Справа № 806/2047/15
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"09" грудня 2015 р. Справа № 806/2047/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Майора Г.І.

ОСОБА_2,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю сторін:

представників: від позивача-Ткаченко В.О., ОСОБА_3, від відповідача- Самохвал А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" серпня 2015 р. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Трубний завод "Трубосталь" до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року скасовано податкові повідомлення - рішення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 19.05.2015року №, №, №, №, № НОМЕР_1.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій зазначив, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення, судом безпідставно не взято до уваги доводи відповідача з приводу, встановлених в ході перевірок, порушень податкового законодавства, а зокрема щодо:

безпідставного відображення у складі витрат та податкового кредиту господарських операцій позивача з контрагентами - ТОВ "Гластех", ТОВ "Контакт-Хім", ПП "Дан",ТОВ "Торговий дім НВА Україна", ТОВ "Спільне підприємство "ПЖТ-ЕЗТМ-Україна", які здійсненні без мети реального настання правових наслідків, лише з ціллю заниження об'єкта оподаткування та несплати податків;

безпідставного відображення у складі витрат на збут за 2013рік в сумі 19583 грн. операції позивача з ПрАТ "Трубосталь", а зокрема в порушення п. 138.2 ст. 138 ПК України акти виконаних робіт не містять відомостей щодо місця їх складання, змісту та обсягу господарської операції, а також не відображають переліку ТМЦ що перевозились, найменування вантажовідправника та вантажоодержувача;

завищення інших витрат звичайної діяльності та інших операційних витрат в порушення підпунктів 138.10.2, 138.10.3 п.138.10 ст. 138 ПК України за 2013рік у сумі 813 712грн позивачем по операціях позивача з ТОВ "МД Груп", ТОВ "Насса", ПАТ "Луцькпластмас", ВАТ "Верстатуніверсалмаш" внаслідок подвійного їх віднесення до складу витрат;

безпідставного формування позивачем сум податкового кредиту за операціями позивача з ТОВ "Метінвест-Україна" на суму 136985грн в порушення п.п. 192.1.2 п. 192.1 ст. 192 ПК України;

заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 375грн у зв'язку з не оподаткуванням позивачем суми вартості допомоги на поховання не працівників підприємства;

заниження податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати мобілізованих працівників.

На підставі обумовлених доводів відповідач просив назване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стосовно прийнятого судом рішення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: військовий збір у сумі 1021, 50грн (за основним платежем - 685, 31грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 336, 19грн, то відповідач жодних доводів та підстав для перегляду судом апеляційної інстанції рішення суду у названій частині не навів.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах обумовлених доводів апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, доводи апеляційної скарги перевіривши матеріали справи та додатково витребувані судом апеляційної інстанції докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі акту перевірки від 28.04.2015 року №423/22-01/13548581 Коростенською ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області було прийнято податкові повідомлення-рішення від 19 травня 2015 року:

- за № НОМЕР_2, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 500,00грн;

- за № НОМЕР_3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість по вітчизняних товарах у сумі 266 004, 00 грн (за основним платежем - 177 336, 00грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 88668, 00 грн);

- за № НОМЕР_4, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 017 968, 00 грн;

- за № НОМЕР_5, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 22 739, 51 грн (за основним платежем - 12713, 23 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 10 026, 28 грн);

1. З приводу доводів апеляційної скарги про безпідставне відображення у складі витрат 184 672грн. та податкового кредиту 40 851грн по господарським операціям позивача з контрагентами: ТОВ "Гластех" (витрати- 94419,11грн, ПДВ -18 884грн); ТОВ "Контакт-Хім" (витрати-11180грн., ПДВ-2236грн); ПП "Дан" (витрати -13040грн., ПДВ - 2608грн); ТОВ "Торговий дім НВА Україна (ПДВ-11376грн); ТОВ "Спільне підприємство "ПЖТ-ЕЗТМ-Україна" (ПДВ -1830грн) та витрат на суму 19583грн., податкового кредиту у розмірі 3917грн - по операціям позивача з ТОВ "Транскоп" у зв'язку з тим, що такі операції не відбулися та не пов'язані з господарською діяльністю позивача, то колегією суддів встановлено, що підставою для такого висновку слугували відомості акту перевірки від 28.04.2015 року щодо не надання до перевірки актів приймання - передачі товару від перевізника "Нічний експрес", відсутності у видаткових накладних відомостей з приводу посади, ПІБ особи відповідальної за відпуск товару позивачу.

Перевіривши наявні у справі докази колегією суддів встановлено, що обставини щодо фактичного здійснення господарської операції позивача з переліченими контрагентами підтверджуються зокрема:

- за операцією позивача з ТОВ "Гластех": договором №1/10-2014, від 14.10.2014 р.; видатковими, прибутковими та податковими накладними; товарно-транспортними накладними; виписками з банку по особовому рахунку (за переліком відображеним у рішенні суду першої інстанції, копії яких долучено до матеріалів справи, а.с.122-142, 147, 151, 154, 156, 161,162 т. 1); картками обліку, актами списання (а.с. 27-47 т. 3).

- за операцією позивача з ТОВ "Контакт-Хім": договором №18/06-2від 18.06.2013р., специфікацією № 1; видатковими, прибутковими та податковими накладними; товарно-транспортними накладними; виписками з банку по особовому рахунку (за переліком відображеним у рішенні суду першої інстанції, копії яких долучено до матеріалів справи, а.с. 166-181 т.1); накладною на внутрішнє переміщення, актами списання (а.с.174-178 т.3).

- за операцією з ПП "Дан": договором №17/01/14-к від 17.01.2014р.; видатковими, податковими та прибутковими накладними; товарно-транспортними накладними; деклараціями про прийняття вантажів; виписками з банку по особовому рахунку (за переліком відображеним у рішенні суду першої інстанції, копії яких долучено до матеріалів справи, а.с.184-211 т. 1); актами списання (а.с.164-169 т. 3).

- за операцією з ТОВ "Торговий дім НВА Україна": договором №21/1/4-к від 21.01.2014р.; видатковими, прибутковими та податковими накладними; товарно-транспортними накладними; виписками з банку по особовому рахунку (за переліком відображеним у рішенні суду першої інстанції, копії яких долучено до матеріалів справи, а.с. 214-249 т.1, 2-52 т.2); актами списання (а.с. 86-158 т.3).

- за операцією з ТОВ "Спільне підприємство "ПЖТ-ЕЗТМ-Україна": договором №3 від 08.01.2014р.; видатковими, прибутковими та податковими накладними; товарно-транспортними накладними; виписками з банку по особовому рахунку (за переліком відображеним у рішенні суду першої інстанції, копії яких долучено до матеріалів справи а.с.58-65 т.2, а.с.51-59 т.3);

- за операцією з ТОВ "Транскорп": договором перевезення №11-29 від 05.06.2013р.; рахунком-фактурою; товаро-транспортними накладними; податковими накладними; актами виконаних робіт з надання транспортно-експедиторських послуг; заявками за переліком відображеним у рішенні суду першої інстанції, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с.66-108 т.2).

Дослідивши перелічені первинні документи, колегією встановлено, що названі документи містять всі необхідні реквізити (в тому числі і відомості щодо посади, ПІБ особи відповідальної за відпуск та приймання товару) та є первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Податкові накладні на підставі яких сформовано спірні суми податкового кредиту, містять всі необхідні обов'язкові реквізити, встановлені п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Відтак, доводи відповідача щодо відсутності у видаткових накладних посади, ПІБ особи відповідальної за відпуск товару позивачу не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються жодними доказами.

Водночас, колегією встановлено, що обумовлені господарські операції знайшли своє відображення в регістрах бухгалтерського обліку, що підтверджується поясненнями представників сторін та відомостями, викладеними у обумовленому акті перевірки.

Наявні у справі докази (транспортного переміщення) підтверджують обставини щодо реального руху (переміщення) товарів перевізником від зазначених контрагентів до позивача.

Окрім того, додатково наданих суду доказів щодо виду господарської діяльності позивача, узагальненої блок схеми (а.с.88-91 т.13) та доказів щодо використання ТМЦ (серед яких акти списання ТМЦ у виробництво а.с.27-47,51-59, 86-158, 164-169, 174-178 т. 3) вбачається, що придбані позивачем ТМЦ використані у власній господарській діяльності позивача.

Наявними у справі доказами (зокрема: актами приймання -передачі транспортних послуг; товаро -транспортними накладними; заявками (копії яких залучено до матеріалів справи а.с.66-108 т.2) спростовуються доводи відповідача з приводу відсутності зв'язку послуг по транспортному переміщенню ТМЦ з господарською діяльністю позивача та безпідставного віднесення їх вартості до складу витрат, а сум ПДВ до складу податкового кредиту. Перелічені документи містять відомості щодо маршруту перевезення, найменування вантажовідправника, вантажоодержувача та найменування ТМЦ. З наведених документів вбачається, що ТОВ "Транскорп" надало для позивача послуги по перевезенню йому від постачальників продукції, необхідної для провадження позивачем основного виду його господарської діяльності.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дослідженими в судовому засіданні первинними документами підтверджується фактичне здійснення позивачем господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей у перелічених контрагентів, що є відповідно до положень п. 138.1, п.138.2 ст. 138, п.198.1.- 191.3 ст. 198 Податкового кодексу України підставою для формування позивачем витрат та податкового кредиту.

Відтак, відповідачем безпідставно зменшено позивачу за операціями з переліченими контрагентами витрати у розмірі 204 255грн (184 672грн +19583грн) та податковий кредит у розмірі 40 851грн.

2. Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення позивачем підпунктів 138.10.2, 138.10.3 п.138.10 ст. 138 ПК України та завищення витрат звичайної діяльності та інших операційних витрат за 2013рік у сумі 813 712грн по операціях позивача з ТОВ "МД Груп" (65921,88), ТОВ "Насса" (247606,20грн.), ПАТ "Луцькпластмас" (209613,38грн), ВАТ "Верстатуніверсалмаш"(290570,52грн.) в наслідок подвійного їх віднесення до складу витрат (рядок 06.1, 06.2 декларації та другий раз рядок 06.4 податкової декларації за 2013рік), то колегією суддів, що акт перевірки позивача не містить жодних посилань на документи первинного, бухгалтерського або податкового обліку які підтверджують викладені у акті перевірки висновки щодо подвійного віднесення витрат.

Правила фіксування встановлених перевіркою порушень передбачені п.п.5.2 п.5 розд.ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 №984, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за №34/18772 (далі - Порядок №984). Згідно з вимогами вказаного підпункту Порядку №984 перевіряючі повинні зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Всупереч вказаним вимогам, акт перевірки позивача не містить жодних посилань на докази, якими підтверджувались обставини щодо наявності факту подвійного віднесення позивачем витрат за операціями з вище переліченими контрагентами.

В ході розгляду справи відповідач та його представник також не змогли усунути вказані недоліки акту перевірки та навести суду докази з яких вбачались обставини щодо подвійного декларування витрат за операціями з переліченими контрагентами та завищення витрат.

Водночас, з наявних у справі доказів (декларації з податку на прибуток за 2013рік, розшифровки сум витрат по рядках 06.1, 06.2, 06.4 декларації податкової декларації за 2013рік та первинних документів на їх підтвердження а.с.212-251 т. 4, 1-248 т.5, 1-268 т. 6, 1-369 т.7, 1-183 т.8, 1-386 т.9, 1-249 т.10, 1-247 т.11, 1-276 т.12, 1-86 т.13) не вбачається обставин щодо подвійного декларування витрат за операціями з переліченими контрагентами, а як наслідок обставини щодо завищення витрат у розмірі 813 712грн (по операціях позивача з ТОВ "МД Груп", ТОВ "Насса", ПАТ "Луцькпластмас", ВАТ "Верстатуніверсалмаш") - не підтверджуються.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч обумовленому, відповідач не надав суду доказів та не довів обставин щодо заниження позивачем обумовленої суми витрат.

3. Дослідивши доводи апеляційної скарги щодо безпідставного формування позивачем сум податкового кредиту за операціями позивача з ТОВ "Метінвест-Україна" на суму 136985грн, колегією суддів встановлено наступне.

З акту перевірки вбачається, що відповідачем зменшено податковий кредит для позивача по операціям з ТОВ "Метінвест-Україна" на суму 136 985грн у зв'язку порушенням пп. 192.1.2. п. 192.1 ст. 192 ПК України.

Зокрема у своїх поясненнях та в акті перевірки відповідач покликався на те, що позивачем безпідставно сформовано податковий кредит за операціями з ТОВ "Метінвест-Україна" за податковими накладними (№953 від 16.04.2014р, №1000 від 17.04.2014р, №261 від 05.09.2014р, №257 від 05.09.2014р) які складені не по факту першої події (оплата або поставка товару), а по факту складання розрахунків коригування до видаткових накладних.

Проте, всупереч положенням п.п.5.2 п.5 розд.ІІ Порядку №984 акт перевірки позивача не містить жодних посилань на документи первинного, бухгалтерського або податкового обліку які підтверджують, викладені у акті перевірки, висновки щодо складання перелічених податкових накладних на підставі розрахунків коригування до видаткових накладних

В ході розгляду справи відповідач та його представник також не змогли усунути вказані недоліки акту перевірки та навести суду докази з яких вбачались обставини складання перелічених податкових накладних не по факту першої події (оплата або поставка товару) а на підставі розрахунків коригування до видаткових накладних.

Водночас, з наявних у справі доказів (декларацій з ПДВ, реєстру виданих та отриманих податкових накладних, розрахунку податкового кредиту, банківських виписок, довідки про формування податкового кредиту (а.с. 119-186 т. 13) вбачається, що обумовлені податкові накладні, складені за фактом першої події якою, згідно даних банківських виписок, є оплата товару.

Відповідно до пунктів 198.1- 198.3, 198.6. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту у розмірі 136 985грн. за операціям з ТОВ "Метінвест-Україна" на підставі наведеного переліку податкових накладних, складених за фактом першої події - оплата товару.

В супереч ст.71 КАС України, відповідач не надав суду доказів та не довів обставин щодо виявленого ним порушення по формуванню податкового кредиту за обумовленими податковими накладними.

4. Стосовно ж доводів апеляційної скарги щодо порушення вимог п. 164.1 ст. 164, п.п. 165.1.22 п. 165,1 ст. 165,п. 167.1 Податкового кодексу України та заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 375грн у зв'язку з не оподаткуванням позивачем суми вартості допомоги на поховання наданій не працівникам підприємства, то з акту перевірки, пояснень представників сторін, наказів особовому складу позивача (а.с.131-135 т. 2) вбачається, що у період з 2013-2014рр. позивачем виплачено для своїх працівників (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8А.) допомогу на поховання їх родичів у розмірі 500грн кожному. При виплаті такої допомоги податок на доходи фізичних осіб з обумовлених сум не утримувався та не перераховувався позивачем до бюджету.

Відповідно до пп.170.7.3 п.170.3 ст.170 ПК України, не включається до оподатковуваного доходу сума нецільової благодійної допомоги, у тому числі матеріальної, що надається резидентами - юридичними або фізичними особами на користь платника податку протягом звітного податкового року сукупно у розмірі, що не перевищує суми граничного розміру доходу, визначеного згідно з абзацом першим підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, встановленого на 1 січня такого року.

Сума перевищення допомоги над вказаним розміром включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку згідно з пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПК України і підлягає оподаткуванню у джерела виплати за ставками, встановленими п.167.1 ст.167 ПК України.

Водночас, колегією суддів на підставі пояснень представників сторін та даних акту перевірки встановлено, що виплата такої допомога не є систематичною (так при чисельності працівників понад 250 осіб, допомога ( у періоді, що охоплений перевіркою) надана лише 5 працівникам. Сума виплаченої допомоги не перевищує суми граничного розміру доходу, визначеного згідно з абзацом першим підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, встановленого на 1 січня такого року.

Таким чином, у позивача були наявні правові підстави для не утримання податку з доходів фізичних осіб при виплаті зазначеним працівникам такої допомоги.

5. Що ж до доводів апеляційної скарги про заниження податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати мобілізованих працівників у розмірі 12338,23грн, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу прямої вимоги ст.165 ПК України позивач, як податковий агент звільнений від обов'язку нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок з доходу фізичних осіб на суми компенсаційних виплат з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, оскільки зазначені види виплат не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Відповідно до даних акту перевірки, пояснень представників сторін, наказів по особовому складу, копій військових квитків (а.с136-147 т.2) згідно Указу Президента України "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VІІ, працівники ТОВ "Трубний завод "Трубосталь" ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 призвані на військову службу.

Згідно зі ч. 3 ст. 39 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", за громадянами України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форм власності.

Відповідно до пп. "и" пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи грошові компенсації інвалідам, на дітей-інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги інвалідам з Фонду соціального захисту інвалідів згідно із законом, у тому числі (але не виключно): сума грошової допомоги (у тому числі в натуральній формі), що надається фізичним особам або членам їхніх сімей (діти, дружина, батьки), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв'язку з мобілізацією, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та/або компенсаційні виплати з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Товариство здійснює нарахування та виплату середньої заробітної плати працівникам, що мобілізовані, у строки встановлені ст.115 Кодексу законів про працю України, після чого звертається до органу соціального захисту населення звіт про свої витрати, та кошти компенсуються за рахунок державного бюджету. Отже, посилання відповідача на те, що не включаються до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб лише суми, що перераховані підприємству з бюджету є помилковими, оскільки, ст.165 ПК України не встановлює таких обмежень, Постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 105 встановлює обов'язок податкового агента сплатити працівнику суму коштів та не передбачає строків проведення компенсації таких коштів.

Підпунктами 1.1-1.2, 1.7 п. 16.1 підрозділу 10 розділу 20 Податкового Кодексу України запроваджено військовий збір. Об'єктом оподаткування якого є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до пп. "и" пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації. Відтак, обумовлені виплати здійснені переліченим працівникам, що призвані на військову службу за призовом під час мобілізації не підлягають оподаткуванню військовим збором.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду нормам матеріального і процесуального права, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" серпня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне акціонерне товариство "Трубний завод "Трубосталь" вул.Шатрищанська,65,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500

3- відповідачу/відповідачам: Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Коротуна,3,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500

4-представник позивача ОСОБА_14 - ,