Справа № 296/9578/15-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шалота К.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"14" грудня 2015 р. Справа № 296/9578/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Майора Г.І.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "02" листопада 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року до Корольовського районного суд м. Житомира звернулась ОСОБА_3 з позовом до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської міської ради від 7 жовтня 2011 року №198 «Про деякі питання обмеження реалізації алкогольних напоїв на території міста Житомира».

Одночасно позивачем подано клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду з приводу оскарження зазначеного рішення міської ради.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 02 листопада 2015 року у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду відмовлено. Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволено. Залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до Житомирської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Житомирської міської ради від 7 жовтня 2011 року №198.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення про поновлення строку на адміністративне оскарження. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема позивач зазначає, що постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Про рішення Житомирської міської ради від 07.10.2011 року № 198 позивачу стало відомо в серпні 2015 р. під час відвідування у нічний час продуктового магазину ТОВ «АТБ-маркет», де їй було відмовлено у продажу алкогольного напою. Про обставини з приводу прийняття вказаного рішення дізнатись не могла, оскільки вказане рішення було опубліковану у місцевій газеті, яка розповсюджується у м. Житомирі. Можливість користуватися Інтернетом у позивача відсутня, а тому позивач не могла дізнатися про прийняття відповідачем спірного рішення.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку. Відтак, враховуючи приписи ст. 197 КАС України, розгляд справи апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Житомирською міською радою 07.10.2011 року прийнято рішення №198 "Про деякі питання обмеження реалізації алкогольних напоїв на території міста Житомира", яким було заборонено торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом в підприємствах торгівлі, на території м.Житомира з 23 години до 8 години кожного дня (а.с. 12).

Встановлено, що 07.10.2011 року Житомирська міська рада прийняла рішення №198 "Про деякі питання обмеження реалізації алкогольних напоїв на території міста Житомира", яким було заборонено торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом в підприємствах торгівлі, на території м.Житомира з 23 години до 8 години кожного дня (а.с. 12).

Зазначене рішення Житомирської міської ради доведено до відому населення, шляхом опублікування 20 жовтня 2011 року в місцевій газеті «Місто» №40(766) та розміщення на офіційному сайті міської ради (http://zt-rada.gov.ua/).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час видання оскаржуваного акту) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отож шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав обраховується з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач не проживає у м. Житомир, оскільки зареєстрованим її постійним місцем проживання є м. Малин, Житомирської області.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції не перевірив обставин з приводу того, чи могла позивач, за адресою її зареєстрованого проживання, ознайомитись з спірним рішенням, опублікованим у місцевій газеті «Місто» №40(766) від 20 жовтня 2011 року. Судом не з'ясовано обставини чи обумовлений друкований засіб розповсюджує свої видання на території м. Малин, Житомирської області. Також судом не з'ясовано обставин з приводу наявності у позивача доступу до мережі Інтернет для ознайомлення із текстом зазначеного рішення.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції рішення про те, що даний позов подано позивачем після закінчення строку, установленого КАС України (у редакції на час видання оскаржуваного акту) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, оскільки позивач мала можливість дізнатися про прийняття оскаржуваного рішення з моменту його офіційного оприлюднення є передчасними.

Відповідно до ст. 3 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст. 2 КАС України).

Обмеженням прав позивача щодо розгляду його адміністративної справи призводить до порушення принципу справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, яка ратифікована Законом України від 17.07.97 №475/97.

Так, у справі Deicourt v.Belgium Суд зазначив, "що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежене тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 параграф 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, не виконання судом першої інстанції своїх, законодавчо закріплених, обов'язкових повноважень щодо розгляду адміністративних справ нівелює можливість у поновленні порушених прав та обмежує право доступу до суду, яке передбачено Конституцією України та Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 02 листопада 2015 року підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "02" листопада 2015 р. скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11600

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська міська рада майдан ОСОБА_4, 4/2,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,