Справа № 357/18256/14-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м.Київ К/800/14715/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014

року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року

у справі №357/18256/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської

області

про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та просив суд:

- визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області шодо не здійснення позивачу нарахування та виплати з 1 січня 2014 року доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком відповідно до статтей 39, 51 Закону України «Про стату с і соціальний захист іромадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також надбавки дитині війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни» протиправною.

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести позивачу з 1 січня 2014 року перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, встановивши її у розмірі оонієї мінімальної заробітної плати, відповідно до частини 2 статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести позивачу з 1 січня 2014 року перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановивши її у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статтей 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести позивачу з 1 січня 2014 року перерахунок та виплату надбавки дітям війни, встановивши її у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року позовні вимоги за період з 01.01.2014 року по 22.06.2014 року залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року задоволено частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року в частині залишення позовних вимог ОСОБА_4 за період з 28.05.2014 року по 22.06.2014 року скасовано.

В цій частині справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

При постановленні ухвал суди першої та апеляційної інстанцій виходили з обставин пропуску ОСОБА_4 шестимісячного строку на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Не погоджуючись з ухвалами судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати вказані вище судові рішення та направити справу в частині для продовження розгляду.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Предметом позовних вимог є перерахунок державної пенсії, додаткової пенсії відповідно до статтей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та надбавки дитині війни згідно зі статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01 січня 2014 року.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

За нормами частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В касаційній скарзі скаржник посилається на те, що 26 листопада 2014 року отримала листа від Управління пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області, завдяки якому стало відомо про порушення своїх прав з 01.01.2014 року, коли їй не нараховується пенсія у належному розмірі. Вважає, що має право на перерахунок та виплату пенсії саме з 01 січня 2014 року.

Судова колегія касаційної інстанції не погоджується з твердженням скаржника з огляду на таке.

Позивачем позовну заяву подано до відділення поштового зв'язку 29 листопада 2014 року (а.с. 20).

Відповідно до частини 9 статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

За цим принципом, шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом має відраховуватись від дати штампу відділення поштового зв'язку на конверті, в якому адміністративний позов було надіслано до суду першої інстанції, тобто саме від 29.11.2014 року

Таким чином, позивачем пропущено строк на звернення до суду з адміністративним позовом за період з 01.01.2014 року по 28.05.2014 року.

Таким чином, судом апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції в частині залишення позовних вимог без розгляду за період з 28.05.2014 року по 22.06.2014 року вірно скасовано та направлено справу для продовження розгляду в цій частині до суду першої інстанції.

Застосування в даній справі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України про залишення позову без розгляду в частині є законним.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що адміністративними судами правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у справі №357/18256/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: