Справа № 826/9357/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23 жовтня 2015 року 09 год. 30 хв. № 826/9357/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Каліпсо Фінанс» до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» та товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-проект», про звільнення майна з-під арешту та зобов'язання вчинити дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Каліпсо Фінанс» (далі - позивач) до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач) про:

- звільнення з-під арешту майна, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн», переданого в іпотеку позивачу, накладеного постановою відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 травня 2015 року ВП №47424716, а саме нежилий будинок-адмінкорпус (літ. "Г"), загальною площею 7787,80 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Дегтярівська, 21, разом з усіма його приналежностями (далі - арешт);

- зобов'язання відповідача здійснити всі необхідні заходи для зняття арешту та вилучення реєстраційного запису про обтяження з реєстру.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні, а також, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено товариство з обмеженою відповідальністю "Офіс Лайн" (далі - третя особа-1).

У ході судового розгляду справи судом, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС України, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача також залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-проект» (далі - третя особа-2).

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю, а представники третіх осіб 1, 2 просили відмовити у його задоволенні повністю.

Представник відповідача у судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП №47424716 від 05 травня 2015 року державним виконавцем відповідача при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва №910/3885/15-г від 27 квітня 2015 року про стягнення з третьої особи-1 на користь третьої особи-2 боргу в розмірі 1451033,86 грн. накладено арешт на нежилий будинок, що належить третій особі-1 та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21 (далі - будинок), у межах суми звернення стягнення 1451033,86 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу. Арешт накладено з моменту надходження постанови.

Разом з тим, 20 грудня 2013 року між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір факторингу №13/20/12-01, відповідно до умов якого, ПАТ «ВіЕйБі Банк» відступлено на користь позивача право вимоги за кредитним договором №155 від 02 листопада 2004 року, який укладено між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та третьою особою-1.

Також між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк» 20 грудня 2013 року укладено договір відступлення прав за іпотечним договором, посвідченим 02 листопада 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. та зареєстрованим в реєстрі за №7551, згідно з умовами якого, позивач набув всі права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Відповідно до іпотечного договору, третьою особою-1 передано в іпотеку нерухоме майно - будинок разом з усіма його при належностями.

Так, із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 травня 2015 року вбачається, що державний виконавець прийняв зазначену постанову за заявою стягувача.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі наказу господарського суду.

Відповідно до ст.ст. 572, 574, 575 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 25, ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

У ході розгляду справи судом також з'ясовано, що договір факторингу та договір відступлення прав за іпотечним договором укладені між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк». Відступлення права вимоги за договором іпотеки зареєстровано 20 грудня 2013 року.

Рішення суду, за яким відбувається стягнення з третьої особи-1 як іпотекодавця, прийняте 07 квітня 2015 у справі №910/3885/15-г.

Тобто, як вбачається з вище викладених норм, позивач має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку, перед іншими кредиторами.

Водночас, суд звертає увагу, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає обмежень щодо прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна, в разі, якщо таке майно перебуває у заставі в іншої ніж стягувач особи.

В такому випадку настають наслідки, передбачені ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у заставодержателя виникає право на звернення до суду із позовом про зняття арешту із заставленого майна.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувану постанову прийнято відповідачем із дотриманням вимог чинного законодавства. Однак, обтяження заставленого майна арештом та забороною його відчуження, за переконанням суду, порушує права та інтереси позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Каліпсо Фінанс» до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» та товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-проект», про звільнення майна з-під арешту та зобов'язання вчинити дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, вчинити дії, направлені на зняття арешту, накладеного постановою від 05 травня 2015 року ВП №47424716 про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, із нерухомого майна, що знаходиться у власності товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» (), а саме із нежилого будинку-адмінкорпусу (літ. «Г»), загальною площею 7787,80 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок №21, разом з усіма його при належностями.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

4. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Каліпсо Фінанс» (код за ) частину здійсненого ним судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ().

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третім особам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин