Справа № 813/2517/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 р. Справа № 876/10934/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування наказів, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області), в якому просив скасувати наказ ДПА у Львівській області від 08.06.2011 №609 «Про результати службового розслідування»; скасувати наказ ДПА у Львівській області від 10.06.2011 №211-0 «Про звільнення» в частині припинення державної служби та звільнення з посади начальника адміністративно-господарського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області ОСОБА_1 та поновити його на посаді начальника управління інфраструктури Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області з 11.06.2011 року.

Позовну заяву мотивовано тим, що відповідачем на підставі наказів ДПА у Львівській області від 30.03.2011 №314 «Про проведення службового розслідування» та від 27.04.2011 №426 «Про внесення змін до наказу ДПА у Львівській області від 30.03.2011 №314 «Про проведення службового розслідування» проведено службове розслідування стосовно начальника адміністративно-господарського управління ДПА у Львівській області ОСОБА_1 за недодержання ним 18.03.2011 законодавства про державну службу. Проведеним службовим розслідуванням встановлено відсутність ОСОБА_1В на робочому місці 18.03.2011 без поважних причин, неодноразове, не маючи на це законних підстав, використання протягом робочого дня 18.03.2011 службового автомобіля марки Daewoo Lanos з державним номерним знаком ВС 7409 ВН. Зазначає, що на думку відповідача такі дії ОСОБА_1 є порушенням Присяги державного службовця, а тому позивач був рекомендований до припинення державної служби та 10.06.2011 ДПА у Львівській області прийнято Наказ №211-0, яким припинено перебування позивача на державній службі на посаді начальника адміністративно-господарського управління ДПА у Львівській області за порушення присяги державних службовців відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу». Позивач стверджує, що ним під час здійснення посадових обов»язків дотримувалися: посадові інструкції, накази і розпорядження керівництва ДПА у Львівській області і не вчинялося жодних дій, які б суперечили засадам організації та здійснення державної служби та вказували на невиконання чи несумлінне виконання позивачем службових обов»язків. Вважає, що висновки службового розслідування не визначають конкретних фактів порушення ним Присяги державного службовця.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено; скасовано наказ ДПА у Львівській області від 08.06.2011 №609 «Про результати службового розслідування»; скасовано наказ ДПА у Львівській області від 10.06.2011 №211-0 «Про звільнення» в частині припинення державної служби та звільнення з посади начальника управління інфраструктури Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління інфраструктури Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області з 11.06.2011; постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління інфраструктури Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області звернено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ГУ ДФС у Львівській області оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебував на службі в Державній податковій адміністрації у Львівській області з 15.11.2001 року, зокрема з 28.05.2008 року на посаді начальника адміністративно-господарського управління ДПА у Львівській області, прийняв присягу державного службовця.

Згідно з наказом Державної податкової адміністрації у Львівській області від 10.06.2011 року №211-0 «Про звільнення» припинено державну службу на підставі пункту 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу» та звільнено з посади начальника адміністративно-господарського управління ОСОБА_1.

Підставами видання цього наказу стали наказ ДПА у Львівській області від 08.06.2011 року №609 «Про результати службового розслідування» та акт від 25.05.2011 року №150 службового розслідування стосовно начальника адміністративно-господарського управління ДПА у Львівській області ОСОБА_1 за недодержання ним 18.03.2011 року законодавства про державну службу.

Результати службового розслідування оформлені актом від 25.05.2011 року №150, яким встановлено відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 18.03.2011 року без поважних причин, неодноразове, не маючи на це законних підстав, використання протягом робочого дня 18.03.2011 року службового автомобіля марки Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1.

Актом комісією з проведення службового розслідування встановлено, що начальник адміністративно-господарського управління ОСОБА_1 на порушення вимог ст. ст. 139, 142 КЗпП, п.п. 2.4.17 п. 2.4 розділу 2 Регламенту ДПА у Львівській області, покинув у робочий час своє робоче місце, не повідомивши та не отримавши на це дозволу свого безпосереднього керівника заступника голови ДПА у Львівській області ОСОБА_2

В ході проведення службового розслідування встановлено також факт незаконного використання 18.03.2011 року начальником адміністративно-господарського управління ОСОБА_1 службового автомобіля марки Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1.

На думку відповідача, наведене свідчить про недбале ставлення позивача до виконання ним службових обов»язків, визначених посадовими інструкціями, основних обов»язків державних службовців, що дискредитує податковий орган, в якому він працює.

Крім того, в матеріалах справи містяться відомості про те, що 18.03.2011 року позивача затримали працівники УСБУ у Львівській області в приміщенні нотаріальної контори у м. Львові по вул. Антоновича, 10. Підставою проведення оперативних заходів слугувала заява громадянки ОСОБА_3 на ім»я начальника УСБУ у Львівській області та начальника відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Львівській області про вимагання ОСОБА_1 у неї 10 000 дол. США.

19.03.2011 року щодо позивача було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України та в цей же день було взято під варту та поміщено в СІЗО. За результатами таких дій ДПА у Львівській області проведено службове розслідування стосовно ОСОБА_1

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 12.04.2013 у справі №1328/228/12 ОСОБА_1 у пред»явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених за ст. 357 ч.1 та ст. 189 ч.2 КК України визнано невинуватим та виправдано.

25 квітня 2015 прокурором прокуратури Шевченківського району м. Львова винесена постанова про закриття кримінальної справи у зв»язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 189 КК України.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами службової перевірки не підтверджено, який саме вчинок позивача вплинув на репутацію державного службовця та яким саме чином постраждав імідж державної служби, та вважав, що відсутність на робочому місці протягом 46 хвилин та користування службовим автомобілем ніяким чином не впливає на інтереси служби та не підриває авторитет податкового органу, а тому такі дії не можуть вважатись порушенням Присяги державного службовця. За таких обставин колегія суддів вважала, що до позивача неправомірно, тобто без належних підстав, застосовано положення пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» (порушення присяги) і припинено перебування його на державній службі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті визначає Закон України «Про державну службу» (далі - Закон).

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення присяги, передбаченої ст. 17 Закону України «Про державну службу».

Згідно із ст. 17 Закону громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов»язки». Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

Припинення державної служби на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» (порушення присяги) є крайнім заходом відповідальності державного службовця, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, а тому, якщо підставою для припинення державної служби є порушення посадовою особою митної служби службової дисципліни, неможливість застосування за таке порушення до посадової особи заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення з митного органу, повинно бути мотивовано.

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недотримання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов»язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв»язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов»язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання державним службовцем своїх обов»язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і інше дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем правових, етичних (моральних) норм. Водночас, дисциплінарне правопорушення, не за порушення присяги, пов»язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 3723-XII до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення за невиконання чи неналежне виконання службових обов»язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов»язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Частиною другою цієї статті передбачено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Отже, як порушення Присяги, так і інше дисциплінарне правопорушення, можуть бути наслідком недотримання державним службовцем правових та етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв»язку з порушенням Присяги та інша дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного правопорушень.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з органу за вчинення іншого дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов»язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється Інструкцією. При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення з органу, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватися як альтернативні. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов»язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов»язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Така позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 09 липня 2013 року у справі 21-217а13.

З матеріалів справи видно, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що начальник адміністративно-господарського управління ОСОБА_1 на порушення вимог ст. ст. 139, 142 КЗпП, п.п. 2.4.17 п.2.4 розділу 2 Регламенту ДПА у Львівській області, покинув у робочий час своє робоче місце, не повідомивши та не отримавши на це дозволу свого безпосереднього керівника заступника голови ДПА у Львівській області ОСОБА_2, а також факт незаконного використання 18.03.2011 начальником адміністративно-господарського управління ОСОБА_1 службового автомобіля марки Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно з Регламентом ДПА у Львівській області передбачено порядок відлучення керівників структурних підрозділів ДПА у Львівській області, зокрема, відповідно до п.п. 2.4.16 .п2.4 розділу 2 Регламенту відлучення керівників самостійних структурних підрозділів відбувається з відома Голови ДПА або заступників Голови, відповідно до підпорядкованості та фіксується у «Журналі відлучень керівників структурних підрозділів», який зберігається у приймальних керівництва ДПА.

Як видно з абз. 4 ст. 10 Акта службового розслідування комісією встановлено, що на порушення вимог п.п. 2.4.16 п. 2.4 розділу 2 Регламенту ДПА у Львівській області Журнал відлучень керівників структурних підрозділів в приймальній заступника голови ДПА у Львівській області ОСОБА_2 взагалі відсутній.

Згідно положень Регламенту відлучення керівників структурних підрозділів, яким був позивач, здійснюється за дозволом не лише перших заступників голови ДПА, але й самого Голови ДПА із записом у Журнал відлучень, однак пояснень у Голови ДПА у Львівській області стосовно того, чи надавав останній дозвіл позивачу відлучатися із робочого місця комісія не відбирала.

Крім того, комісією було встановлено факт відсутності взагалі Журналу відлучень у приймальні заступника Голови ДПА у Львівській області, що дає підстави вважати, що факт відлучення ОСОБА_1 із робочого місця встановлений при неповно з»ясованих обставинах.

Також, в абз. 4, 5 Акту зазначено, що ОСОБА_1 прибув на роботу о 8 год. 41 хв., виїхав о 13.28 год., заїхав о 14.01 год. та знову виїхав о 16.15 год.

Згідно положень Регламенту початок робочого дня для службовців ДПА України у Львівській області встановлено в 9.00 год., перерва на обід з 13.00 год. до 13.45 год., закінчення робочого дня о 18.00 год., у п»ятницю закінчення робочого дня о 16.45 год.

Оскільки, 18.03.2011 року був п»ятницею, то судом першої інстанції правильно встановлено не підтвердження перебування позивача на робочому місці 18.03.2011 року в сукупності 46 хвилин.

Щодо незаконного використання автомобіля в Акті вказано, що при проведенні розслідування в цій частині були опитані свідки, серед яких відсутні перші заступники Голови ДПА у Львівській області та Голова ДПА у Львівській області.

У відповідності до п. 1.5. наказу ДПА України №151 від 11.02 2011р.»Про забезпечення ефективного використання автотранспорту ДПА у області» виїзд службового автомобіля здійснюється виключно з дозволу Голови ДПА у області, першого заступника Голови - начальника УПМ ДПА у області та заступника Голови ДПА у області, який відповідає за роботу службового автотранспорту.

В Акті відображено використання позивачем службового автомобіля, однак не підтверджено факту незаконності його використання через відсутність дослідження обставин надання чи ненадання згоди на таке використання переліченими вище посадовими особами ДПА області.

Таким чином, висновки суду про те, що матеріалами службової перевірки не підтверджено, який саме вчинок позивача вплинув на репутацію державного службовця та яким саме чином постраждав імідж державної служби, та відсутність на робочому місці протягом 46 хвилин та користування службовим автомобілем ніяким чином не впливає на інтереси служби та не підриває авторитет податкового органу, а тому такі дії не можуть вважатись порушенням Присяги державного службовця є підставними та обґрунтованими.

А отже, позивача неправомірно, тобто без належних підстав, застосовано положення пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» (порушення присяги) і припинено перебування його на державній службі.

Також підставним є висновок суду першої інстанції щодо поновлення позивача на посаді начальника управління інфраструктури Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, у зв»язку з ліквідацією Державної податкової адміністрації у Львівській області, Головного управління Міндоходів у Львівській області, початок виконання Головним управлінням ДФС у Львівській області покладених на нього повноважень та функцій, а також враховуючи рівнозначність посад начальника адміністративно-господарського управління Державної податкової адміністрації у Львівській області та начальника управління інфраструктури Головного управління ДФС у Львівській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційні скарги на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року у справі №813/2517/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 17.12.2015 року.