Справа № 255/1423/14-а (2а/255/91/2014)
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2015 р. м. Київ К/800/38946/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий),
Єрьоміна А.В., Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Донецької міської ради, треті особи: ОСОБА_5, Управління Держземагентства в місті Донецьку Донецької області, про визнання протиправним та скасування рішення, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Ворошиловського районного суду міста Донецька від 5 травня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Донецької міської ради (далі - Донецька міськрада) про визнання протиправним та скасування рішення Донецької міськради від 27 липня 2012 року № 18/183 про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (далі - рішення № 18/183).

Зазначала, що судовим рішенням за нею визнано право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку успадкування за законом після смерті ОСОБА_6, однак оскаржуваним рішенням земельну ділянку за цією адресою передано у власність ОСОБА_5 і на його підставі видано акт на право власності.

Посилаючись на порушення своїх прав, просила скасувати рішення № 18/183 та акт про право власності, виданий ОСОБА_5

Ухвалою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 5 травня 2014 року закрито провадження у справі в частині вимог щодо скасування акту на право власності.

Постановою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 5 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18 липня 2014 року відкрив провадження у справі та витребував її матеріали з Ворошиловського районного суду міста Донецька.

У зв'язку з незаконним захопленням будівлі Ворошиловського районного суду міста Донецька матеріали справи були втрачені.

На пропозицію касаційного суду, 16 жовтня 2015 року Селидівським міським судом Донецької області відкрито провадження з відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області втрачене судове провадження відновлено.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, які відновлені Селидівським міським судом Донецької області, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_7 на підставі Договору на право забудови вільної земельної ділянки АДРЕСА_1 від 1 листопада 1946 року, посвідченого державним нотаріусом Кіровської нотаріальної контори 30 липня 1947 року, зареєстрованим за № 2204, належала земельна ділянка площею 0,24 га за адресою АДРЕСА_1

На зазначеній земельній ділянці знаходився житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А», загальною площею 51,70 кв.м., житловою площею 24,0 кв.м, літня кухня літ. «Б», сараї літ. «Г», літ. «Д», літ. «З», колодязь літ. «Н», що встановлено судами на підставі технічного паспорту, виданого 28 грудня 2005 року.

Рішенням Петровського районного суду міста Донецька від 19 червня 2007 року за ОСОБА_4 визнано право власності на будинок АДРЕСА_1, грошові кошти на рахунках ВАТ «Ощадбанку України» в порядку успадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Як зазначено у судових рішеннях, 13 січня 2014 року позивач дізналася, що за вказаною адресою невідома особа проводить прибирання земельної ділянки, у зв'язку з чим її син звернувся до правоохоронних органів, де з висновку по ЕУ № 239 від 13 січня 2014 року, наданого в Петровському РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, вона дізналася, що зазначеною невідомою особою є ОСОБА_5, якому цю земельну ділянку передано у власність оскаржуваним рішенням Донецької міськради і видано акт на право власності.

Розглянувши цей спір, суди виходили з того, що він є адміністративним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає цей висновок помилковим.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте Донецькою міськрадою рішення про передачу ОСОБА_5 у власність земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого рішення Ради не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки у такої особи виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

З викладеного вбачається, що спір щодо земельної ділянки, переданої ОСОБА_5 рішенням № 18/183, має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а також вимоги про скасування акта про право, виданого на підставі такого незаконного рішення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-405а14) і колегія суддів бере її до уваги.

Пунктом першим частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та закрити провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Ворошиловського районного суду міста Донецька від 5 травня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов