Справа № 2-а-3020/11
Суддя: Ковтуненко В. О.
Дата ухвалення: 2011-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-3020/11р./19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2011 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі

головуючого судді Ковтуненко В.О.,

при секретарі Дандик С.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2011 року позивач звернувся з позовною заявою до Управління праці і соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії на підставі Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради. Відповідно до ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 року № 796 ХІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Для отримання відомостей про фактичну сплату щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації на Чорнобильській АЕС 3 категорії позивач звернувся 28.02.2011 року до відповідача. Відповідач надав позивачу лист від 10.03.2011 року, в якому вказав, що позивачу виплачена щорічна допомога на оздоровлення у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, від 12 липня 2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Постанова КМУ від 26.07.1996 року № 836, яка діяла до 12.07.2005 року передбачала учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 15,70 грн., а з 12.07.2005 року № 562 діяла постанова КМУ № 562, яка передбачала учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 75,00 грн. Позивач вважає, що зазначені дії відповідача є неправомірними, нарахування та виплата щорічної допомоги на оздоровлення проведена з порушенням вимог ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач просив визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради щодо нарахування та виплати позивачу у неповному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення в 2002, 2003, 2004, 2005, 2007-2010 роках; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради провести нарахування та виплату позивачу недоплачених сум на оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005, 2007-2010 роки відповідно до статті 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з трьох мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період, з урахуванням проведених виплат. Також просив розглянути справу за його відсутності.

Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься письмове клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявилася, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позов не визнала у повному обсязі та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Також представник відповідача надала до суду письмові заперечення, в яких вказала, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та згідно зі ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 року № 796-ХІІ має право на щорічну допомогу на оздоровлення, яка виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (редакція ст. 48 з 01.01.2008 року по теперішній час). В редакції Закону до 01.01.2008 року допомога на оздоровлення вказаної категорії громадян була передбачена у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Однак, на підставі ст. 62 вищевказаного Закону, розяснення порядку застосування закону здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання місцевими органами влади та іншими. Відповідно до п.13 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення політики у сфері соціального захисту населення. Фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок Державного бюджету. На підставі вищевказаного, представник відповідача вказала, що єдиною нормою, якою слід керуватися при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення є Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином, фінансування витрат, повязаних з виплатою допомоги на оздоровлення, здійснюється з урахуванням сум, визначених для учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії постановою КМУ № 562 в розмірі 75,00 грн. Відповідно до викладеного відповідачу було нараховано у серпні 2008 року 75 гривень, у травні 2009 року 75 гривень (не виплачено), у грудні 2010 року - 75 гривень (не виплачена). До 2008 року позивач вказану допомогу в УПСЗН Жовтневого району не отримував, оскільки проживав в іншому районі, уперше звернувся до відповідача 06.08.2008 року. Допомога на оздоровлення була нарахована, зареєстрована як обовязок в органах державного казначейства та повинна була бути виплачена позивачу у вищезазначені періоди, однак не виплачена по причині наявності арештів рахунків УПСЗН, на якому знаходяться кошти для виплати допомоги на оздоровлення. Крім того, представник відповідача вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 за період 2002-2007 роки не підлягають розгляду, оскільки позивач перебуває на обліку в управлінні як учасник ліквідації наслідків на ЧАЕС 3 категорії з 06.08.2008 року та виплати допомоги на оздоровлення були проведені за 2008 -2010 рр. Таким чином, вимоги позивача за період з 2002-2007 роки є необґрунтованими. Також представник відповідача просила розглядати заявлені позивачем вимоги у межах шестимісячного строку звернення до суду, а також просила відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

На підставі ст.ст.122, 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 був затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, і встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад. До компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладний обовязок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії на підставі Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради, що підтверджено копією посвідчення ОСОБА_2 А № 057542 від 22.06.1992 року.

Відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 р. № 796ХІІ передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради від 03.06.2011 року, наданої представником відповідача, ОСОБА_2 перебуває на обліку з 06.08.2008 року як учасник ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 3 категорії та йому була нарахована щорічна допомога на оздоровлення: у серпні 2008 року 75 гривень, у травні 2009 року 75 гривень (не виплачено), у грудні 2010 року - 75 гривень (не виплачена). Згідно із ст. 53 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рікрозмір мінімальної заробітної плати, який встановлений з 01 квітня 2010 року становить 869 грн.

Законом України Про державний бюджет України на 2008 рікст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали у результаті Чорнобильської катастрофивикладена у наступній редакції одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, але Конституційний Суд своїм рішенням №10-рп/2008р. від 22 травня 2008 року визнав неконституційними зазначені зміни, тобто відновив дію ст.48 вищезазначеного закону у попередній редакції.

Таким чином позивачу ОСОБА_1, як громадянину, постраждалому від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії необхідно проводити виплати щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Постановою № 562 всупереч Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 р. № 796ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема, для учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії постановою КМУ № 562 в розмірі 75,00 грн.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796ХІІ та Закони України, яким встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема на час виплати допомоги позивачу у 2008 -2010 роках.

Крім того, зі змісту вимог законів України про державний бюджет України на 2008 - 2010 роки вбачаються обмеження щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не довів в суді правомірність нарахування позивачеві сум на оздоровлення з посиланням на існуючі фінансові можливості держави, Закони Про бюджетна спірні роки та Постанов Кабінету Міністрів № 836 від 26.07.96 р. та № 562 від 12.07.05 р. і взагалі не переконав суд у своїй правоті щодо відмови позивачеві у виплаті сум на оздоровлення у встановленому законом розмірі за 2008-2010 роки.

Зважаючи на викладене, суд вважає неправомірними доводи відповідача, а дії незаконними щодо сплати у 2008 2010 роках році меншого розміру вищевказаних виплат з посиланням на Постанову КМУ № 562 від 12.07.2005 р., якими встановлювався розмір таких виплат, оскільки це не відповідає положенням Закону України Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці і соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення підлягають частковому задоволенню, а саме в частині позовних вимог за період 2008 - 2010 роки.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд не приймає до уваги посилання відповідача на порушення позивачем процесуального строку для звернення до суду з даним позовом, оскільки відповідно до частини 2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В даному випадку позивач лише з фактично отриманого ним листа УПСЗН Жовтневого району міста Маріуполя від 10.03.2011 року дізнався про порушення своїх прав з боку відповідача, а до суду за захистом своїх прав він звернувся 30.03.2011 р., тобто в межах шестимісячного строку, встановленого законом.

Разом із тим, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до відповідача за період з 2002, 2003, 2004, 2005 та 2007 роки слід відмовити, скільки до УПСЗН Жовтневого району позивач уперше звернувся лише 06.08.2008 року, та відповідно тільки з 2008 року перебуває на обліку у відповідача.

Задовольнивши позовні вимоги, суд приймає до уваги те, що відповідач є державною бюджетною установою, тому вважає за можливе у відповідності до ст. 88 КАС України звільнити його від сплати судових витрат по цій справі на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 41, 69-71, 79, 86, 99, 128, 158, 162-163, 167, 185-186, 254 КАС України, ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 р. № 796ХІІ, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці і соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради щодо недонарахування та недоплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008, 2009 та 2010 роки.

Зобовязати Управління праці і соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради зробити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008, 2009 та 2010 роки у відповідності до розмірів, встановлених ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з трьох мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1, відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії постанови до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Жовтневий райсуд м. Маріуполя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя