Справа № 537/4156/15-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 р. Справа № 537/4156/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Пянової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.10.2015р. по справі №537/4156/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

15.09.2015 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, в якому просив:

- визнати нечинним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області від 18.03.2015 року про утримання з пенсії ОСОБА_1 переплати 8358 грн. 40 коп. в розмірі 20% нарахованої пенсії до повного відшкодування;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області повернути ОСОБА_1 утримані з його пенсії кошти згідно з нарахованої пенсії до повного відшкодування;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2015 року, з урахуванням даних про розмір заробітної плати станом на день призначення пенсії по інвалідності-15.05.2012 року.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.10.2015 року по справі №537/4156/15-а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити дії відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.10.2015 року по справі № 537/4156/15-а та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що постанову винесено з порушенням норм матеріального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у звязку із вступом у силу з 01.01.2004 року Закону України " Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" згідно розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області від 15.05.2012 року позивачу було призначено пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок загального захворювання у розмірі 1502 грн. 04 коп.

На час первинного призначення пенсії з 15.05.2012 року внаслідок неподання позивачем звіту до системи персоніфіксованого обліку, були відсутні відомості про сплату страхових внесків за 2005-2009 роки.

За таких умов пенсію було призначено без урахування часу роботи за цей період.

18.03.2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області було прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій ОСОБА_1 в сумі 8358 грн. 40 коп у розмірі 10% призначеної пенсії щомісячно, починаючи з 01.05.2015 року.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням відповідача, позивач для захисту своїх прав звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності винесеного рішення від 18.03.2015 року про утримання надміру виплачених сум пенсій ОСОБА_1 в сумі 8358 грн. 40 коп. у розмірі 20% призначеної пенсії щомісячно, починаючи з 01.05.2015 року.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

При цьому, відповідач зазначав, що при прийнятті оскаржуваного рішення УПФУ керувалось насамперед положеннями ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з огляду на що дійшов висновку стосовно можливості проведення утримань на підставі рішення територіального органу.

Разом з тим, необхідно зауважити на те, що відповідно до ч. 2 ст. 50 зазначеного Закону України відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За приписами ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові, дозволяється лише у випадку зловживань з його боку (ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

З аналізу статей 101, 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вбачається, що пенсіонер несе відповідальність перед ПФУ у випадку зловживань з його боку встановлених у визначеному законом порядку, а у випадку надання недостовірної інформації страхувальником, таку відповідальність перед державою несе страхувальник.

У ст. 1166 Цивільного кодексу України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення.

Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; 4) вина.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Виходячи з аналізу п.1 ч. 1 ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добросовісності виплати таких грошових сум юридичною особою; відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. І вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Отже, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

При цьому, ч. 2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Таким чином, пенсіонер не несе відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4.

Згідно із п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Колегія суддів зазначає, що в суді апеляційної інстанції не встановлено фактів зловживань з боку позивача при призначенні пенсії, а отже рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області від 18.03.2015 року про утримання з пенсії ОСОБА_2 переплати 8358 гри. 40 коп. в розмірі 20% з нарахованої пенсії до повного відшкодування, є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а вимоги позивача задоволенню.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.10.2015р. по справі №537/4156/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області від 18.03.2015 року про утримання з пенсії ОСОБА_1 переплати 8358 гри. 40 коп. в розмірі 20% з нарахованої пенсії до повного відшкодування.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області повернути ОСОБА_1 утримані з його пенсії кошти до повного відшкодування.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.05.2015 року з урахуванням даних про розмір заробітної плати станом на день призначення пенсії по інвалідності - 15.05.2012 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6

Повний текст постанови виготовлений 22.12.2015 р.