Справа № 373/2557/15-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 373/2557/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Свояк Д.В. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фінансової інспекції в Київській області, Заступника начальника Державної фінансової інспекції в Київській області Кушнірука Олександра Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом Державної фінансової інспекції в Київській області, Заступника начальника Державної фінансової інспекції в Київській області Кушнірука Олександра Вікторовича про скасування постанови від 10.09.2015 року № 10-142/2015 про визнання її винною у порушенні законодавства з фінансових питань, що передбачені ч.1 ст.164-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням штрафу 170.00 грн., а справу закрити з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в діях адміністративного правопорушення.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23.07.2015 року за № 10-23/11 Баришівською об'єднаною ДФІ складено акт ревізії фінансово-господарської діяльності КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» за період 01.04.2012 року по 01.05.2015 року, у розділі 4.3 якого вказано про виявлене порушення, що покладено в основу оскаржуваної постанови.

28.08.2015 року завідувачем сектору контролю в м. Переяслав-Хмельницький та Переяслав-Хмельницькому районі ОСОБА_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 10-363/20 відносно позивача за порушення ч.1 ст.164-2 КУпАП.

У протоколі вказується про порушення позивачем приписів п. 37 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 2 «Баланс», затвердженого наказом Мінфіну від 31.03.1999 року № 87, п.п.1, 3, 7 ст.8 , п.п.1, 5, 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV, Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Мінфіну від 30.11.1999 року № 291 зі змінами.

10.09.2015 року заступником начальника Державної фінансової інспекції в Київській області Кушніруком О.В. було винесено постанову №10-142/2015 про визнання винною ОСОБА_3 у порушенні законодавства з фінансових питань, що передбачені ч.1 ст.164-2 КУпАП та накладено штраф 170 грн.

ОСОБА_3 не погоджуючись з вказаною постановою, звернулась з даним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.09.2015 року відповідач виніс постанову №10-142/2015, якою її визнано винною у порушенні законодавства з фінансових питань, що передбачені ч.1 ст.164-2 КУпАП, зокрема в тому, що при складенні звіту про сукупний дохід за періоди з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року та станом на 23.07.2015 року вона завищила дані щодо розміру статутного фонду КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» на суму 5372,91 грн.

Позивач зазначила, що вона не є суб`єктом розроблення та затвердження статуту підприємства. Складаючи звіт про фінансові результати за відповідні роки вона виходила з того, що статутний фонд підприємства дорівнює 5372,91 грн. Відповідач в листі від 27.08.2015 року №10-14/1280 про усунення виявлених порушень не ставив питання про визначення розміру статутного капіталу в статуті підприємства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлно, що завідуючим сектору контролю в м. Переяслав-Хмельницький та Переяслав-Хмельницькому районі ОСОБА_6 за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності КП Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» за період з 01.04.2012 року по 01.05.2015 року, складено акт ревізії від 23.07.2015 №10 23/11, складено протокол про адміністративне правопорушення від 28.08.2015 року №10-363/2014.

Так, в акті ревізії в розділі «Фінансові результати та власний капітал „ Законність операцій з власним та залученим капіталом» зазначено, що облік статутного фонду Підприємства відображається в бухгалтерському обліку за Головною книгою на рахунку 40 «Статутний капітал».

Однак, згідно ст.78 Господарського кодексу України, статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюються органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою. Статутний капітал комунального унітарного підприємства підлягає сплаті до закінчення першого року з дня державної реєстрації такого підприємства.

Співставленням даних бухгалтерського обліку по рахунку 40 «Статутний капітал» та фінансової звітності Підприємства ф.1 «Баланс» (рядок 300), ф.1 «Баланс» (Звіт про фінансовий стан)» (рядок 1400) встановлено, що статутний фонд вказаного підприємства станом на 01.04.2012 року, 01.01.2013 року, 01.01.2014 року, 01.01.2015 року, та на 31.03.2015 року становить-5372,91 тис. грн. З наведеного вбачається, що протягом квітня-грудня 2012 року, 2013 року, 2014 року та І квартал 2015 року зміни до статутного капіталу не вносились.

В оскаржуваній постанові вказано, що перевірка діяльності підприємства здійснювалась щодо діяльності з 01.04.2012 року по 01.05.2015 року.

З огляду на те, що невнесення відомостей про розмір статутного фонду підприємства у статут відбулось 21.10.2010 року на підставі Рішення Київської обласної ради, яким було його затверджено, й статут було зареєстровано у визначеному законодавством порядку 15.06.2011 року, ця обставина мала враховуватись під час дії п.37 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 2 «Баланс», затвердженого наказом Мінфіну від 31.03.1999 року № 87.

Отже, внесення відомостей до регістрів бухгалтерського обліку про розмір статутного фонду підприємства мало здійснюватись на підставі відомостей про цей розмір, що містились у статуті підприємства й мало підтверджуватись відповідними первинними документами.

З огляду на викладене, ревізією встановлено завищення у регістрах бухгалтерського обліку за період з 01.04.2012 року по 31.03.2015 року та станом на момент завершення ревізії по рахунку 40 «Статутний капітал» даних щодо розміру статутного фонду на суму 5372,91 тис. грн., що призвело до внесення недостовірних даних до фінансової звітності за 2012-2014 роки та січень-березень 2015 року форми №1 «Баланс» у рядок 300 «Статутний капітал», форми №1 «Баланс» (Звіт про фінансовий стан)» у рядок 1400 «Зареєстрований (пайовий) капітал» на суму 5372, 91тис. грн. Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку № 2 «Баланс», затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 року № 87, в 2012 та до 07.02.2013 роках було чинне.

Крім того, в наказі Міністерства фінансів України редакції від 07.02.2013 року №73 Національне Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку №1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» п.7 розділу 2 склад та елементи фінансової звітності, п.п. 3,7 ст.8, п.п. 1,5,8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань та господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291 (далі-Інструкція №291), також визначено, що сальдо по рахунку 440 «Статутний капітал» повинно відповідати розміру статутного капіталу, який зафіксовано в установчих документах підприємства.

Також, встановлено, що аналітичний облік статутного фонду бухгалтерією підприємства не ведеться, а визначати структуру, склад статутного фонду неможливо, що є порушення вимог п.1,3,7 ст.8, п.5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV, Інструкції №291, якою визначено, що аналітичний облік статутного капіталу ведеться за видами капіталу за кожним засновником, учасником, акціонером.

Будь-які зміни та доповнення до статутного розміру статутного фонду не вносились.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначення у регістрах бухгалтерського обліку розміру статутного фонду підприємства без його визначення у статуті підприємства та підтвердження первинними документами було триваючим правопорушенням, яке мало бути усунуто відповідальними особами, в першу чергу головним бухгалтером підприємства. Не усунення цього порушення мало наслідком інше порушення - внесення недостовірних даних до фінансової звітності форми №1 у рядку 1400 «Зареєстрований (пайовий) капітал». Отже, відбулось «перенесення» з одних обліків до інших непідтвердженої (викривленої) інформації про розмір статутного фонду (зареєстрованого капіталу) підприємства.

З огляду на викладене, підстави для скасування постанови відповідача від 10.09.2015 року № 10-142/2015 про визнання винним у порушенні законодавства з фінансових питань - відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

В даному випадку, Державна фінансова інспекція в Київській області, як суб'єкт владних повноважень, довела правомірність прийнятого нею оскаржуваного рішення.

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 15.12.2015 року

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.