодноразові звернення стосовно виділення житла позивачам, як сиротам, не призвело до бажаного результату, а у вересні 2013 року їх було знято із зазначеного обліку.

Змістом довідки відділу реєстру житлового фонду Департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Луцької міської ради від 27.02.2007 року підтверджується, що позивачі згідно з рішенням виконкому № 213 від 07.12.1979 року взяті на квартирний облік при міськвиконкомі на отримання державного (кооперативного) житла з 19.12.2002 року на позачергову чергу за № 670, а у списку дітей-сиріт за № 26.

Луцькою міською радою 17.01.2011 року на адвокатський запит виконкомом було надано відповідь про те, що ОСОБА_1 перебуває з 19.12.2002 року в позачерговій черзі як сирота під № 669.

21.03.2013 року відділ реєстру житлового фонду ДЖКГ надав довідку № 210/19.7-28, відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у виконкомі Луцької міської ради для отримання кооперативного житла та включена у список на позачергове отримання житла з 19.12.2002 року за № 670 та в контрольному списку сиріт під № 4.

09.07.2013 року та 15.08.2013 року після звернення в прокуратуру виконкомом була надана відповідь щодо перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку та включення у список на позачергове отримання житла з 19.12.2002 року за № 665. Крім того, у даних відповідях запропоновано ОСОБА_1 звернутися у відділ реєстру житлового фонду департаменту ЖКГ щодо взяття її на квартирний облік для отримання соціального житла, враховуючи те, що житлове будівництво для забезпечення вказаної категорії громадян не фінансується протягом багатьох років.

02 жовтня 2013 року на звернення ОСОБА_1 до виконкому Луцької міської ради щодо вирішення житлового питання, остання отримала відповідь, якою повідомлено, що у зв'язку з тим, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто не є особою із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, рішенням виконкому від 18.09.2013 року № 561-1 її виключено із списку позачерговиків і на черговому засіданні громадської комісії з житлових питань та виконкому буде розглянуте питання про включення в загальну чергу з дати попереднього взяття на облік, тобто з 19.12.2002 року.

В ході проведення перереєстрації осіб, які перебувають на квартирному обліку у виконкомі міської ради, 16.10.2013 року рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 630-1 виключено позивачів з позачергової черги (перевищення встановленого віку для осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування) та з 19.12.2002 року включені в списки загальної черги на отримання житла.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки; статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування; особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Пункт 5 частини 1 ст. 3 вищезазначеного нормативно-правового акту наголошує на тому, що основними засадами державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа є в тому числі захист майнових, житлових та інших праві та інтересів таких дітей.

У підпункті 2 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» законодавець вказує, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» чітко передбачено, що діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання.

Згідно з ч. 5 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомної сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або місцем проживання до влаштування в сім'ї громадян, відповідні заклади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Житловим кодексом України, а саме статтею 46 передбачено, що поза чергою жиле приміщення надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції позивачі були поставлені на чергу для отримання житла 19.12.2002 року, як діти-сироти. На цю дату вони вже були повнолітніми, тобто їм виповнилося 18 років та 22 роки відповідно. Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» визначено, що до осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, належать особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування. Оскільки позивачі втратили статус осіб з числа дітей-сиріт, а тому вони не можуть бути забезпечені соціальним житлом за міською програмою забезпечення житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа на 2012-2015 роки, про що повідомлено ОСОБА_1 листом виконавчого комітету Луцької міської ради № 9-21/229 від 23.01.2014 року .

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржники у встановленому законом порядку не довели наявність передбачених законом підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2014 року в справі №161/5545/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Гулид Р.М.

ОСОБА_5