Справа № 2а-0870/11087/11
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2015 рокусправа № 2а-0870/11087/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року по справі № 2а-0870/11087/11 за позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, Начальника Державної фінансової інспекції в Запорізькій області ОСОБА_2, треті особи - Головне управління Держкомзему у Запорізькій області, Управління Служби безпеки України в Запорізькій області про визнання неправомірними дій, бездіяльності, рішень КРУ в Запорізькій області та його посадових осіб, зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позтвач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив визнати незаконними та протиправними дії, бездіяльність і рішення ДФІ в Запорізькій області і її начальника ОСОБА_2 при організації і проведенні позапланової виїзної Ревізії, складанні, підписанні та врученні акту ревізії № 070/0005 від 11.02.2011, проведенні реалізації матеріалів цієї ревізії, по складанню протоколів про адміністративне правопорушення а також скасувати акт ревізії та вимогу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, Начальника Державної фінансової інспекції в Запорізькій області ОСОБА_2, треті особи - Головне управління Держкомзему у Запорізькій області, Управління Служби безпеки України в Запорізькій області про визнання неправомірними дій, бездіяльності, рішень КРУ в Запорізькій області та його посадових осіб, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з таким рішення суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а відтак підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2011 р. та на підставі направлень ревізійною групою КРУ в Запорізькій області проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ГУ Держкомзему у Запорізькій області (далі Держкомзем) за період з 01.01.2010 по 01.10.2010, результати якої викладені в акті №070/0005 від 11.02.2011 ( а.с.1-11 т.2).

Згідно акту ревізії проведеною перевіркою встановлено, що деяким працівникам Держкомзему, в тому числі і позивачу, нараховано та виплачено премію без дозволу начальника Держкомзема, що є порушенням п.п. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України віл 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та п.3.1 Положення прос систему преміювання працівників Головного Управління земельних ресурсів у Запорізькій області на загальну суму 209551,53 грн.

На підставі вищевказаного акту та виявлених порушень, що призвело до зайвого перерахування до державних цільових фондів нарахувань на заробітну плату на загальну суму 92143,14 грн., КРУ в Запорізькій області листом №08-07-14-14/1477 від 17.02.2011 надіслало на адресу Держкомзему обовязкові для виконання вимоги по усуненню порушень, виявлених ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності Держкомзему (т.2 а.с.33-35). Позивач, вважаючи, що діями відповідачів при проведенні ревізії та вказаною вимогою порушено її права, свободи та інтереси, звернулася до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості. При цьому, суд зазначив, що оспорювані дії та рішення відповідачів здійснені в межах закону, а порушення прав та інтересів позивача не встановлено.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є обгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» №2939-XII (далі - Закон № 2939-XII), плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державної контрольно-ревізійної служби і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія.

Планова виїзна ревізія проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної контрольно-ревізійної служби не частіше одного разу на календарний рік.

Відповідно до абз. 1 ч. 13.ст. 11 Закону №2939-XII, обмеження у підставах проведення ревізій, визначені цим Законом, не поширюються на ревізії, що проводяться на звернення підконтрольної установи, або ревізії, що проводяться після порушення кримінальної справи проти посадових осіб підконтрольних установ, що ревізуються, відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону №2939-XII, подовження термінів проведення планової або позапланової виїзної ревізії можливе лише за рішенням суду на термін, що не перевищує 15 робочих днів для планової виїзної ревізії та 5 робочих днів для позапланової виїзної ревізії.

Згідно з п. 9 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України №550 від 20.04.2006, склад, кількість посадових осіб контролюючого органу та строки проведення ревізії визначаються контролюючим органом з урахуванням обсягу передбачених програмою ревізії питань та в межах визначеної її тривалості (30 робочих днів для планової та 15 - для позапланової).

Відповідно до п. 12 вищевказаного Порядку, перед початком ревізії посадові особи контролюючого органу та залучені спеціалісти повинні під розписку на примірнику контролюючого органу видати керівнику об'єкта контролю чи його заступнику направлення та копію рішення суду (у разі проведення позапланової виїзної ревізії за рішенням суду).

Згідно з п. 16 вищевказаного Порядку, ревізія проводиться шляхом:

документальної перевірки, що передбачає контроль за установчими, фінансовими, бухгалтерськими (первинними і зведеними) документами, статистичною, фінансовою та бюджетною звітністю, господарськими договорами, розпорядчими та іншими документами об'єкта контролю, пов'язаними з плануванням і провадженням фінансово-господарської діяльності, веденням бухгалтерського обліку, складенням фінансової звітності (далі - документи об'єкта контролю). У разі ведення бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів зберігання і обробки інформації на вимогу посадової особи контролюючого органу керівник об'єкта контролю повинен забезпечити оформлення відповідних документів на паперовому носії. Надання документів об'єкта контролю посадовим особам контролюючого органу забезпечується керівником об'єкта чи його заступником;

фактичної перевірки, що передбачає контроль за наявністю грошових сум, цінних паперів, бланків суворої звітності, оборотних і необоротних активів, інших матеріальних і нематеріальних цінностей шляхом проведення інвентаризації, обстеження та контрольного обміру виконаних робіт, правильністю застосування норм витрат сировини і матеріалів, виходу готової продукції і природних втрат шляхом організації контрольних запусків у виробництво, контрольних аналізів готової продукції та інших аналогічних дій за участю відповідних спеціалістів контролюючого органу або інших органів, підприємств, установ та організацій. Посадові особи контролюючого органу мають право вимагати від керівників об'єкта контролю організацію та проведення фактичної перевірки в присутності посадових осіб контролюючого органу та за участю матеріально-відповідальних осіб, а у разі перевірки обсягу виконаних робіт - також представників суб'єкта господарювання - виконавців робіт.

Документальна і фактична перевірки проводяться щодо дотримання вимог законів та інших нормативно-правових актів. Фактична перевірка здійснюється станом на дату її проведення незалежно від періоду, що підлягає ревізії. Для підтвердження результатів фактичної перевірки та фактів, що стосуються періоду, який підлягає ревізії, посадові особи контролюючого органу можуть перевіряти документи об'єкта контролю і за інші періоди фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю.

Відповідно до абз. 1, 5 п. 23, п. 24 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, у разі відсутності бухгалтерського обліку на об'єкті контролю, недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення ревізії та ненадання необхідних для перевірки документів, наявності інших об'єктивних і незалежних від контролюючого органу обставин, що унеможливлюють або перешкоджають проведенню ревізії, посадовою особою контролюючого органу складається акт про неможливість проведення ревізії із зазначенням відповідних причин, який підписується та вручається об'єкту контролю у тому ж порядку, що і акт ревізії.

На підставі акта про відсутність бухгалтерського обліку контролюючий орган пред'являє письмові вимоги об'єкту контролю щодо приведення обліку у відповідність із законодавством та інформує про це орган управління об'єкта контролю.

Якщо відсутність належного бухгалтерського обліку окремих операцій об'єкта контролю дає можливість проводити ревізію з інших питань програми, така ревізія проводиться за цими питаннями. Контролюючий орган, який виявив відсутність бухгалтерського обліку окремих операцій, пред'являє письмову вимогу об'єкту контролю щодо приведення обліку у відповідність із законодавством та інформує орган управління об'єкта контролю. Факт відсутності належного бухгалтерського обліку окремих операцій об'єкта контролю фіксується в акті ревізії.

Згідно з п. 35 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, результати ревізії оформляються актом, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок. На першому аркуші акта ревізії, який оформляється на бланку контролюючого органу, зазначається назва документа (акт), дата і номер, місце складення (назва міста, села чи селища).

Акт ревізії містить: вступну частину, в якій зазначаються підстава для проведення ревізії, тема ревізії, повна назва об'єкта контролю, його місцезнаходження, відомості про організаційно-правову форму та форму власності, дати початку і закінчення ревізії, період, який підлягав ревізії, перелік посадових осіб контролюючого органу та залучених спеціалістів, що проводили ревізію, перелік посадових осіб, які відповідали за фінансово-господарську діяльність об'єкта контролю у період, що підлягав ревізії; констатуючу частину, в якій наведено інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, висновок про наявність або відсутність порушень законодавства, а також у разі наявності визначений в установленому законодавством порядку розмір збитків, завданих державі чи об'єкту контролю внаслідок таких порушень.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійснені ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Колегія суддів зазначає, що неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто субєктивне право особи та її юридичний обовязок. Відтак, судовому захисту підлягає субєктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах, а також охоронюваний законом інтерес.

При цьому, поняття «охоронюваний законом інтерес» слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного субєктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення обєктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливо лише в разі обєктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно правових відносин. При цьому, за відсутності обєктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню.

Судовому захисту в адміністративних судах України підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно правових відносинах, що має місце лише у тому випадку, коли сталися зміни стану субєктивних прав та обовязків особи, тобто, відбулось припинення чи неможливість реалізації її прав та/або виникнення додаткового обовязку в публічно правових відносинах.

Узагальнюючи наведене в комплексі, колегія суддів зазначає, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь які рішення, дії чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які породжуються, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Досліджуючи матеріали справи та аналізуючи заявлений спектр позовних вимог, колегія суддів зазначає, що фактичною підставою для звернення позивача з даним позовом до суду є не згода з висновками акту ревізії та вимогою щодо усунення виявлених перевіркою порушень, оскільки така вимога має вплив на позивача.

Проте слід зазначити, що публічні правовідносини з приводу організації, проведення ревізії та реалізаціїї її результатів виникли між Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області та Головним управлінням Держкомзему у Запорізькій області як підконтрольним об,єктом,

При цьому саме Головне управління Держкомзему є особою на яку покладено обовязок виконання вимоги по усуненню виявлених порушень вимог законодавства, а тому спірна вимога не випливає на законні права, свободи та інтереси позивача, та не створюють для останнього обовязків щодо їх виконання.

Акт перевірки та його висновки також не створюють для позивача правових наслідків, а відтак не порушує його прав та інтересів.

Вищенаведене вказує на відсутність у позивача обєкту судового захисту за поданим ним позовом.

З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в даному публічно-правовому спорі.

А відтак, оскільки всі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, і цим обставинам дана правильна юридична оцінка, а доводи апелянта не спростовують правильність висновків суду, колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в мажах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року по справі № 2а-0870/11087/11 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко