Справа № 815/6439/15
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6439/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненко А.О.,

сторін:

позивач - ОСОБА_1 (особисто)

представник позивача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

представник відповідача - ОСОБА_3 (за довіреністю).

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання протиправними дії, визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання протиправними дії, визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Позивач та представник позивача 03.12.2015 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зіславшись на обставини зазначені у позовній заяві (а.с. 3-10). В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що дії Відповідача порушують гарантовані Конституцією України права Позивача, а тому є незаконними.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, з підстав зазначених у письмових запереченнях (а.с. 47-51).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.

11.07.2006 року Київським районним судом м. Одеса, відносно ОСОБА_4, ухвалено рішення, згідно з яким стягнуто з Позивача 39 683 гривні 59 коп. на користь ОСОБА_5 (а.с. 27-29).

У липні 2015 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою-анкетою видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

03.08.2015 року за вих № 4/4-657, Позивач отримав листа (а.с. 25) від відповідача, в якому наявна інформація про рішення щодо відмови у видачі паспорту із посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 43 постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення» як особа, що «ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань».

Позивач звернувся до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України з питанням щодо поновлення виконавчого провадження за вказаним судовим рішенням для можливого виконання зобовязань.

Листом від 14.07.2015 року за №18139 йому надана відповідь про те, що виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2699 від 06.02.2008 року, виданого Київським районним судом м. Одеса, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в розмірі 39 683,59 грн. - знищена як така, що перебувала на виконанні в 2008 році, згідно п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Питання для зняття з контролю у міграційній службі виконання зобовязань визначені вимогами ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 11.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, тому відсутні підстави для розгляду заяви по суті.

Не погодившись з відмовою щодо видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон Відповідачем, ОСОБА_4оскаржив її у судовому порядку.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задовлення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 9 Положення про Державну Міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360 «Про затвердження Положення про Державну міграційну службу України», ДМС України у межах повноважень, передбачених законом на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів МВС, видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до п. 43 Постанови КМ України від 07.05.2014 року № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення», територіальний орган або підрозділ ДМС України може прийняти рішення про тимчасову відмову у видачі особі паспорта для виїзду за кордон в разі, коли, зокрема щодо особи подано цивільний позов до суду,- до закінчення провадження у справі, коли особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням- до виконання зобовязань.

З рішення, яке оскаржене вбачається, що 11.07.2006 року за вх..1489 зареєстровано ухвалу судді Київського районного суду м. Одеси Таварткіладзе О.М., згідно з якою ОСОБА_4 заборонено видавати паспорт громадянина для виїзду за кордон в звязку з позовом ОСОБА_5 про стягнення коштів.

13.05.2008 року та 30.05.2008 року зареєстровано листи державного виконавця першого відділу Приморського районного управління юстиції про тимчасову заборону видавати ОСОБА_4 паспорт громадянина для виїзду за кордон у звязку з наявністю боргових зобовязань.

Офіційного повідомлення про внесення змін до бази даних у звязку з виконанням боргових зобовязань, покладених судовим рішенням, до Головного управління ДМС України в Одеській області не надходило (а.с.35,36).

Як пояснив представник Відповідача, в звязку з реорганізацією та передачею певних функцій Відповідачу, копію зазначеної ухвали та листів державного виконавця не збережено, лише наявна інформація про їх існування у базі даних, яка передана від ГУ УМВС в Одеській області.

Як вбачається з листа Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.07.2015 року за №18139, виконавче провадження було знищено, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки та питання для зняття контролю у міграційній службі визначені вимогами ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 11.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Таким чином, виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2699 від 06.02.2008 року станом на час розгляду справи відсутнє.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Однак передбачені зазначеною статтею вимоги державним виконавцем при завершені виконавчого провадження не виконані.

Судом витребувано від Київського районного суду м. Одеси копію ухвали судді Таварткіладзе О.М. по справі «Про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженню здоровю» № 2-2699 2006 року про заборону видавати паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 в звязку з позовом ОСОБА_5 про стягнення коштів (а.с. 37).

Листом від 01.12.2015 року № С-01, Київський районний суд м. Одеси повідомив, що вищезазначену ухвалу судді Таварткіладзе О.М. неможливо надати у звязку з тим, що вказана цивільна справа знищена за минуванням терміну зберігання у архіві суду (а.с. 60).

Таким чином, дії відповідача були правомірні, прийняте рішення є правомірним, але підстави, які б дозволяли Відповідачу відмовіти ОСОБА_4 в отримані закордонного паспорта за спливом девятирічного терміну виконання судового рішення, наразі не існують, оскільки відсутня зазначена ухвала суду та виконавче провадження з примусового виконання судового рішення, тому заходи забезпечення виконання судового рішення не можуть бути застосовані Відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції частково обґрунтовані, отже підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задовольнити частково.

2. Зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області припинити використання інформації про рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.07.2006 року щодо заборони видавати паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4.

3. Зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір розподілити відповідно до ст. 94 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 09.12.2015 року.

Суддя Бутенко А.В.