Справа № 753/13939/14
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА
Іменем України

24 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Бужак Н.П., Василенка Я.М., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними Рішення, дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Главою 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження окремих категорій адміністративних справ. Зокрема, частиною першою ст.1832, Кодексу адміністративного судочинства України, яка є імперативною нормою встановлюється перелік адміністративних справ щодо яких обов`язково застосовується скорочене провадження. Проте, частиною другою цієї статті, передбачається можливість розгляду в скороченому провадженні за умови, що вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов`язків третіх осіб. Тобто, лише у випадку залучення до участі у справі третіх осіб адміністративна справа не може бути розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи щодо яких застосовується скорочене провадження, можуть бути розглянуті не у скороченому провадженні у випадку, передбаченому частиною четвертою ст. 1832 цього Кодексу з обов`язковим постановленням відповідної ухвали.

При відкритті провадження в адміністративних справах за позовними вимогами, зазначеними у частині першій ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суди першої інстанції мають зазначати, що саме скорочене провадження відкривається в адміністративній справі, а постанови суду першої інстанції за результатом розгляду таких справ мають містити виключно відомості, зазначені у частині шостої цієї статті.

Проте, порушення судом першої інстанції особливості провадження справи, а саме розгляд її не у скороченому провадженні, не є перешкодою для апеляційного її розгляду в порядку письмового провадження, в зв`язку з чим і оскарження постанови суду першої інстанції здійснюється в порядку, передбаченому частинами восьмою-десятою ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, судове рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову Постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити з наступних підстав.
Як зазначено в адміністративному позові та не заперечується Відповідачами, Позивач капітан 1 рангу запасу проходив військову службу на посаді заступника начальника науково-дослідного відділу Військової частини НОМЕР_1 . Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №569 від 09 жовтня 2001 року його звільнено з військової служби у запас за п. 65, пп. «в» (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу. А Наказом Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №227 від 26 жовтня 2001 року його виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Харківського районного військового комісаріату (РВК) міста Києва.

А як зазначено в апеляційній скарзі, Позивач перебуває на обліку Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, які звільнені з військової служби та деяких інших осіб».

Як вбачається з Розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ФА 132543 від 04 березня 2014 року, копія якого наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с.62), пенсію Позивачу призначено з 27.01.2001 року, яка складається з суми грошового забезпечення: посадового окладу 1542,00 грн., окладу за військове звання 135,00 грн., процентної надбавки за вислугу років 40% - 670,80 грн., роботи з таємними виробами, носіями, документами 15%15% - 231,30 грн., надбавки за особливо важливі завдання 50% - 1173,90 грн., премії 10% - 154,20 грн. Всього 3907,20 грн. Основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення (вислуга років 30) 3125,76 грн. Вид підвищення або надбавки до пенсії: підвищення за Постановою КМУ №355 від 2012 року (35% від 3125,76 =1094,02, макс. розмір = 986,88) (з 01 по 31). За підсумком пенсія (з надбавками) 4112,64 грн.

Відповідно до частини другої ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (надалі Закон №2011-ХІІ), до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року №1294 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення

Підпунктами 1 та 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року №889, в чинній на час звернення Позивача до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом редакції (надалі Постанова №889), установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

А згідно з п. 2 Постанови №889 у цій же редакції, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Відповідно до пп. 2.2. п. 2 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 року №595 (у редакції Наказу Міністерства оборони України 05.12.2012 №825), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2012 року за №1540/21852, в чинній на час звернення Позивача до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом редакції, виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту), зокрема з 01 січня 2014 року - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 5 зазначеної вище Інструкції, в цій же редакції, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Відповідно до частини першої ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2014 року №21-473а14 у справі за адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла правового висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкцією, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. Аналогічна правова позиція щодо застосування частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ, постанови № 889, Інструкції, які регулюють підстави, порядок та умови виплати щомісячної одноразової грошової допомоги, була висловлена раніше колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 15 жовтня 2014 року (справа № 21-368а13).
Крім того, судом першої інстанції оскаржувану Постанову в повному обсязі не складено, що є порушенням норм процесуального права.
Згідно зі ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріально права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, Постанова Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року скасовується та ухвалюється нова Постанова, якою у задоволенні адміністративного позову відмовляється.

Керуючись ст.ст. 183-2, 197, 198, 202, 205, 207, 244-2, 254, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити, Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року скасувати, ухвалити нову Постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бабенко К.А.
Судді: Бужак Н.П.

Василенко Я.М.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Василенко Я.М.

Бужак Н.П.