Справа № 697/266/15-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/266/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Льон О.М. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця та відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2015 року у позові ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця та відшкодування шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів упередженості та необ'єктивності та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує наявністю факту бездіяльності державного виконавця Куця М.М., що підтверджується відповідними доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.195 КАС України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю, та просив стягнути на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 403744,69 грн., завданих бездіяльністю відділу Державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції.

Клопотанням від 18 вересня 2015 року позивачем уточнено позовні вимоги вимогою про визнання бездіяльності державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції Куця М.М. в тому, що рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_2 коштів для відшкодування збитків, завданих кримінальним злочином, не виконано.

З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2013 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчі листи у справі №1-268/11, якими суд вирішив:

- цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково та стягнути на його користь з засудженої ОСОБА_4 200000,00 грн.;

- цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю та стягнути на його користь з засудженої ОСОБА_4 48531,00 грн.;

- стягнути з засудженої ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 6000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Постановами державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції Куця М.М. від 31 травня 2013 року відкрито виконавчі провадження по виконавчим листам №1-268/11, виданим 27 травня 2013 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області, за номерами ВП №38234933, ВП №38235431 та ВП №38235210.

13 червня 2013 року державним виконавцем прийнято постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, згідно якої вищезазначені виконавчі провадження об'єднані у зведене виконавче провадження №38474796, яке веде відділ Державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції.

11 березня 2014 року на адресу відділу Державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції надійшло повідомлення від Орджонікідзевського виправного центру Дніпропетровської області (№79), згідно якого засуджена ОСОБА_4 прибула до установи для відбування покарання 16 липня 2013 року, та просили надіслати виконавчий лист про стягнення збитків за вироком до відділу Державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

Постановами державного виконавця від 28 квітня 2014 року виконавчі провадження ВП №38234933, ВП №38235431 та ВП №38235210 виведені із зведеного виконавчого провадження.

Постановами державного виконавця від 28 квітня 2014 року вищезазначені виконавчі провадження закінчені, виконавчі листи направлені до відділу Державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

У зв'язку із звільненням засудженої умовно-достроково відділом Державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області направлені на адресу відповідача за належністю.

Згідно постанов державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції Куця М.М. від 17 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 48531 грн. матеріальної шкоди (ВП №45490340) та про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн. (ВП №45490901).

02 грудня 2014 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 200000 грн. моральної шкоди (ВП №45684771).

19 лютого 2015 року державним виконавцем прийнято постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, згідно якої вищезазначені виконавчі провадження об'єднані у зведене виконавче провадження №46794843, яке веде відділ Державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції.

Позивач вважає, що невиконання виконавчих листів в строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження», та нестягнення на його користь з засудженої ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу, свідчить про бездіяльність державного виконавця, що також підтверджується повідомленням Драбівського РВ УМВС України в Черкаській області від 07 квітня 2015 року №2257 про прийняття та реєстрацію заяви ОСОБА_2 від 06 квітня 2015 року по факту невиконання державним виконавцем ВДВС Драбівського РУЮ Куць М.М. рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області (справа №1-268/11 від 10 травня 2012 року). Зазначена заява приєднана до матеріалів кримінального провадження №0000334 від 09 вересня 2014 року, постанова про закриття якого скасована 07 квітня 2015 року прокуратурою Драбівського району, вказане правопорушення перекваліфіковане із ст.364 КК України на ч.2 ст.382 КК України.

За наслідками апеляційного перегляду колегія суддів дійшла наступних висновків:

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В силу вимог п.1 ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У відповідності до ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Зазначена позиція узгоджується з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», згідно якого суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження. Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні. Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчі листи №1-268/11 від 27 травня 2013 року, за якими відкрито виконавчі провадження та об'єднані у зведене виконавче провадження, та по якому бездіяльність державного виконавця оскаржує позивач, видані у кримінальній справі за наслідками задоволення цивільного позову. При цьому, згідно вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2012 року у вищезазначеній справі цивільний позов задоволений у відповідності до ст.328 КПК України (в редакції 1960 року).

Згідно ст.28 КПК України (в редакції 1960 року) особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ст.50 КПК України (в редакції 1960 року) цивільним позивачем визнається громадянин, підприємство, установа чи організація, які зазнали матеріальної шкоди від злочину і пред'явили вимогу про відшкодування збитків відповідно до статті 28 цього Кодексу. Цивільний позивач або його представник мають право, зокрема, просити орган дізнання, слідчого і суд про вжиття заходів до забезпечення заявленого ним позову; підтримувати цивільний позов; ознайомлюватися з матеріалами справи з моменту закінчення досудового слідства, а у справах, в яких досудове слідство не провадилось, - після призначення справи до судового розгляду; подавати скарги на дії особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора і суду, а також подавати скарги на вирок або ухвали суду в частині, що стосується цивільного позову.

В силу ст.328 КПК України (в редакції 1960 року) постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, зазначений позов заявляється в рамках кримінальної справи з метою процесуальної економії часу та враховуючи наявність доказів в кримінальній справі, однак у відповідності до норм чинного законодавства такий позов може бути пред'явлений в порядку цивільного судочинства, якщо особа не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі або пред'явлений цивільний позов залишений без розгляду.

У відповідності до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу вимог ст.384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Отже, оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання рішення суду за цивільним позовом не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки у справі, що розглядається, суд першої інстанції помилково прийняв до свого провадження і розглянув справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалене в цій справі судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження в ній.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01 грудня 2015 року №К/800/45728/15.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, в силу ч.2 ст.157 КАС України колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити позивачеві, що даний спір відноситься до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідності до п.4 ст.198 КАС України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2015 року скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, з огляду на те, що вказана справа не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись ст.ст.157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2015 року скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця та відшкодування шкоди - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_2 його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 24 грудня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецького

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.