Справа № 804/5915/15
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2015 рокусправа № 804/5915/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е Дзержинського»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е Дзержинського» до ОСОБА_1 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е Дзержинського» (далі ПАТ «ДМКД») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі - СДПІ у м. Дніпропетровську), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 19.01.2015 року, яким ПАТ «ДМКД» зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на суму 958 368 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ПАТ «ДМКД» подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 20.11.2014 року по 24.12.2014 року СДПІ у м. Дніпропетровську проведено документальну позапланову виїзну перевірку правильності формування ПАТ «ДМКД» відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість за серпень 2014 року, за результатами якої складено акт №717/28-01-46-02-05393043 від 29.12.2014 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п.187.8 ст.187, п.190.2 ст.190, ст.201, п.208.2 ст.208 ПК України, що призвело до завищення суми податкових зобовязань з податку на додану вартість у серпні 2014 року на суму 5 069грн.; п.190.2 ст.190, п.198.2 ст.198, ст.201, п.208.2 ст.208 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту з податку на додану вартість у серпні 2014 року на суму 1 206 грн.; п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту у серпні 2014 року на суму 962 231грн., п.200.1 ст.200 ПК України, що призвело до завищення відємного значення різниці між сумою податкових зобовязань та сумою податкового кредиту в серпні 2014 року на суму 958 368 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.01.2015 року, яким ПАТ «ДМКД» зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на суму 958 368 грн. за серпень 2014 року.

Не погодившись з даним податковим повідомлення рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарг позивача податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення, після чого податкове повідомлення рішення оскаржено в судовому порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до приписів п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачено ст.200 ПК України.

За приписами п.200.1.ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 цього Кодексу).

Відповідно до п.200.3 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій одержувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги одержувачем товарів, послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 200.6 ст. 200 ПК України передбачено, що платник податку може самостійно прийняти рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених п. 200.4 ст.200 цього Кодексу. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

З вищенаведеного слідує, що від'ємне значення попередніх періодів може бути заявлено платником у складі сум бюджетного відшкодування або включене до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.(п.201.10 ст.201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Приписами п.201.8.,п 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Відповідно до п. 180.2 ст. 180 ПК України особою, відповідальною за нарахування та сплату податку до бюджету у разі постачання послуг нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими як платники податку, якщо місце постачання послуг розташоване на митній території України, є отримувач послуг.

Згідно з п.208.2 ст.208 ПК України отримувач послуг, що постачаються нерезидентами, місце постачання яких розташоване на митній території України, нараховує податок за основною ставкою податку на базу оподаткування, визначену згідно з п. 190.2 ст. 190 Податкового кодексу України.

Базою оподаткування по таких операціях є договірна (контрактна) вартість таких послуг з урахуванням податків та зборів, за винятком податку на додану вартість, що включаються до ціни постачання відповідно до законодавства. Визначена вартість перераховується в національну валюту за валютним (обмінним) курсом Національного банку України на дату виникнення податкових зобов'язань (п. 190.2 ст.190 ПК України).

Згідно із п. 187.8 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань за операціями з постачання послуг нерезидентами, місцем надання яких є митна територія України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.

При цьому отримувач послуг - платник податку у порядку, визначеному ст. 201 ПК України, складає податкову накладну із зазначенням суми нарахованого ним податку, яка є підставою для віднесення сум податку до податкового кредиту у встановленому порядку.

Постановою Правління Національного банку України №180 від 31.03.2014 року, зареєстрованої в МЮ України 1.04. 2014 року за № 375/25152, внесено зміни до Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, якими передбачено, що офіційний курс гривні до долара США розраховується як середньозважений курс продавців і покупців, що склався протягом поточного робочого дня за даними Системи підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України НБУ, офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів діє з часу його встановлення.

У звязку з прийняттям Постанови НБУ N180 від 31.03.2014, Міністерством доходів і зборів України 10.04. 2014 року виданий лист №8414/7/99-99-15-03-01-17 «Про застосування валютних курсів»,згідно якого для цілей визначення податкових зобов'язань з податків та зборів (у тому числі митних платежів) протягом усієї доби застосовується офіційний курс гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, встановлений НБУ, що діє на 0 годин відповідної доби, який носить інформаційний характер, оскільки на протязі банківського дня курс гривні до іноземних валют може коливатися, що фіксується НБУ.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «ДМКД» укладено з Компанією «Daniele @ C. Officine MeccanicheS.p.A» контракт №14-1173-12 від 03.07.2014 року; з Компанією «Siemens VaiMetalsTechnologiesGMBH» контракт №14-1161-12 від 23.06.2014 року.

Платіжними дорученнями №22 від 24.07.2014 року та №8 від 07.08.2014 року позивачем здійснено авансові платежі на користь Компанії «Daniele @ C. Officine Meccani cheS.p.A» в розмірі 273 600 євро( на момент здійснення банківської операції НБУ встановлено курс 16,533299) , та Компанії «SiemensVaiMetalsTechnologiesGMBH» в розмірі 181 650 євро ( на момент здійснення банківської операції НБУ встановлено курс 15,69778) , що свідчить про застосування позивачем курсу валют, що діяв на час здійснення банківської операції.

Здійснення зазначених банківських операцій зафіксовані первинними документами - банківськими виписками по відповідних рахунках вищезазначених контрагентів, по яких з дотриманням чинного податкового законодавства позивачем обраховані податкові зобовязання, а тому податковий орган дійшов помилкового висновку про завищення позивачем суми податкових зобовязань, що враховується в рядку 7 декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року в розмірі 25 344грн., ПДВ в розмірі 5069 грн.

Також не підтверджено матеріалами справи завищення позивачем суми податкового кредиту з податку на додану вартість у серпні 2014 року на суму 1 206грн. та 962 231грн.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ДМКД» укладено наступні договори: з ТОВ «Альтсервіс» договори підряду №14-1216-02 від 01.07.2014 року, №14-1215-02 від 14.07.2014 року з виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції сортопрокатного цеху; з ТОВ «Центр реконструкції та дизайну» договори підряду №13-0187-02 від 24.01.2013 року та №13-2441-02 від 25.12.2013 року.

Виконання вищевказаних договорів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV(далі - Закон № 996-XIV), а саме: податковими накладними, актами приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2, формою 03, платіжними дорученнями, банківськими виписками про здійснення оплати виконаних робіт тощо.

Посилання податкового органу в акті перевірки про відсутність кількості працівників у зазначених контрагентів, які спроможні виконати обсяги робіт за договорами, спростовуються наданими позивачем належними доказами щодо надання перепусток на право перебування на території підприємства за листами контрагентів на 97 осіб , здійснення компенсації витрат на відрядження 32 іногороднім особам.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем правомірно віднесено суму податку на додану вартість за угодами з ТОВ «Альтсервіс», ТОВ «Центр реконструкції та дизайну» до складу податкового кредиту за серпень 2014 року, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Оскільки відповідачем не надані належні докази нереальності укладених позивачем з контрагентами правочинів, також не існує судових рішень, якими контрагенти позивача визнані фіктивними, а їх установчі документи - недійсними, на час дії угод контрагенти позивача були зареєстровані в установленому порядку як платники податку на додану вартість, мали право виписувати та надавати податкові накладні, не були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а тому висновок податкового органу про нереальність правочинів з зазначеними контрагентами зроблений на припущеннях.

Так як податковим органом у відповідності до приписів ч.2 ст.72 КАС України не доведено неправомірне формування позивачем відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість за серпень 2014 року в розмірі 958 368 грн., винесене СДПІ у м. Дніпропетровську податкове повідомлення рішення № від 19.01.2015 року щодо зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість на зазначену суму є неправомірним та підлягає скасуванню.

Викладене свідчить, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

У відповідності до приписів ст.94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню понесені ним документально підтверджені витрати в сумі 7 308грн.

Керуючись ч.3 ст.198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е Дзержинського» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е Дзержинського» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати винесене ОСОБА_1 державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів податкове повідомлення рішення № від 19 січня 2015 року.

Стягнути з державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е Дзержинського» судовий збір в сумі 7308 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова