Справа № 815/4560/15
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4560/15

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

секретаря Мамедової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Ісмексбанк» ОСОБА_1 (нині ОСОБА_2) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Ісмексбанк», треті особи публічне акціонерне товариство «Імексбанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фрегат» про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2015 року ТОВ «Компанія Дасті» звернулося до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Ісмексбанк» про визнання протиправними дій щодо визнання нікчемними укладених ПАТ «Імексбанк» із ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» правочинів щодо відступлення прав вимоги за кредитними договорами, укладеними ПАТ «Імексбанк» із фізичними особами; визнання протиправним та скасування рішення №01-ТА від 03 березня 2015 року про визнання правочинів нікчемними; визнання протиправними дій щодо оприлюднення через офіційний веб-сайт ПАТ «Імексбанк» повідомлення про нікчемність правочинів від 05 березня 2015 року; зобовязання оприлюднити через офіційний веб-сайт АТ «Імексбанк» інформацію про скасування рішення №01-ТА від 03 березня 2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що висновки комісії тимчасової адміністрації ПАТ «Імексбанк» в акті перевірки №03/03 від 03 березня 2015 року, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення, містять відомості щодо виявлених порушень, факт існування яких не підтверджений належними засобами доказування та допустими доказами, а оскаржуване рішення винесено всупереч законодавству, що регулює спірні правовідносини. Зокрема, перевіркою встановлено, що укладені ПАТ «Імексбанк» договір про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, договір про заміну сторони в зобовязанні від 26 грудня 2014 року та про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 06 січня 2015 року є нікчемними та такими, що не породжують будь-яких правових наслідків, відповідно до пп.3 п.3 ст.38, пп.7 п.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб». Але, висновки перевірки є припущеннями членів комісії, не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що оскаржуване рішення винесено правомірно, при наявності порушень законодавства при укладані правочинів між ПАТ «Імексбанк», ТОФ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті», у зв'язку із чим підстави для задоволення позову відсутні. Виявлені в ході перевірки ПАТ «Імексбанк» факти свідчать про те, що дійсною метою укладання правочинів між ПАТ «Імексбанк», ТОФ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» було не реальний продаж активів банку за ринковими цінами, а досягнення прихованої мети задоволення вимог окремих кредиторів банку через обмін їх вимог (що не могли бути задоволені через недостатність коштів/ліквідності банку) на ліквідні активи банку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволений частково. Визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Ісмексбанк» щодо визнання нікчемними укладених ПАТ «Імексбанк» із ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» правочинів щодо відступлення прав вимоги за кредитними договорами, укладеними ПАТ «Імексбанк» із фізичними особами. Визнано протиправним та скасовано рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Ісмексбанк» №01-ТА від 03 березня 2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, публічне акціонерне товариство «Імексбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Ісмексбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанцій при розгляді даної справи було повно і всебічно встановлено фактичні обставини справи, надано їм належну правову оцінку та у відповідності із вимогами матеріального і процесуального права вирішено цей спір.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21 листопада 2014 року між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат» укладений договір про відступлення права вимоги, згідно якого банк за визначену суму коштів передав/відступив на користь ТОВ «Фрегат» належні банку права вимоги в сумі 312237465,66грн. за кредитними договорами, в кількості 23254 кредитів, що укладені з позичальниками банку - фізичними особами. /а.с.29-31/

За умовами договору новий кредитор ТОВ «Фрегат» одержав право (замість первісного кредитора - банку) вимагати від позичальників банку належного виконання всіх зобов'язань за відповідними кредитними договорами, в т.ч. зобов'язань щодо сплати заборгованості за кредитами, процентами, штрафами, пенями, а також витратами, понесеними первісним кредитором в зв'язку з невиконанням боржниками прийнятих на себе зобов'язань.

26 грудня 2014 року між ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» укладений тристоронній договір про заміну сторони в зобовязанні, предметом якого стала заміна сторони кредитора ТОВ «Фрегат» новим кредитором ТОВ «Компанія Дасті». /а.с.32-34/

За умовами договору до нового кредитора ТОВ «Компанія Дасті» перейшли всі права та обовязки ТОВ «Фрегат» що існували на дату укладання вказаного правочину. До таких прав та обовязків зокрема належали право на отримання кредиторських вимог, що виступали обєктом продажу (права вимоги за кредитними договорами), обовязок щодо проведення їх оплати.

06 січня 2015 року між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті» укладений договір про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014р., згідно якого сторони змінили перелік кредитних договорів, права вимоги за якими перейшли до нового кредитора ТОВ «Компанія Дасті», та суму вимог. Так, кількість кредитів склала 23131, загальна сума вимог 307953215,96грн. /а.с.33-34/

Згідно з актом від 14.01.2015р. про виконання зобовязань до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014р., новий кредитор ТОВ «Компанія Дасті» сплатило первісному кредитору ПАТ «Імексбанк» винагороду у повному обсязі на суму 28260000грн. Первісний кредитор передав/відступив, а новий кредитор одержав/набув права вимоги за кредитними договорами на загальну суму 307953215,96грн. Первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв усі оригінали документів та інформацію стосовно боржників. Сторони підтверджують, що права та обовязки первісного кредитора та нового кредитора виконані за договором у повному обсязі, сторони не мають претензій одна до одної. /а.с.35/

При цьому, 26 січня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнята постанова №50 «Про віднесення ПАТ «Імекбанк» до категорії неплатоспроможних». /а.с.120/

26 січня 2015 року на підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк», згідно з яким в ПАТ «Імексбанк» з 27 травня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Імексбанк». /а.с.121/

21 травня 2015 року після закінчення строків проведення процедури тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк» Правлінням Національного банку України прийнята постанова №330 від «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Імексбанк», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 27 травня 2015 року №105 «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Імексбанк». /а.с.123-124/

27 лютого 2015 року наказом уповноваженої особи №65-в «Про додаткову перевірку правочинів» створена комісія та призначено додаткову перевірку правочинів, вчинених ПАТ «Імексбанк» протягом одного року до запровадження тимчасової адміністрації.

За результатами проведеної перевірки комісією складений акт №03/03 від 03 березня 2015 року, з якого вбачається, що спірні договір про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, договір про заміну сторони в зобовязанні від 26 грудня 2014 року та про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 06 січня 2015 року є нікчемними та такими, що не породжують будь-яких правових наслідків, відповідно до пп.3 п.3 ст.38, пп.7 п.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб». /а.с.126-128/

03 березня 2015 року уповноваженою особою прийнято рішення №01-ТА «Про визнання правочинів нікчемними та застосування наслідків їх нікчемності», яким визнано нікчемними укладені ПАТ «Імексбанк» договір про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, договір про заміну сторони в зобовязанні від 26 грудня 2014 року та про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 06 січня 2015 року. Департаменту правового забезпечення та захисту наказано вчинити необхідні дії, спрямовані на застосування наслідків нікчемності вказаних правочинів, у т.ч. звернутися із позовом до господарського суду до ТОВ «Компанія Дасті» про визнання нікчемних правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності, передбачених ст.216 ЦК України. /а.с.129/

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно із частинами першою та другою статті 4 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» (далі - ОСОБА_3 №4452-VI) основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як то зазначено в частині другій статті 38 Закону № 4452-VI, забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За змістом частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

До таких правочинів відносяться правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Викладене означає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, як це випливає зі змісту наведених норм, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими ОСОБА_3 пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину очевидно недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вчинених дій.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноважень є необґрунтованим.

Разом з тим, доказів на підтвердження нікчемності зазначених спірних правочинів (спрямованості їх на порушення прав та свобод особи або держави, незаконне заволодіння майном) уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства «Імексбанк» не надано.

Так, з акту перевірки №03/03 від 03 березня 2015 року вбачається, що нікчемність вищевказаних правочинів повязана та обумовлена наданням переваги окремим кредиторам банку, якими зокрема є: гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ «Компанія ДАСТІ», на задоволення своїх кредиторських вимог шляхом придбання в банку ліквідного активу (прав вимоги за кредитними договорами) за рахунок коштів, обліковуваних на рахунках вказаного товариства та зазначених клієнтів банку, без здійснення реальних грошових платежів в оплату набутого активу та при наявності значної кількості незадоволених банком вимог інших кредиторів, а також з явним заниженням ціни продажу належних банку активів більш ніж на 20% від звичайних цін.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено, що під час перевірки комісією зясовано, що згідно поданих банку платіжних доручень безготівкове зарахування грошових коштів в рахунок оплати за продані банком активи оформлялось дебатуванням рахунків зазначених вище клієнтів, відкритих в установі банку, та в подальшому відображалось у вигляді кредиту рахунку № 0001, визначеного в договорі цесії.

Зазначені безготівкові операції здійснювались з рахунку № 6002, належного гр. ОСОБА_3, рахунку № 2003, належного гр. ОСОБА_4, а також з рахунку TOB «Компанія Дасті» №0001, про що свідчать платіжні доручення: №44993 від 25 грудня 2014 року на суму 15000000грн., складене гр.ОСОБА_3, де призначенням платежу виступає - «надання позики згідно договору від 25 грудня 2014 року без ПДВ»; №44994 від 25 грудня 2014 року на суму 1200000грн., складене гр.ОСОБА_3, де призначенням платежу виступає - «надання позики згідно договору від 25 грудня 2014 року без ПДВ»; №1 від 25 грудня 2014 року на суму 2057924,66грн., складене гр. ОСОБА_4, де призначенням платежу виступає - «надання позики згідно договору від 25 грудня 2014 року без ПДВ»; №3 від 21 січня 2015 року на суму 10000000грн., складене ТОВ «Компанія Дасті», де призначення платежу визначено як - «остаточний розрахунок згідно договору про відступлення права вимоги б/н від 21 листопада 2014 року».

В ході судового розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що на момент вчинення спірних правочинів не діяло жодних обмежень щодо здійснення банківських операцій, у тому числі щодо переказу грошових коштів з рахунків фізичних осіб, відкритих у банку.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової експертизи від 02 липня 2015 року № 3-06/15, оціночна (ринкова) вартість прав вимоги за кредитними договорами, що визначена в п.2.1 договору про відступлення прав вимоги від 21 листопада 2014 року, який вкладений між АТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат» та змінений трьохсторонніми договорами між АТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія ДАСТІ», станом на 06 січня 2015 року, знаходиться в межах від 10778362грн. до 23096491грн. При цьому ціна продажу вимоги, що визначена в п.2.1 договору про відступлення прав вимоги від 21 листопада 2014 року, який укладений між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат» та змінений трьохсторонніми договорами, складає 28260000грн., тобто є більшою за рівнем звичайних цін.

Зі змісту вказаного експертного висновку вбачається, що фактично права вимоги за кредитними договорами про відступлення прав вимоги від 21 листопада 2014 року та від 06 січня 2015 року між АТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія ДАСТІ» складають 9,2% від вартості загального пакету прав вимоги за кредитними договорами на суму 307953215,96грн. Сума пакету купівлі-продажу та переуступки прав вимоги за кредитними договорами з фізичними особами перевищує їх оціночну (ринкову) вартість. /а.с.90-114/

У відсотковому виразі визначена оціночна вартість прав вимоги за кредитними договорами між АТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія ДАСТІ» відносно вартості пакета прав вимог за кредитними договорами станом на 06.01.2015 р. становить 10,8%. Зазначений відсоток визначеної вартості прав вимоги за кредитними договорами з фізичними особами майже втричі перевищує ринкові пропозиції продажу прав вимоги кредитних портфелів фізичних осіб, про які було заявлено директором департаменту впровадження планів врегулювання і управління активами неплатоспроможних банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, доводи відповідача щодо заниження ціни продажу належних банку активів та невідповідності ціни продажу звичайним цінами, у т.ч. її заниження на 20% і більше відсотків від звичайних цін, є безпідставними.

До того ж, статтею 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначені повноваження уповноваженої особи Фонду, яка має право: заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;

звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку;

залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством;

призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні акти аудиторських перевірок та експертиз щодо діяльності банку, проведення яких входить до повноважень уповноваженої особи Фонду, на підтвердження обґрунтованості доводів про визнання нікчемними правочинів щодо відступлення прав вимоги за кредитними договорами.

При цьому слід зазначити, що право відступлення права вимоги старим кредитором новому кредитору передбачено ст.ст.512-525 Цивільного кодексу України.

Аналіз зазначених норм Закону дає підстави дійти до висновку, що укладання юридичними особами договору про відступлення права вимоги (договору цесії) не є таким, що порушує публічний порядок. Обставини незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи (банку) є кримінально караним діянням, і належним доказом такого факту є відповідне рішення суду, яким буде встановлено обставини, що свідчать про факт незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи (банку). При цьому, при кваліфікації правочину має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Відсутність вказаних обставин, наявність незакінченого судовим розглядом господарського провадження щодо дійсності/недійсності правочинів та відсутність будь-якого закінченого судовим розглядом кримінального провадження, порушеного за наслідками заяви уповноваженої особи на ліквідацію банку про вчинення кримінального правопорушення, дає підстави стверджувати про необґрунтованість висновків відповідача щодо нікчемності укладеного правочину позивача з банком.

Викладені обставини підтверджуються постановою про закриття окремих кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2015р. за №0000089, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, у тому числі, при укладанні ПАТ «Імексбанк» з ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» трьохсторонніх договорів про відступлення права вимоги за кредитами.

Отже, враховуючи відсутність судових рішень щодо незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також відсутність судових рішень щодо недійсності договору цесії та відсутність обставин встановлених ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», - суд першої інстанції обґрунтовано встановив відсутність підстав для визнання правочинів нікчемними та дійшов до правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Ісмексбанк» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: О.І. Шляхтицький