Справа № 805/4444/15-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 р. Справа № 805/4444/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдинг» м. Донецьк

до Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності м. Волноваха

за участю третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Донецькій області

про зобовязання здійснити фінансування матеріальним забезпеченням за заявами розрахунками за період червень 2014 року травень 2015 року у сумі 1748812,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдинг», звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, участю третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про зобовязання виконати дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку у Центральній міжрайонній виконавчій дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та у відповідності до Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №26 від 22.12.2010 року направляв на адресу відповідача заявки - розрахунки за період червень 2014 року травень 2015 року на виплату матеріального забезпечення застрахованим співробітникам за рахунок коштів Фонду у розмірі 1748812,58 грн. Однак, то теперішнього часу позивач не отримав жодних виплат матеріального забезпечення що вважає грубим порушенням соціальних та громадських прав застрахованих співробітників гарантованих державою та закріплених у Конституції України. Просив суд зобовязати Центральну міжрайонну виконавчу дирекцію в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснити фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдинг» матеріальним забезпеченням за заявами розрахунками за період червень 2014 року травень 2015 року у сумі 1748812,58 грн.

Ухвалою від 14 грудня 2015 року суд визнав причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд справу розглянути в порядку письмового провадження.

Відповідач 29 вересня 2015 року надав через канцелярію суду заперечення до позовної заяви та просив суд справу розглянути без участі його представника.

Представник третьої особи до судового засідання явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням вимог статей 41, 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у письмовому провадженні за наявними в справі матеріалами та доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдинг» є юридичною особою, включене до , перебуває на обліку у Центральній міжрайонній виконавчій дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за №6.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направляв на адресу відповідача заявки розрахунки на виплату матеріального забезпечення застрахованим співробітникам (за листками непрацездатності) за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності:

- за червень 2014 року від 10.07.2014 року №7997 в сумі 161129,17 грн.;

- за липень 2014 року від 28.08.2014 року за №8721 в сумі 277380,60 грн.;

- за серпень 2014 року від 12.09.2014 року за №8911 в сумі 318582,58 грн.;

- за вересень 2014 року від 14.10.2014 року за №9399 в сумі 73500,28 грн.;

- за жовтень 2014 року від 14.10.2014 року за №9398 сумі 3105,90 грн.;

- за жовтень 2014 року від 04.11.2014 року за № 9792 в сумі 195213,54 грн.;

- за жовтень 2014 року від 10.11.2014 року за № 9845 в сумі 195213,54 грн.;

- за листопад 2014 року від 19.12.2014 року в сумі 236733,78 грн.;

- за грудень 2014 року від 20.02.2015 року в сумі 153451,97 грн.;

- за січень 2015 року від 20.02.2015 року в сумі 58106,82 грн.;

- за лютий 2015 року від 23.03.2015 року в сумі 155312,71 грн.;

- за березень 2015 року від 21.04.2014 року в сумі 76387,93 грн.

- за квітень 2015 року від 13.06.2015 року в сумі 21463,72 грн.;

- за травень 2015 року від 02.07.2015 року в сумі 60429,84 грн.

З матеріалів справи вбачається, позивач ТОВ «Метінвест Холдинг» зареєстрований у місті Донецьк, що включене до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Як зазначає відповідач у своїх запереченнях на позов, що знаходяться в матеріалах справи, заявки -розрахунки були опрацьовані та включені до зведених заяв Центральної МРВД в м. Донецьку ДОВ ФСС ТВП надісланих до виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду. Надані позивачем заяви-розрахунки були доставлені курєрською службою та зареєстровані як «вхідна кореспонденція», однак повернуті за зворотною адресою, вказаною на конверті, оскільки згідно пункту 2 Плану заходів щодо реалізації норм постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №595, заборонено прийняття робочими органами відділення Фонду, які знаходяться на контрольованій території, заяв розрахунків страхувальників, які зареєстровані на тимчасово неконтрольованій території.

Листами у відповідь на звернення позивача щодо фінансування заяв розрахунків відповідач з посиланнями на постанову Кабінету міністрів України від 07.11.2014 року за №595, якою було затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, зазначав, що заяви розрахунки на даний час не можуть бути опрацьовані, оскільки видатки з бюджетів фондів загальнообовязкового соціального страхування здійснюватимуться лише після повернення згаданих території під контроль органів державної влади.

Згідно зі статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» №2240-ІІІ від 18.01.2001 року (далі - Закон №2240) (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків роботодавцем, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 21 цього Закону передбачено, що фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Відповідно до пункту 5 Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду від 22 грудня 2010 року №26 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 січня 2011 року за №111/18849, передбачено, що отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування (для зареєстрованих після 01.01.2011) із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства.

Кабінетом Міністрів України 07 листопада 2014 року було прийнято постанову №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей».

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №595, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям слід було до 1 грудня 2014 року забезпечити переміщення бюджетних підприємств, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Вказаною постановою було затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей.

Так, пунктом 2 цього Тимчасового порядку (із змінами та доповненнями) встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Казначейське обслуговування місцевих бюджетів за видатками та кредитуванням у населених пунктах на тимчасово неконтрольованій території здійснюється після повернення такої території під контроль органів державної влади.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2015 у справі №826/18826/14, яка набрала законної сили згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, визнано незаконним та не чинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року у справі №К/800/19418/15 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року залишено без змін.

Таким чином, на час розгляду справи, пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014року за №595, який став підставою для відмови Фондом соціального страхування у надані застрахованим особам матеріального забезпечення, визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не приймає посилання відповідача на План заходів щодо реалізації норм постанови Кабінету Міністрів від 07.11.2014 року № 595 від 05.03.2015 року, а саме п.1 відповідно до якого територіальні органи повинні відкликати платіжні доручення подані до органів Державного казначейства України, п.2 згідно до якого припинено прийняття заяв- розрахунків, оскільки вищезазначені норми суперечать Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» №2240-ІІІ від 18.01.2001 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, чим порушено приписи ст. 9 КАС України. Крім того, зазначений перелік був затверджений тільки 05.03.2015 року, а позивачем направлялись розрахунки за період з червня 2014 року. Застосування вищезазначеного Плану заходів після набуття законної сили постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року є не законним, оскільки прямо суперечить ст. 124 Конституції України, відповідно до якого судове рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

З урахуванням викладеного, з метою захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдинг» до Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності м. Волноваха, за участю третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про зобовязання здійснити фінансування матеріальним забезпеченням за заявами розрахунками за період червень 2014 року травень 2015 року у сумі 1748812,58 грн. - задовольнити.

Зобовязати Центральну міжрайонну виконавчу дирекцію в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності м.Волноваха здійснити фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдінг» матеріальним забезпеченням за заявами розрахунками за період червень 2014 року травень 2015 року у сумі 1748812,58 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності м. Волноваха судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Повний текст постанови складено та підписано 14 грудня 2015 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.