Справа № 344/158/15-а 2-а/344/146/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Справа № 876/5232/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря Бадівської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області та ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, зобовязання до вчинення дій, визнання недійсним розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

26.12.2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі - УПФ) в якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 24.02.2015 (а.с.35), просила визнати незаконними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку, визнати недійсним розпорядження УПФ від 02.04.2014 №1783 (далі - Розпорядження), зобовязати УПФ провести перерахунок пенсії як державному службовцю з врахуванням сум матеріальних допомог на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та грошової винагороди за безперервну працю в органах державних установ всього в сумі 34881,55грн, на які нараховувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування згідно з довідкою від 05.12.2014 №198 з дня призначення пенсії, з 28.03.2014 та в подальшому проводити виплату відповідно до проведеного перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що УПФ не враховано при призначенні пенсії усіх складових заробітної плати державного службовця. Незважаючи на її звернення відповідач відмовив їй у проведенні перерахунку призначеної пенсії з врахуванням поданої нею довідки та вказаних у ній виплат, чим порушив її право на отримання належної пенсії, гарантоване Конституцією України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2015 року у справі №344/158/15-а адміністративний позов в частині позовних вимог з 28.03.2014 по 11.07.2014 залишено без розгляду.

Вказана ухвала суду в частині залишення без розгляду адміністративного позову за період з 26.06.2014 по 11.07.2014 скасована ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року, а в решті залишена без змін.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2015 року заявлений позов задоволено. Визнано неправомірними дії УПФ щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії державного службовця з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби, грошової винагороди за безперервну працю та індексації до заробітку з якого призначається пенсія. Зобовязано відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця з 12.07.2014, з врахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, грошової допомоги за безперервну працю та індексації та виплатити недоплачену суму пенсії з урахуванням фактично отриманих нею сум починаючи з 12.07.2014 до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило УПФ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. У поданій апеляційній скарзі вказує, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, а також індексація не належать до інших надбавок які передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №3723-ХІІ) та не включаються до структури заробітної плати державного службовця.

ОСОБА_1 також не погодилась із вказаним судовим рішенням, а тому покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити таке в частині періоду задоволених позовних вимоги, зокрема з 28.03.2014. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що нею пропущено строк звернення до адміністративного суду з поважних причин, а відтак суд першої інстанції безпідставно застосував положення ст.100 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи, апеляційні скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги належить задовольнити частково.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що усі отримані особою виплати з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески повинні враховуватись в заробіток для обчислення пенсії.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи проте є лише частково вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.03.2014 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком у відповідності до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Проте, при обчисленні пенсії позивачу, Пенсійним органом не враховано до заробітку інших виплат (зокрема, індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків), які вказані у довідках про складові заробітної плати поданих при призначенні пенсії та в грудні 2014 року (а.с.11), та на які було нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Незважаючи на звернення ОСОБА_1 в грудні 2014 року, УПФ листом від 10.12.2014 №390/Ш-8, відмовило їй у врахуванні зазначених у поданих нею довідках виплат, у звязку із тим, що чинним законодавством не передбачено визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії з урахуванням таких сум матеріальної допомоги та винагороди за сумлінну безперервну працю, а також індексації (а.с.6).

Не погодившись із такою відмовою УПФ, позивач звернулася до суду із цим адміністративним позовом.

Відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст.33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відтак, індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, на які нараховувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування та сплачувалися страхові внески повинні бути включені до заробітку державного службовця для обчислення пенсії.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановами від 04 березня 2014 року в справах №№21-14а14, 21-3а14, постановою від 06 листопада 2013 року в справі №21-350а13 та постановою від 28 травня 2013 року в справі №21-97а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Апеляційний суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Отже, вирішуючи питання про зобов'язання нарахувати та виплатити таку, у разі відсутності спору про право особи на отримання пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не можна обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Тобто, органи Пенсійного фонду України зобов'язані проводити нарахування та виплату пенсії відповідній особі до втрати нею такого права.

Для належного захисту прав позивача достатнім є визнання протиправними дій Пенсійного органу щодо неврахування відповідних виплат при перерахунку пенсії позивача та зазначення дати з якої такі права повинні бути поновлені, в подальшому відповідач повинен враховувати таке судове рішення та висновки викладені у ньому в силу Закону.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, слід зазначити, що оскільки стосовно не нарахованих пенсій ніякими нормативно-правовими актами, крім КАС України, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду визначений ст.99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відтак, враховуючи ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій УПФ щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії позивачу із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат та зобов'язання УПФ перерахувати та виплачувати призначену їй відповідно до ст.37 Закону №3723-XII пенсію із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків) з 26.06.2014, з урахуванням виплачених сум.

Встановлені апеляційним судом обставини справи та аналіз наведених норм матеріального та процесуального права є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків).

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області перерахувати та виплачувати з 26 червня 2014 року ОСОБА_1 призначену їй відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсію із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків), з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 21 грудня 2015 року.