Справа № 826/22662/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 грудня 2015 року № 826/22662/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Гарника К.Ю., суддів: Кобилянського К.М., Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Непомнящій А.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Міністерства оборони України Начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві Твєрдохлєба М.Ю. Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про скасування висновку, наказу та поновлення на посаді

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач-1), Начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві Твєрдохлєба М.Ю. (далі по тексту - відповідач-2), Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач-3), в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати висновок Начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві Твєрдохлєба М.Ю. «Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 17 липня 2015 року № 5861/9/26-56-17-03-18, в частині того, що ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання майнового характеру за 2014 рік було вказано недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у п. 1-10 ч.1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади» які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права);

- визнати неправомірним та скасувати наказ Міністра оборони України генерал-полковника Полторака С.Т. (по особовому складу державних службовців) від 25 серпня 2015 року № 58 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Департаменту озброєння та військової техніки Міністерства оборони України з 26 серпня 2015 року відповідно до п. 7-2 ст. 36 Кодексу законів про працю з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного Управління Державної фіскальної служби у м. Києві Державної фіскальної служби України проінформувати Міністерство юстиції України про виключення запису про звільнення ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/22662/15 закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 15 жовтня 2015 року, яке відкладалось на 29 жовтня 2015 року.

У судовому засіданні 29 жовтня 2015 року представник позивача адміністративний позов підтримав, представники відповідач-1 та відповідача-3 проти позову заперечили, просили суд відмовити у задоволенні.

Враховуючи неявку відповідача-2 (начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві Твєрдохлєба М.Ю.), належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання, керуючись приписами частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як свідчать обставини справи, ОСОБА_1, з 2014 року працював на державній службі в Міністерстві оборони України.

Наказом Міністра оборони України генерал-полковника Полторака С.Т. (по особовому складу державних службовців) від 25 серпня 2015 року № 58 позивача було звільнено з посади директора Департаменту озброєння та військової техніки Міністерства оборони України з 26 серпня 2015 року відповідно до пункту 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади».

Підставою для звільнення ОСОБА_1, за вказаною статтею Кодексу законів про працю став висновок Начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві Твєрдохлєба М.Ю. «Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 17 липня 2015 року № 5861/9/26-56-17-03-18, в частині того, що ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання майнового характеру за 2014 рік було вказано недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у п. 1-10 ч.1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади» які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права).

Не погоджуючись із вищевказаними висновками контролюючого органу і як наслідок звільненням із займаної посади, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» (далі по тексту - Закон) протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Особи, зазначені у частинах третій, п'ятій - сьомій статті 3 цього Закону, не можуть обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом п'яти років з дня набрання чинності відповідним рішенням суду.

Заборона, передбачена частиною третьою або четвертою цієї статті, може застосовуватися до особи лише один раз.

Згідно зі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо: членів Вищої ради юстиції, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, професійних суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника, заступника.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частинами 3 або 4 статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Згідно із ч. 5 ст. 5 Закону перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами 3 та 4 статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 8 ст. 3 Закону визначено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - перевірка) затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 №1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1385/26162 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

З матеріалів справи вбачається, що для проведення перевірки позивача було отримано запит про перевірку, копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, копію трудової книжки, а також копію заяви про проведення перевірки передбаченої Законом України «Про очищення влади».

З метою відпрацювання достовірності відомостей наведених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ДПІ було направлено відповідні запити до: Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві; Державного агентства земельних ресурсів України; Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві; Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; Державної Інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті; Державної авіаційної служби України.

На підставі запитів, ДПІ Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві повідомило про наявність майна (майнових справ) у ОСОБА_1, а саме земельної ділянки в Київській області, що не відповідає відомостям зазначеним у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Встановлено, що в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік (далі - Декларація) позивач не відобразив відомості про наявність у власності земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1191 га за адресою: Київська обл., Києво - Святошинський р-н, с/рада Дмитрівська (кадастровий НОМЕР_1).

Таким чином, враховуючи отриману інформацію, та за результатами проведеної перевірки встановлено, що позивачем декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказано не достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав) набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», що не відповідає наявній податковій інформації про майно (майнові права) останнього.

З огляду на викладене, перевіряючими складено висновок «Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 17 липня 2015 року № 5861/9/26-56-17-03-18.

Відповідно до пункту 12 Порядку у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Із системного аналізу вищевказаних норм Закону України «Про очищення влади» та Порядку вбачається, що органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Тобто, чи все майно, набуте особою вказане у декларації; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, у висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов'язаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації. При цьому, висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

В даному випадку у висновку відповідачем встановлено недостовірність відомостей щодо наявності майна вказаного у декларації, яка полягає у не зазначенні позивачем у декларації про наявність у власності земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1191 га за адресою: Київська обл., Києво - Святошинський р-н, с/рада Дмитрівська (кадастровий НОМЕР_1).

Листом від 27 травня 2015 року № 5096/91/26-56-17-03-09 перевіряючим витребувано у ОСОБА_1 письмові пояснення з цього приводу.

Згідно пояснювальної записки позивача від 10 липня 2015 року, останній, помилково у зв'язку з неправильним розумінням примітки 11 позиції 23 Декларації, не відобразив відомості про наявність у власності земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1191 га за адресою: Київська обл., Києво - Святошинський р-н, с/рада Дмитрівська (кадастровий НОМЕР_1), яку отримав у власність шляхом безоплатної передачі із земель комунальної власності (п. 6 ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ (зі змінами). Копію витягу з Державного на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9287786 від 12 вересня 2013 року 10:54:10 позивач надав до записки.

Як свідчать матеріали справи, позивачем у відповідь на запит ДПІ 10 липня 2015 року було направлено відповідну пояснювальну записку з наданням належних підтверджуючих документів на ім'я начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного Управління Державної фіскальної служби у м. Києві Державної фіскальної служби України Твердохлєба М.Ю., в яких позивач вказав, що наявна в його власності земельна ділянка площею 0,1191 га розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Дмитрівська, (кадастровий НОМЕР_1) була надана безоплатно для індивідуального садівництва із земель комунальної власності.

Наведене свідчить, що в даному випадку мала місце недостовірність відомостей щодо наявності майна вказаного в декларації.

Відтак, вимога про визнання неправомірним та скасування висновку Начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві Твєрдохлєба М.Ю. «Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 17 липня 2015 року № 5861/9/26-56-17-03-18, в частині того, що ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання майнового характеру за 2014 рік було вказано недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у п. 1-10 ч.1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади» які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) не підлягає задоволенню.

При цьому, враховуючи встановлену правомірність висновку Начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві Твєрдохлєба М.Ю. «Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 17 липня 2015 року № 5861/9/26-56-17-03-18, підстави для задоволення решти вимог відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. (стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірних рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.Ю. Гарник

Судді: К.М. Кобилянський

А.Б. Федорчук