Справа № 822/6166/15
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/6166/15

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Данилюк У.Т. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :
У грудні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить зобов`язати відповідача здійснити йому виплату добових за час відрядження в розмірі 7830 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2014 року №282 він був відряджений у ВЧ НОМЕР_2 (с.Нова Любомирка, Рівненська область) на 30 діб для виконання завдань за посадами. В подальшому термін його відрядження подовжувався, а всього тривалість безперервного відрядження склала 261 добу.

Однак по прибуттю до пункту постійної дислокації його повідомили, що оплату добових йому здійснювати не будуть в зв`язку з відсутністю підстав.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, однак до суду надіслав письмові заперечення, згідно яких в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Зазначив, що відповідно до постанови КМУ №98 від 02.02.2011 строк відрядження не може перевищувати в межах України 30 діб, тому накази та посвідчення на відрядження оформлені з порушенням законодавства, а згідно п.1.4 Інструкції забороняється провадити виплату добових за посвідченнями про відрядження, виданими з порушенням порядку їх оформлення, встановленого законодавством України. Позивач перебував у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_2 , а відтиски на посвідченні про відрядження ВЧ польова пошта НОМЕР_3 .

Крім того, вважає, що позивач перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , а відповідно до п.1.25 Інструкції військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), оплата добових за період в розпорядженні не проводиться.

Згідно ч.4 ст.122 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Так, відповідно до довідки №748 від 13.11.2015 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 29.12.2012 р.

Відповідно до наказу № 282 від 25.12.2014 року позивач вибув у відрядження на 30 діб з 25.12.2014 року по 23.01.2015 року у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) для виконання заходів бойової підготовки в навчальних підрозділах.

В подальшому, термін відрядження ОСОБА_1 продовжувався - на 30 діб з 24.01.2015 по 23.02.2015 (наказ №19 від 26.01.2015), на 30 діб з 23.02.2015 по 24.03.2015 (наказ №41 від 23.02.2015), на 12 діб з 25.03.2015 по 05.04.2015 (наказ №66 від 26.03.2015), на 16 діб з 05.04.2015 по 20.04.2015 (наказ №76 від 09.04.2015), на 30 діб з 21.04.2015 по 20.05.2015 (наказ №84 від 22.04.2015).

Телеграмою командувача сухопутних військ ЗСУ від 30.04.2015 вимагалось, зокрема, від командира ВЧ НОМЕР_1 продовжити відрядження по особовому складу, який виконує завдання у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 на час проведення п`ятої черги часткової мобілізації.

Однак інших наказів про продовження строку відрядження позивача суду надано не було.

При цьому, згідно наказу командира військової частини військової частини НОМЕР_1 №189 від 12.09.2015 року, позивач прибув з відрядження з військової частини НОМЕР_2 і приступив до виконання службових обов`язків.

Листом командира ВЧ НОМЕР_1 від 26.11.2015 р. за №6/731 позивачу було відмовлено в проведенні оплати добових за час відрядження, безперервний строк якого складав 261 добу.

Факт перебування позивача у відрядженні з 25.12.2014 року по 12.09.2015 року у військовій частині НОМЕР_2 підтверджується довідкою від 13.11.2015 року за №749, витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 №282 від 25.12.2014 року, №189 від 12.09.2015 року, завіреною т.в.о. начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 копією посвідчення про відрядження №597 від 25.12.2014 року, копією книги обліку тимчасово відсутнього і тимчасово прибулого до військової частини особового складу військової частини НОМЕР_1 , листом командира ВЧ НОМЕР_1 №6/731 від 26.11.2015 р.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.6 ст.14 Закону №2011-XII при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, згідно п.13 Постанови Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" від 02.02.2011 № 98 визначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також інших працівників органів внутрішніх справ, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, а осіб начальницького складу Державної фельд`єгерської служби - Міністерством інфраструктури, працівників дипломатичної служби України, направленим у довготермінове відрядження, - Міністерством закордонних справ

Так, згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил України витрат на службові відрядження в межах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.08.2011 року № 530 (далі - Інструкція) визначено, що службовим відрядженням вважається поїздка військовослужбовця за розпорядженням командира або начальника на певний строк в іншу місцевість для виконання службового завдання поза пунктом постійного або тимчасового розквартирування військової частини (підрозділу), у якій військовослужбовець проходить службу.

Для покриття особистих витрат під час відрядження військовослужбовцям здійснюються виплата добових та відшкодування витрат на наймання житлового приміщення, а також на проїзд до місця відрядження та назад.

Пунктом 1.11 Інструкції встановлено, що виплата добових та відшкодування витрат на наймання житлового приміщення проводяться за наявності на посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них). Відмітки завіряються: у військових частинах - підписом командира військової частини або начальника штабу, а в установах, на підприємствах і в організаціях та інших органах виконавчої влади - підписом посадової особи, на яку покладено обов`язок відмічати посвідчення про відрядження.

При цьому, згідно з п.1.4 Інструкції забороняється провадити виплату добових та відшкодовувати витрати на наймання житлового приміщення за посвідченнями про відрядження, виданими з порушенням порядку їх оформлення, встановленого законодавством України.

Так, за відсутності в посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них) добові не виплачуються (п.1.12 Інструкції).

Посвідчення про відрядження позивача відповідає вимогам Інструкції, відхилень від порядку його оформлення судом не встановлено. Доводи відповідача про те, що посвідчення оформлене з порушеннями, оскільки позивач перебував у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_2 , а відтиски на посвідченні про відрядження ВЧ польова пошта НОМЕР_3 , є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи (в т.ч. й вищевказаною телеграмою командувача сухопутних військ ЗСУ).

Відповідно до п.1.16 Інструкції військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), направленим у відрядження одиночним порядком, крім відряджень, зазначених у пунктах 1.23 і 1.24 цієї Інструкції, за кожний день перебування у відрядженні в межах строків, передбачених пунктом 1.5 цієї Інструкції, і за час перебування в дорозі виплачуються добові в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1.5 Інструкції відрядження, у тому числі для інспектування військ, проведення ревізій та перевірок господарської та фінансової діяльності військових частин, призначається на строк не більше 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі.

Позивач був відряджений з 25.12.2014 по 23.01.2015, при цьому строк відрядження в подальшому постійно продовжувався, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, як зазначалось, у період з 23.01.2015 по 20.05.2015 відрядження продовжувалось позивачу наказами у межах 30-денного строку. Однак з 21.05.2015 по 12.09.2015 відповідні накази не видавались, хоча ОСОБА_1 фактично перебував у відрядженні, тому така обставина не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку виплати добових позивачу за час такого відрядження.

Відповідно до додатку 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" сума добових витрат на відрядження в межах України затверджена в розмірі 30 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач мав виплатити ОСОБА_1 добові за час відрядження в сумі 7830 грн. ( 261 доби відрядження * 30,00 грн. = 7830 грн.).

Стосовно доводів представника відповідача відносно того, що відповідно до п.1.25 Інструкції військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів, оплата добових за період в розпорядженні не провадиться, суд зазначає наступне.

Зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання визначено п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.

Згідно даної норми зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: 1) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців; 2) якщо посада, на яку призначено військовослужбовця, належить до номенклатури призначення нижчої посадової особи і не є вакантною, а також до номенклатури призначення командира військової частини НОМЕР_4 ; 3) пониження у посаді в порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення або призначення на нижчу посаду на підставі висновку атестації, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду; 4) повернення депутатів, які є військовослужбовцями, після закінчення строку їх депутатських повноважень; 5) повернення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних (освітніх) закладів; 6) повернення військовослужбовців, які направлені за кордон без виключення із списків особового складу військових частин, у яких вони проходили службу до направлення, якщо їх військові посади внаслідок організаційно-штатних заходів у військовій частині скорочено; 7) закінчення строку перебування військовослужбовців на посадах науково-педагогічних працівників вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів та не обрання їх на ці посади за результатами нового конкурсу; 8) скасування допуску до державної таємниці - до вирішення питання дальшого проходження військової служби; 9) відрахування слухача денної форми навчання з вищого навчального закладу; 10) визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - до звільнення з військової служби; 11) якщо в особливий період випускники вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів після завершення навчання не можуть бути безпосередньо призначені на посади; 12) навчання військовослужбовців за денною формою у вищому навчальному закладі іншого військового формування - до закінчення навчання; 13) якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні; 14) якщо військовослужбовці відсутні більше десяти днів, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими; 15) якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення; 16) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, які займають військовослужбовці, що перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (шестирічного віку - за медичними показниками), за відсутності можливості перемістити таких військовослужбовців на вакантні посади, - до закінчення відпустки по догляду за дитиною.

Спірний випадок не підпадає під дію даної норми, оскільки не передбачений серед підстав, у разі настання яких допускається таке зарахування. Таким чином, посилання представника відповідача на п.1.25 Інструкції як на підставу правомірності невиплати добових позивачу є необґрунтованим.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте всупереч наведеним положенням, відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність його бездіяльності, що оскаржується.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 добові за час відрядження в розмірі 7830 (сім тисяч вісімсот тридцять) грн. 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.
Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк
"Згідно з оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк