Справа № 804/15984/14
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2015 рокусправа № 804/15984/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку в письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2014 року у справі № 804/15984/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області до Дніпродзержинського вищого професійного училища про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму переплати пенсії у розмірі 658,18 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. При цьому суд першою інстанції виходив з протиправності заявлених позовних вимог у вигляді стягнення заборгованості.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

30.09.2013р. на підставі наказу № 27 З-УДЗ Про зарахування Дніпродзержинським вищим професійним училищем було прийнято на навчання ОСОБА_1 (11.08.1995р.н.), що мала статус дитини, позбавленої батьківського піклування, і з 01.10.2013р. її взято на повне державне утримання (додаток 1).

01.11.2013р. на підставі заяви повнолітньої ОСОБА_1 та заяви її рідної сестри ОСОБА_2, керуючись ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Дніпродзержинське вище професійне училище видало наказ про дозвіл на проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Бойко, 10-39 (додаток 2).

ОСОБА_1 під час навчання в Дніпродзержинському вищому професійному училищі, перебувала на повному державному утриманні, тобто забезпечувалась відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.1994р. № 226 Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, за виключенням проживання в гуртожитку, оскільки ОСОБА_1 мешкала у своєї сестри ОСОБА_2 у звязку з чим у довідці про навчання й було зазначено: знаходиться на повному державному утриманні, в гуртожитку не проживає.

В квітні 2014 року від управління ПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинськ на облік до управління ПФУ в Криничанському районі було направлено пенсійну справу ОСОБА_1 для призначення пенсії по втраті годувальника (копія супровідного листа додається). Згідно довідки навчального закладу - Дніпродзержинське вище професійне училище (далі - установа) учениця - ОСОБА_1 перебувала на навчанні до 27.06.2014.

30.05.2014 навчальним закладом було надано довідку № 350 про статус перебування особи на повному державному утриманні, проте в довідці було зазначено, що ОСОБА_1 не проживала в установі, у звязку з чим перебування ОСОБА_1 в училищі не може бути визначено як повне державне утримання, оскільки згідно положень пункту 1 Постанови КМУ від 18 серпня 1994 p. N 565 Про порядок повного державного утримання та забезпечення учнів державних професійних навчально-виховних закладів безкоштовним харчуванням і стипендією учні державних професійних навчально-виховних закладів із числа дітей-сиріт, дітей, які залишилися без піклування батьків, і дітей, які потребують особливих умов виховання, перебувають на повному утриманні держави, тобто: забезпечуються стипендією, житлом, харчуванням, одягом, побутовими речами, предметами особистої гігієни, а також грошовими виплатами відповідно до чинного законодавства.

При вирішенні спору колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як встановлено ч. 2 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Положення ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не передбачають норм, які б надавали органам Пенсійного фонду право звертатись із позовом про стягнення з громадянина або юридичної особи сум надміру виплачених пенсій до адміністративного суду.

Відповідно до п. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 101 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З огляду на вказані норми діючого законодавства колегія суддів приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач не виконував функцій суб'єкта владних повноважень, а діяв як установа, яка надавала документи, необхідні для нарахування пенсії іншими органами, що призначають пенсії, тому і не є субєктом владних повноважень в розумінні п. 7 ст. 3, ч. 1 ст. 17 КАС України.

Вказані висновки колегією суддів здійснені з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у справах № 21-204а13, № 21-124а13 (постанова ВСУ від 18 червня 2013 року), яка відповідно до вимог ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244? Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватись судами при застосуванні правових норм в аналогічних правовідносинах.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах позивач не має владних управлінських функцій відносно відповідача, а тому не має права подавати позов з посиланням на статтю 50 КАС України.

З огляду на вказане колегія суддів приходить до висновку, що стягнення майнової шкоди, що є предметом розгляду даної справи, за своєю природою не є публічно-правовим, у зв'язку з чим, вирішення зазначеного спору не відноситься до компетенції адміністративних судів.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України постанови суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 157, 195, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2014 року у справі № 804/15984/14 скасувати.

Провадження у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області до Дніпродзержинського вищого професійного училища про стягнення заборгованості закрити.

Розяснити позивачу, що із вказаним позовом він має право звернутись до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко