Справа № 813/284/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 р. Справа № 876/3975/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_1В.» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року в справі за позовом фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2015 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності УДВС Головного управління юстиції у Львівській області при виконанні виконавчого листа № 2а-2357/11/1370, який виданий Львівським окружним адміністративним судом; скасування постанови ВП № 33138603 про закінчення виконавчого провадження, яка винесена 06 січня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, як незаконної; зобов'язання УДВС Головного управління юстиції у Львівській області здійснити всі заходи для виконання виконавчого листа № 2а-2357/11/1370, який виданий 08 грудня 2011 року Львівським окружним адміністративним судом.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що надана на виконання рішення суду відповідь є неповною, невичерпною та містить недостовірну інформацію. Проте, державний виконавець всупереч ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України не звернувся до суду з заявою про роз'яснення судового рішення, чим, на думку позивача, порушено його права, гарантовані ст.ст. 40, 55, 129 Конституції України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що державний виконавець при винесенні оспорюваної постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 33138603 від 06 січня 2015 року діяв в межах наданих йому повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені законом.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем фермерським господарством «ОСОБА_1 В.», подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 24 червня 2011 року Львівським окружним адміністративним судом прийнято постанову у справі № 2а-2357/11/1370, якою зобов'язано Державну екологічну інспекцію в Львівській області надати повну та вичерпну відповідь на звернення фермерського господарства «ОСОБА_1 В.» від 21 січня 2011 року за вх. № 35 відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію». Вказана постанова набрала законної сили та звернена до виконання.

20 червня 2012 року на підставі виданого у справі виконавчого листа № 2а-2357/11/1370 від 08 грудня 2011 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 33138603.

19 липня 2012 року, керуючись п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Мироненко В. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 липня 2012 року, оскільки встановлено, що Державна екологічна інспекція в Львівській області листом № 03-6260 від 16 лютого 2011 року надала повну та вичерпну відповідь на звернення фермерського господарства «ОСОБА_1 В.».

Позивач, не погоджуючись з постановою про закінчення виконавчого провадження від 19 липня 2012 року, оскаржив таку в судовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2012 року скасовано постанову від 19 липня 2012 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 33138603, оскільки зазначена у ній відповідь позивачу від 16 лютого 2011 року передувала видачі виконавчого листа у справі, а тому не може бути підтвердженням його виконання.

19 листопада 2013 року державним виконавцем Тетюком Р. М. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 33138603 за вищезазначеним виконавчим листом.

27 березня 2014 року постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області ВП № 33138603 закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2а-2357/11/1370, виданого 08 грудня 2011 року Львівським окружним адміністративним судом.

Фермерське господарство «ОСОБА_1 В.» не погодившись з такими діями державного виконавця та постановою про закінчення виконавчого провадження від 27 березня 2014 року оскаржило їх у судовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ВП № 33138603 від 27 березня 2014 року про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю в матеріалах виконавчого провадження доказів отримання позивачем відповіді Державної екологічної інспекції у Львівській області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

24 грудня 2014 року державним виконавцем Романом Н. О. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 33138603 за вищезазначеним виконавчим листом.

Постановою від 06 січня 2015 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-2357/11/1370 від 08 грудня 2011 року у зв'язку з представленням боржником доказів надіслання позивачу відповіді на його звернення та отримання ним такої відповіді.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 25 цього Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За правилами ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону однією з підстав закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 3 цієї ж статті про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Встановлено, що листом за вих. № 03-6260 від 16 грудня 2011 року Державною екологічною інспекцією у Львівській області надано відповідь на звернення ФГ «ОСОБА_1 В.» вих. № 35 від 21 січня 2011 року, яку позивачем отримано 03 липня 2014 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

Вказана обставина свідчить про те, що боржником виконано в повному обсязі рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист № 2а-2357/11/1370 від 08 грудня 2011 року, тому наявні підстави для закриття виконавчого провадження у зв'язку з виконанням рішення суду.

При цьому судом першої інстанції вірно враховано, що Законом України «Про виконавче провадження» на державного виконавця при винесенні постанови про закриття виконавчого провадження у справі не покладено обов'язку перевірки повноти та достовірності відповіді. Надання такої відповіді є фактичним виконанням рішення у повному обсязі та є підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем отримано докази надання такої відповіді, постанова про закриття виконавчого провадження є такою, що відповідає Закону.

Покликання позивача, як на підставу неправомірності оскаржуваної постанови на те, що державний виконавець не переконався у наданні боржником повної та вичерпної відповіді на його звернення, судом до уваги братися не може, оскільки державному виконавцю законом не надано такого права оцінювати повноту та вичерпність відповіді.

Стосовно твердження позивача про обов'язок державного виконавця звернутися до суду з заявою про роз'яснення судового рішення у процесі виконання виконавчого листа № 2а-2357/2011, виданого Львівським окружним адміністративним судом 08 грудня 2011 року судом першої інстанції вірно зазначено, що звернення до суду із заявою про роз'яснення судового рішення згідно з ч. 1ст. 170 КАС України є правом а не обов'язком державного виконавця.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_1 В.» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року в справі № 813/284/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_3

Ухвалу складено в повному обсязі 18 грудня 2015 року.