Справа № 372/5523/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/5523/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Проць Т.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 16 вересня 2015 року,

У с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, у якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у задоволенні її клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, для індивідуального дачного будівництва, скасувати рішення цієї ради №5 від 05 серпня 2014 року та зобов'язати останню винести на засідання її найближчої сесії та розглянути відповідне клопотання у порядку й строки, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, надати мотивоване рішення за результатами розгляду.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 серпня 2015 року рішення судів попередніх інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою скасування вищевказаних судових рішень було недостатнє з'ясування обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Так, суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутня постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року по справі № 372/4852/13, за результатами якої відповідачем повторно розглядалось клопотання позивача про надання безоплатно у власність земельної ділянки, і в рішеннях судів попередніх інстанцій відсутні посилання на встановлення обставин попереднього звернення позивача до селищної ради та розгляду вказаної адміністративної справи. Крім того, касаційний суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що разом зі згаданим клопотанням позивачем подавались відповідачу графічні матеріали, які відсутні в матеріалах справи. Відтак, суд касаційної інстанції наголосив на необхідності дослідження усіх документів, на підставі яких відповідачем прийнято спірне рішення.

За наслідками нового розгляду справи, постановою Обухівського районного суду Київської області від 16 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством, і що при розгляді клопотання позивача, відповідачем не допущено порушень вимог закону та прав заявника.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що 09 квітня 2013 року ОСОБА_2 зверталась до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області з клопотанням в порядку статті 118 Земельного кодексу України, в якому просила визначити без її погодження та виділити земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,10 га в межах смт. Козин Обухівського району Київської області з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, розглянувши це питання на сесії ради в установлений законодавством місячний термін з прийняттям об'єктивного і обґрунтованого рішення. До клопотання позивачем були додані: копії паспорту та ідентифікаційного коду, графічні матеріали та копія договору доручення №02/04/13-зд від 02 квітня 2013 року.

Листом селищного голови Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 12 квітня 2013 року № 417 позивачці відмовлено у розгляді її клопотання, оскільки воно не відповідало вимогам земельного законодавства.

Дії щодо такої відмови оскаржувилось позивачем до адміністративного суду.

За наслідками розгляду її позову, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року в адміністративній справі № 372/4852/13-а визнано протиправними дії Козинської селищної ради Обухівського району Київської області щодо відмови у розгляді клопотання позивача, а також зобов'язано селищну раду винести таке на засідання сесії та розглянути.

Зі змісту цього судового рішення випливає, що підставою для задоволення позову слугувало те, що Козинською селищною радою Обухівського району Київської області порушено порядок розгляду клопотань про передачу у власність земельних ділянок, установлений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, а також приписи пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до яких питання щодо регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях селищної ради. Тобто, судовим рішенням встановлено, що зазначене вище клопотання позивача усупереч чинному законодавству не розглянуто уповноваженим на це органом місцевого самоврядування в передбаченому порядку.

На виконання зазначеного судового рішення, яке набрало законної сили, на розгляд п'ятдесят третьої сесії Козинської селищної ради Обухівського району Київської області винесено клопотання ОСОБА_2 від 09 квітня 2013 року. За наслідками розгляду, рішенням селищної ради від 05 серпня 2014 року №5 заявниці відмовлено у задоволенні її клопотання. Це рішення мотивоване тим, що додані до клопотання графічні матеріали не відображають площу, конфігурацію та точне місце розташування земельної ділянки, яку має намір приватизувати заявниця, що не дозволяє встановити відповідність її місця розташування вимогам частини четвертої статті 83, частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, генеральному плану смт. Козин, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель селищної ради, детальному плану території цього населеного пункту та іншій містобудівній документації.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулася у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Основним нормативно-правовим актом з регулювання земельних правовідносин є Земельний кодекс України. Завданням Кодексу, разом з іншими нормативно-правовими актами, що регулюють земельні відносини, є забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до положень частини другої статті 116 цього Кодексу набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу належить до повноважень сільських, селищних, міських рад (п. «б» ч. 1 ст. 12 Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Стаття 118 Земельного кодексу України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Частиною шостої цієї норми права передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної державної адміністрації або місцевої ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, безоплатному наданню земельної ділянки у власність громадянину України передує процедура отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї ділянки. Необхідною умовою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є, зокрема, конкретно визначене заявником місце розташування земельної ділянки, відображене за допомогою графічних матеріалів, які подаються останнім разом з відповідним клопотанням.

Колегією суддів установлено, що до клопотання про надання земельної ділянки у приватну власність, яке було розглянуто відповідачем на виконання судового рішення, позивачем, у якості графічних матеріалів, додавався витяг із карти місцевості Обухівського району Київської області з виділенням пунктиром меж селища міського типу Козин. Інших графічних матеріалів позивачем до клопотання не додано.

Позивач стверджує, що під поняттям графічних матеріалів, зазначених у частині шостій статті 118 Земельного кодексу України, слід розуміти конкретний населений пункт, в якому особа бажає отримати земельну ділянку.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими твердженнями, з огляду на наступне.

Зазначена норма права вказує на необхідність подання до уповноваженого органу графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Земельною ділянкою, у розумінні Земельного кодексу України, є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ч. 1 ст. 79 Кодексу).

Поняття графічних матеріалів не визначено законодавством України. Також законодавцем не конкретизовано вимог щодо їх оформлення.

Разом з тим, враховуючи наведене тлумачення земельної ділянки, колегія суддів доходить висновку, що графічні матеріали, які додаються до клопотання про одержання земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації, слід розглядати як зображення обмеженої орієнтованою площею частини земної поверхні, що має певні просторові координати в межах тої чи іншої адміністративно-територіальної одиниці та визначає місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів. Належними графічними матеріалами, зокрема, можуть бути викопіювання із планово-картографічного матеріалу місця розташування земельної ділянки, завірене посадовою особою компетентного органу, або ж викопіювання з кадастрової карти (плану), генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації тощо.

Земельним законодавством України не встановлено повноважень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який наділений правом розпоряджатися земельними ділянками державної чи комунальної власності, на власний розсуд обирати земельну ділянку в межах компетенції у конкретному населеному пункті у випадку, якщо громадянин України висловлює бажання отримати таку на підставі статті 118 Земельного кодексу України в цій місцевості.

Надані позивачем до клопотання графічні матеріали не відповідають вимогам законодавства, оскільки не відображають місце розташування земельної ділянки та не дають змоги суб'єкту владних повноважень перевірити чи відповідає це місце вимогам законів, прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншій містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку, що зобов'язаний здійснити останній згідно положень частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_2, яке було розглянуто на сесії селищної ради, та оформлене відповідним рішенням, відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Отже, під час апеляційного розгляду судом не встановлено протиправності в спірних діях та рішенні відповідача.

Відтак, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного позову.

Доводи апеляційної скарги не доводять помилковості викладених у постанові суду першої інстанції висновків, або ж порушень судом норм матеріального чи процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, спростовуються вищевикладеним, а скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Шелест С.Б.