Справа № 2а/616/5/15 (616/182/15-а)
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2015 р. м. Київ К/800/34737/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.,

суддів Загороднього А.Ф.

Заїки М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області про визнання протиправною відмови у виплаті заборгованості з надбавки до пенсії, стягнення надбавки до пенсії та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати,

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області, в якому просив визнати протиправною відмову щодо виплати заборгованості з надбавки до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні дітей віком до 18 років; стягнути на його користь заборгованість з надбавки до пенсії з урахуванням втрати частини доходів у зв'язку із порушенням термінів виплати пенсії у розмірі 8788,02 грн. та стягнути суму заборгованості з компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії у розмірі 2093,70 грн.

Постановою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що позивачем до Управління Пенсійного фонду України в Великобурлицькому районі Харківської області було подано заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Великобурлицькому районі Харківської області ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні даного виду пенсії.

Постановою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 квітня 2014 року у справі №616/155/14-а, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року, за ОСОБА_2 було визнано право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язано відповідача призначити йому пенсію з 04 вересня 2013 року.

На виконання рішення суду про визнання за позивачем права на пенсію на пільгових умовах, Управлінням Пенсійного фонду України в Великобурлицькому районі Харківської області згідно протоколу №325 з 14.08.2014 здійснено нарахування позивачу пенсії.

Позивач 12.08.2014 звернувся до відповідача з заявою в якій просив призначити надбавку до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні дітей віком до 18 років, долучивши до заяви копії свідоцтв про народження дітей.

Відповідач 11.03.2015 повідомив позивача, що не має підстав для нарахування та виплати надбавки до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні дітей віком до 18 років за період з 04.09.2013 по 12.08.2014, оскільки рішеннями судів було встановлено лише право позивача на призначення та отримання пенсії за віком на пільгових умовах, а не на отримання надбавки до пенсії як особі, яка має на утриманні дітей до 18 років.

Відмовляючи у задоволенні позову суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач правомірно відмовив у нарахуванні надбавки до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні дітей віком до 18 років за період з 04.09.2013 по 12.08.2014, оскільки заява про встановлення вказаної надбавки до пенсії подана ОСОБА_2 лише 12.08.2014, а в заяві про призначення пенсії від 03.03.2014 позивачем не було надано відомостей про знаходження на його утриманні дітей віком до 18 років. Також відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів за порушення термінів виплати пенсії, оскільки відповідач на виконання судового рішення про зобов'язання призначити пенсію, нараховує її з 12.08.2014 без затримок.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими твердженнями судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 07 листопада 2012 року у справі №6-131цс12 та колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2014 року у справі №21-518а14.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача провести розрахунок та виплату компенсації у зв'язку з невчасною виплатою пенсії за період з 04.09.2013 по 12.08.2014, а тому в цій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд для встановлення та дослідження обставини, що необхідні для обчислення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення заборгованості з надбавки до пенсії з дня її призначення, як непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні дітей віком до 18 років, з урахуванням втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до пенсії за віком, у тому числі обчисленої в мінімальному розмірі, встановлюються такі надбавки: непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім'ї (статті 37, 38, 40, 41), - на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі соціальної пенсії, передбаченої для відповідної категорії непрацездатних.

Згідно пункту «а» частини 3 статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» непрацездатними членами сім'ї вважаються: діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків.

Так, за визначеннями, наведеними в статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійні виплати - це грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати; пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, однією з ознак, що характеризують пенсійні виплати, крім одноразових, є їх періодичність (щомісячна виплата).

Надбавка до пенсії, яка є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії, а тому належить до щомісячних виплат.

Судами встановлено і зроблено висновки, що у зв'язку зі зверненням позивача з заявою про призначення надбавки до пенсії на неповнолітніх дітей лише 12.08.2014, підстави для нарахування вказаної надбавки до пенсії з 04.09.2013 у відповідача відсутні.

При цьому, судами не взято до уваги посилання позивача на те, що в рішеннях судів, в яких за ним визнано право на призначення пенсії за віком з 04.09.2013, зазначено, що позивач звертався до відповідача за призначенням пенсії в межах трьох місячного строку з дня досягнення пенсійного віку, тобто вперше заява про призначення пенсії ним була подана до Управління Пенсійного фонду до 03.03.2014.

Таким чином, судами попередніх інстанцій не встановлено та не надано належної оцінки коли саме в перше позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, надбавки до неї та відповідно чи були долучені відповідні документи про непрацездатних членів сім'ї позивача, які перебувають на його утриманні.

Колегія суддів зазначає, що вказаним обставинам суди попередніх інстанцій належної правової оцінки не надали, а тому ухвалені ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалені у даній справі судові рішення названим вимогам процесуального закону не відповідають.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій під час прийняття рішення по суті спору у даній справі було порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, рішення у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області про визнання протиправною відмови у виплаті заборгованості з надбавки до пенсії, стягнення надбавки до пенсії та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий С.В. Білуга

Судді А.Ф. Загородній

М.М.Заїка