Справа № 2-а-165/10
Суддя: Калінюк Р. Б.
Дата ухвалення: 2010-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Біляївський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року

Біляївський районний суд Одеської об ласті

в складі: головуючого - судді Калінкж Р.Б. при секретарі - Самойловій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Біляївка адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ВДАІ уМВС України в Чернігівській області про визнання недійсною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, про закрилля справи про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях складу такого правопорушення та про визнання дій інспектора з дізнання ВДАІ м.Чернігова лейтенанта міліції ОСОБА_2 незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ВДАІ УМВС України в Чернігівській області та просить суд визнати недійсною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу такого правопорушення, та визнати дії інспектора з дізнання ВДАІ м.Чернігова лейтенанта міліції ОСОБА_2 незаконними.

В судовому засіданні представник позивача його позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні посилаючись на те, що згідно постанови СВ № 125408 від 02.09.2010 року, винесеної інспектором з дізнання ВДАІ м.Чернігова лейтенантом міліції ОСОБА_2 на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 гривень за те, що він 02.09.2010 року о 17 годині 45 хвилин на 140 км. а/д Київ - Чернігів керував а/м ШТЕКИАТІСЖАБ, д/н НОМЕР_1, з н/п ОСОБА_3, д/н НОМЕР_2, та по дорозі, що мас дві смути для руху в одному напрямку рухався по крайній лівій смузі, при незайнятій правій, чим порушив п.11.5 Правил дорожнього руху. Однак, з винесеною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною і такою що підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю внаслідок відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки, як пояснив його представник, дорожнє покриття правої смуги у тій частині автодороги було неналежної якості, мало вибоїни, в яких зібралась вода, в зв'язку з чим він був змушений, керуючись п.п. 1.5, 1.10, 2.3 ПДР вибрати для руху ліву смугу, з причини пошкоджень правої смуги дороги.

Також представник позивача вказує на те, що вищевказана постанова та протокол про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам ст.ст.251, 256, 280 КУпАП, а саме, вони були складені без участі свідків, що на погляд представника позивача є обов'язковою вимогою закону.

Представник позивача зазначає, що при фіксації адміністративного правопорушення інспектор ДАІ використовував відеокамеру, яка не є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації, оскільки прилад керувався інспектором безпосередньо, що не відповідає вимогам ст.14-1 КУпАП.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

А тому суд вважає за можливе у відповідності до ч.4 ст.128 КАС України розглянути дану справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши позивача та вивчивши матеріали справи суд вважає, що в адміністративному позові позивачу слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно відносно позивача 02.09.2010 року інспектором з дізнання ВДАІ м.Чернігова лейтенантом міліції ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 019398 по ч,2 ст.122 КУпАП, згідно

змісту якого вбачається, що позивач 02.09.2010 року о 17 годині 45 хвилин на 140 км. а/д Київ - Чернігів керував а/м ІІЧГГЕІ^ЧАТІОМАЬ, д/н НОМЕР_1, з н/п СКЕАТ ПАИЕ, д/н НОМЕР_2, та по дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку рухався по крайній лівій смузі, при незайнятій правій, чим порушив п.11.5 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, що підтверджується копією протоколу (а.с.5). На підставі розгляду вищезазначеного протоколу інспектором дізнання ВДАІ була винесена постанова СВ № 125408 від 02.09.2010 року, згідно якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 гривень за те, що він 02.09.2010 року о 17 годині 45 хвилин на 140 км. а/д Київ - Чернігів керував а/м ІІЧПГЕКМАТКЖАЕ, д/н НОМЕР_1, з н/п СКЕАТ ОАЦЕ, д/н НОМЕР_2, та по дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку рухався по крайній лівій смузі, при незайнятій правій, чим порушив п.11.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується копією вказаної постанови (а.с.6).

Суд вбачає в діях позивача ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки сам позивач у своєму адміністративному позові вказує, що він дійсно 02.09.2010 року о 17 годині 45 хвилин на 140 км. а/д Київ - Чернігів керував а/м INТЕКNАТIОNА^, д/н НОМЕР_1, з н/п СКЕАТ ОАМЕ, д/н НОМЕР_2, та по дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку рухався по крайній лівій смузі, при незайнятій правій, чим порушив п.11.5 Правил дорожнього руху. Ці ж самі факти підтвердив у судовому засіданні його представник.

А тому суд вважає, що адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 гривень, накладене на позивача відповідно до постанови СВ № 125408 від 02.09.2010 року правомірно в межах санкції ч.2 ст.122 КУпАП, та в зв'язку з цим дії інспектора з дізнання ВДАІ м.Чернігова лейтенанта міліції ОСОБА_2 є законними.

Стосовно ствердження позивача, що вищевказана постанова та протокол про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам ст.ст.251, 256, 280 КУпАП, в зв'язку з тим, що вони були складені без участі свідків, що на погляд позивача є обов'язковою вимогою закону, суд вважає ці ствердження такими, що не відповідають дійсності. Так, в ст.251 КУпАП міститься перелік доказів (у відповідності до змісту статті він не є вичерпним), на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Пояснення свідків е лише одним із видів доказів, та можуть бути застосовані, якщо ці свідки були присутні під час вчинення адміністративного правопорушення, у разі, якщо під час вчинення винною особою адміністративного правопорушення свідків не було, що унеможливлює їх залучення до участі у справі, орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення на основі інших вищевказаних доказів. Зазначене повністю узгоджується зі змістом ст.256 КУпАП, в ч.І якої вказується, що «У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються прізвища, адреси свідків, якщо вони є». У ч.2 ст.256 КУпАП вказується, що «Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами». Із змісту вищевказаних статей КУпАП слідує, що норми, які стосуються можливості участі свідків у справі по притягненню особи до відповідальності за адміністративне правопорушення не є імперативними. Участь свідків у справі лише можлива, при їх наявності.

Що стосується ствердження позивача, що при фіксації адміністративного правопорушення інспектор ДАІ використовував відеокамеру, яка не є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації, оскільки прилад керувався інспектором безпосередньо, що протирічить вимогам ст.14-1 КУпАП, суд вважає ці ствердження такими, що також не відповідають дійсності та вимогам закону. Стаття 14-1 КУпАП передбачає випадок притягнення до адміністративної відповідальності власників (співвласників) транспортних засобів, у разі фіксації правопорушень як працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, так і іншими засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. При цьому вказана стаття не виключає можливість та не містить заборони застосування для цілей фіксації інших технічних засобів, окрім працюючих в автоматичному режимі.

В зв'язку з вищевказаним, підстав для визнання недійсною та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КупАП в зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд не вбачає.

л

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне в адміністративному позові позивачу

ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України в Чернігівській області про визнання

недійсною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, про закриття

справи про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях складу такого правопорушення

та про визнання дій інспектора з дізнання ВДАІ м.Чернігова лейтенанта міліції ОСОБА_2

Анатолійовича незаконними, відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.І ст.122 КупАП, п.11.5 Правил дорожнього руху та

ст.ст. 4, 9,11, 71,159,160,161,162,163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України в

Чернігівській області про визнання недійсною та скасування постанови СВ № 125408 від 02.09.2010

року по справі про адміністративне правопорушення, про закриття справи про адміністративне

правопорушення за відсутністю в діях складу такого правопорушення та про визнання дій

інспектора з дізнання ВДАІ м.Чернігова лейтенанта міліції ОСОБА_2

незаконними, відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного

адміністративного суду через Біляївський районний суд Одеської області на протязі десяти днів з

дня проголошення постанови.

У разі, якщо постанова була прийнята судом із застосуванням ч.З ст.160 КАС України, а

також у разі прийняття судом постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подасться

до Одеського апеляційного адміністративного суду через Біляївський районний суд Одеської

області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області ОСОБА_4