Справа № 826/23677/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 грудня 2015 року 11:08 № 826/23677/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Печерського районного суду міста Києва
про зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Печерського районного суду міста Києва, у якій просить суд зобов'язати Печерський районний суд міста Києва:

1) надати інформацію про кількість звернень правоохоронних органів (міліції, податкової міліції, прокуратури, Служби безпеки України) за період з 01.09.2012 по 31.10.2012 включно з поданнями про проведення обшуків та оглядів:

- квартири за адресою: АДРЕСА_1;

- приміщення Оржицького районного суду Полтавської області в тому числі службового кабінету №9, за адресою: Полтавська область, Оржицький район, смт. Оржиця, вул. Леніна, 74;

- автомобіля Джілі номер НОМЕР_1 чи автотранспорту зареєстрованого на дружину ОСОБА_2;

- особисто ОСОБА_1;

2) копії матеріалів:

- подань, які обґрунтовують такі обшуки чи огляди;

- постанов суду з цього приводу;

- контрольних журналів канцелярії Печерського районного суду міста Києва, де зафіксовані (зареєстровані) зазначені подання правоохоронних органів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, на його думку, Печерський районний суд міста Києва неправомірно відмовив ОСОБА_1 в отриманні запитуваної інформації та документів.

Відповідач, заперечуючи по суті позову, посилається на те, що в розумінні ст. 121 КПК України від 1960 року та ст. 222 КПК України від 2012 року, запитувана позивачем інформація являє собою захищену законом таємницю досудового слідства.

За таких обставин відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наприкінці червня 2015 позивач звернувся до відповідача із заявою від 30.06.2015 № б/н, в якій просив надати йому інформацію про кількість звернень правоохоронних органів (міліції, податкової міліції, прокуратури, Служби безпеки України) за період з 01.09.2012 по 31.10.2012 включно з поданнями про проведення обшуків та оглядів:

- квартири за адресою: АДРЕСА_1;

- приміщення Оржицького районного суду Полтавської області в тому числі службового кабінету № 9, за адресою: Полтавська область, Оржицький район, смт. Оржиця, вул. Леніна, 74;

- автомобіля «Джілі» номер НОМЕР_1 чи автотранспорту зареєстрованого на дружину ОСОБА_2;

- особисто ОСОБА_1;

2) копії матеріалів:

- подань, які обґрунтовують такі обшуки чи огляди;

- постанов суду з цього приводу;

- контрольних журналів канцелярії Печерського районного суду міста Києва, де зафіксовані (зареєстровані) зазначені подання правоохоронних органів.

Дана заява була обґрунтована наступним.

Так, позивач в заяві зазначив, що з 02.06.2004 по даний час він працює суддею Оржицького районного суду Полтавської області.

Відносно позивача у 2012 році Генеральною прокуратурою України було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України. В ході розслідування кримінальної справи Генеральна прокуратура України неодноразово зверталася до Печерського районного суду м. Київа з питанням про надання дозволів на обшук місця проживання, роботи позивача, його автомобіля та його особисто, що, на думку заявника, свідчило про незаконність проведення розслідування та, зокрема, про вчинення провокації вчинення злочину.

В подальшому, як зазначає позивач, кримінальна справа була закрита. Відповідач дану інформацію не спростовує.

В заяві від 30.06.2015 позивач зазначив про намір звернутися з позовом до Генеральної прокуратури України про відшкодування моральних збитків у зв'язку з незаконним порушенням кримінальної справи, незаконним проведенням її розслідування, незаконним пред'явлення обвинувачення.

Також позивач зазначив про намір звернутися з цього приводу до Європейського суду з прав людини.

З метою встановлення всіх обставин справи, зокрема в частині провокації давання хабара, в тому числі кількості та видів незаконно проведених прокуратурою слідчих дій, позивач зазначив про необхідність отримання інформації щодо кількості зареєстрованих подань правоохоронних органів щодо проведення обшуків по місцю його проживання, роботи, автомобіля та особистого обшуку чи огляду за період з 01.09.2012 року по 02.11.2012 року та щодо ухвалених судових рішень, адже судові рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, згідно доводів позивача, відсутні.

Листом від 06.07.2015 № 1265/15 Печерський районний суд міста Києва повідомив позивача про те, що вся інформація, яка міститься в матеріалах подань про проведення обшуку, в тому числі інформація про реєстрацію та перебування таких подань в провадженні суду, являє собою захищену законом таємницю досудового слідства і відповідно до вимог ст. 122 КПК України 1960 року, ст. 222 КПК України 2012 року, підлягають оголошенню лише з дозволу слідчого або прокурора і лише в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

До відома позивача було доведено, що за отриманням запитуваної інформації він може звернутись до органу досудового слідства, у провадження якого перебуває дана справа.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає, з наступних підстав.

В матеріалах справи (а.с. 8 Том І) міститься лист Прокуратури Полтавської області від 23.04.2013 № 06/3-5116-13, адресований ОСОБА_1, яким роз'яснено, що прокуратурою Полтавської області розглянуто звернення позивача від 15.04.2013 щодо надання копій матеріалів, котрі стали підставою для винесення Печерським районним судом міста Києва постанови про проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_2.

Листом прокуратури від 23.04.2013 до відома позивача доведено, що 31.10.2012 суддею Печерського районного суду міста Києва Медушевською А.О. винесено постанову про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_2.

Позивача поінформовано про те, що матеріали, котрі стали підставою для винесення вищевказаної постанови ОСОБА_1 може отримати в Печерському районному суді міста Києва.

Судом лист прокуратури Полтавської області від 23.04.2013 № 06/3-5116-13 розцінюється як дозвіл на ознайомлення/отримання матеріалів, котрі стали підставою для винесення вищевказаної постанови про проведення обшуку.

Однак, як зазначає відповідач у своїх письмових запереченнях, будь - яких повідомлень від слідчого прокуратури Полтавської області про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на ознайомлення та отримання копій матеріалів, які стали підставою проведення обшуку, до суду не надходило, та, крім того, самим гр. ОСОБА_1 до поданих запитів жодних листів про надання такого дозволу не надавалося.

Частиною 1 ст. 121 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року визначено, що дані досудового слідства можна оголосити лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсягу, в якому вони визнають можливим.

Аналогічним чином, згідно зі ст. 222 Кримінального процесуального кодексу України 2012 року відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині надання інформації про кількість звернень правоохоронних органів з поданням про проведення обшуків чи оглядів; матеріалів подань, які обґрунтовують такі обшуки чи огляди, є необґрунтованими, адже позивач не надавав до Печерського районного суду міста Києва відповідний дозвіл/дозволи правоохоронних органів на отримання такої інформації, внаслідок чого Печерський районний суд міста Києва не міг вчинити всупереч зазначеним вище положенням кримінально-процесуального закону.

Крім цього, відсутні докази того, що слідчим було встановлено обсяг, в якому можливо розголошувати відповідні відомості.

Посилання позивача у спірних правовідносинах на законодавство у сфері доступу до публічної інформації та цивільне законодавство України, судом відхиляються, адже дані нормативні документи не є спеціальними в межах досліджуваних правовідносин.

Позовні вимоги в частині надання копій контрольних журналів канцелярії Печерського районного суду міста Києва, де зафіксовані (зареєстровані) зазначені подання правоохоронних органів, задоволенню не підлягають, з урахуванням наступного.

Згідно наказу Державної судової адміністрації України № 24 від 20.02.2012 «Про внесення змін до наказу Державної судової адміністрації України від 22.06.2011 № 104 «Про службову інформацію», наказу Державної судової адміністрації України № 138 від 23.10.2012 «Про затвердження Типового переліку відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності місцевих та апеляційних судів», Положення про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться володінні Печерського районного суду м. Києва, затвердженого Наказом голови Печерського районного суду м. Києва №128-з/11 від 07.06.2011 та переліку документів Печерського районного суду м. Києва, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, затвердженого наказом голови суду № 102-з/2012 від 07.05.2012, із внесеними наказом голови суду № 1-з/15 від 02.01.2015 змінами, відомості, що можуть міститися в реєстраційних журналах, відносяться до службової інформації, яка фактично є конфіденційною, та розповсюдження її без належних на те правових підстав не допускається, у зв'язку з чим, якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений, а отже вимоги звернень гр. ОСОБА_1 не можуть бути задоволені судом.

Стосовно позовних вимог про надання позивачу копії постанов суду із зазначених вище питань, суд зазначає, що в матеріалах даної адміністративної справи містяться копії постанови Печерського районного суду міста Києва від 21.10.2012 № 4-4475/12 про надання дозволу на обшук в приміщенні Оржицького районного суду, з якою позивач ознайомлений 02.11.2012 та копія постанови від 31.10.2012 № 4-4473/12 про надання дозволу на проведення обшуку транспортного засобу, з якою позивач також ознайомлений 02.11.2012.

Окрім зазначених постанов позивач конкретно не зазначив, з якими саме постановами Печерського районного суду міста Києва він має бажання ознайомитись, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

З приводу твердження заявника даного адміністративного позову на те, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні постанови районного суду по спірних правовідносинах, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає, що відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» в редакції від 12.02.2015 загальний доступ до ухвал про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, про відмову у задоволенні клопотання про обшук житла чи іншого володіння особи, про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, про відмову у задоволенні клопотання про проведення негласної слідчої (розшукової) дії забезпечується через один рік після внесення таких ухвал до Реєстру (ч. 4 ст. 4 Закону).

Натомість, оскільки спірні правовідносини виникли в 2012 році, то посилання позивача на Закон України «Про доступ до судових рішень» є безпідставними.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський