Справа № 815/6479/15
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6479/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово будівельне агентство «Промбуд» до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень - рішень від 25.09.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулося ТОВ «Торгово будівельне агентство «Промбуд» до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області в якому просить:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 25 вересня 2015 р.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 25 вересня 2015 р.

В обґрунтування заявленої правової позиції представник позивача зазначив, що висновки про порушення норм Податкового кодексу України TOB «ТБА «Промбуд» зроблені з підстав аналізу не господарських договорів та первинної документації TOB «ТБА «Промбуд», а з підстави проведення аналізу господарської діяльності контрагентів ПП «Білдінг Стаф» () та ПП «Буд-системс» (код ЄДРПОУ 3997034) та їх постачальників. А отже, податкові повідомлення - рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 25.09.2015 р. № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, підлягають скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові та письмових поясненнях.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог у судовому засіданні заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що в ході перевірки з боку позивача були встановлені порушення, які знайшли відображення в акті перевірки, що підтверджується фактичними обставинами, а тому оскаржувані рішення є законними.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, проаналізувавши чинне законодавство, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області на виконання постанови прокуpopa відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угруповань Генеральної прокуратури України молодшого радника юстиції ОСОБА_3 від 20.04.2015 року та відповідно до наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 25.08.2015 року №1417, було проведено позапланову виїзну перевірку TOB «ТБА «ПРОМБУД» () з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податків, зборів та інших обов'язкових платежів за період часу з 01.04.2014 року по 31.03.2015 року по взаємовідносинах із підприємствами, перелік яких наведено у постанові слідчого.

На підставі вказаної перевірки був складений акт від 14.09.2015 року № 6454/22-03/35404912, яким встановлено порушення п. 198.6 от.198 Податкового кодексу України, згідно якого: «Не відносяться до податкового кредиту суми податку сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими і порушенням вимог ст. 202 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбач пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу», TOB «ТБА «ПРОМБУД» віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ від вартості придбання у ПП «БІДДІНГ СТАФ» та ПП «БУД-СИСТЕМС» в результаті чого було завищено податковий кредит по ПДВ у сумі 367567 грн., за травень 2014 року у сумі 51140 грн., за червень 2014 року у сумі 72237 грн., за липень 2014 року 65719 грн., за серпень 2014 року у сумі 178471 грн. (т. 1 а/с. 14-29)

14 вересня 2015 р. TOB «ТБА «Промбуд» подано до ДПІ у Приморському районі м. Одеси заперечення на акт перевірки.

25 вересня 2015 р. отримано від ДПІ у Приморському районі м. Одеси відповідь №29132/10/15-53-22-03-59 від 25.09.2015 р., згідно якої висновки Акту перевірки залишені без змін.

На підставі встановлених порушень прийняті податкові повідомлення - рішення ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області від 25.09.2015 р. №, № ( т. 1 а/с. 12-13).

Податковий орган у акті перевірки відобразив, що в ході перевірки було використано лист про податкову інформацію, складений ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 05.06.2015 року №16167/7/15-53-22-03-17 щодо підприємства ПП «БІЛДІНГ СТАФ» (39071313), згідно якого на підприємстві працювала 1 особа, а основним постачальником підприємства було ПП «АУРУМ 999» ().

Згідно вироку Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2014 року по справі №522/22987/14-к, директора ПП «АУРУМ 999» ОСОБА_4 визнано винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст.205 КК України, здійсненні фіктивного підприємництва.

В ході перевірки було використано лист про податкову інформацію, складений ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 24.04.2015 року №11195/7/15-53-22-3/21 щодо підприємства ПП «БУД-СИСТЕМС» (39097034), згідно якого на підприємстві працювала 1 особа, а основним постачальником підприємства було ПП «ХОЛ АВТО» ().

Згідно вироку Приморського районного суду м.Одеси від 20.03.2015 року по справі №522/3050/15-к, директора ПП «ХОЛ АВТО» ОСОБА_5 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст.205 КК України, здійсненні фіктивного підприємництва.

Також, вищезазначеними актами по ПП «БІЛДІНГ СТАФ» та ПП «БУД-СИСТЕМС», встановлено, що дані підприємства не мають складських, виробничих власних чи орендованих приміщень, у власності та користуванні відсутні транспортні засоби, відсутні трудові ресурси, засновник, директор і головний бухгалтер підприємств в одній особі, що фактично унеможливлює поставку товарів та надання послуг вказаними суб'єктами господарської діяльності.

З вищевказаних матеріалів, наявних на момент проведення перевірки, вбачається, що ПП «БІЛДІНГ СТАФ» та ПП «БУД-СИСТЕМС» власними силами не мали можливості здійснювати будівельні роботи, а їх постачальники є фіктивними підприємствами.

Також податковий орган вказує, що при дослідженні первинних документів складених при здійсненні фінансово-господарської діяльності між TOB «ТБА «ПРОМБУД» та контрагентами ПП «БІЛДІНГ СТАФ» та ПП «БУД-СИСТЕМС» було встановлено їх дефектність а саме:

По перше:

Згідно п. 1.1. укладених договорів:«...1.1. Подрядчик обязуется собственными силами и с помощью материалов Заказчика, на свой риск выполнить, предусмотренные настоящим Договором работы ...».

Згідно п.4.4. договорів, підрядник зобов'язаний: «...не передавать обязательства по настоящему Договору третьим лицам без письменного согласования с Заказчиком, а в случае наличия данного согласования - нести ответственность за исполнение ими обязательств по настоящему Договору...».

З урахуванням викладеного податковий орган вказує, що до перевірки не було надано документів письмового узгодження із TOB «ТБА «ПРОМБУД» щодо залучення субпідрядников (відповідно до умов договорів), а в наданих до перевірки актах виконаних робіт у графі «Субпідрядник» не зазначено жодних організацій, можливо зробити висновок, що згідно первинних документів, ПП «БІЛДІНГ СТАФ» та ПП «БУД-СИСТЕМС» повинні були виконати будівельні, оздоблювальні та ремонтні роботи власними силами, що, як вже було зазначено вище, неможливо, враховуючи відсутність на підприємствах достатньої кількості персоналу та основних фондів.

По друге: серед інших матеріалів, в ході перевірки було досліджено табелі обліку робочого часу та встановлено, що на підприємстві встановлено стандартний п'ятиденний робочий тиждень із вихідними днями у суботу та неділю для керівного складу підприємства (у т. ч. директора та головного бухгалтера).

В ході перевірки встановлено, що деякі акти виконаних робіт було складено та підписано в неробочі дні, а саме: акти виконаних робіт із ПП «БІЛДІНГ СТАФ» на суму 859245,27 грн. (у т.ч. ПДВ 143207,55 грн.) від 31.05.2014 року (субота).

Акти підписано керівником TOB «ТБА «ПРОМБУД» незважаючи на те, що відповідно до табелю обліку робочого часу в цей день він не працював та, відповідно, не мав змоги складати та підписувати фінансові документи.

По третє: згідно п.201.4 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Приписами п. 187.1 ст. 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата сплати за товари (роботи, послуги) або дата отримання товарів (робіт, послуг).

Перевіркою встановлено, що підприємством було включено до складу податкового кредиту дві податкові накладні по ПП «БІЛДІНГ СТАФ» від 30.05.2014 року №2954 на суму 170402.42 грн. (у т.ч. ПДВ 28400.40 грн.) та від 30.05.2014 року № 2955 на суму 168144, 56 грн. (у т.ч. ПДВ 28024.09 грн.). Однак, 30.05.2014 року акти виконаних робіт не складались, сплати за роботи не здійснювались, тобто зазначені податкові накладні складені всупереч вимогам п.187.1 та п.201.4 Податкового кодексу України.

По четверте: податковим органом встановлено, що у липні 2014 року ПП «БУД-СИСТЕМС» (39097034) було реалізовано на адресу TOB «ТБА «ПРОМБУД» ТМЦ, ПДВ від вартості придбання яких було віднесено до складу податкового кредиту згідно податкових накладних:

- податкова накладна від 10.07.2014 року № 900 на суму 5200,00 грн. (у т.ч. ПДВ 866,67 грн.) із номенклатурою «масло формовачне, 200 л»;

- податкова накладна від 25.07.2014 року №2405 на суму 7526,18 грн. (у т.ч. ПДВ 1254,36 грн.) із номенклатурою «стропи, 14 шт.»;

- податкова накладна від 25.07.2014 року №2406 на суму 5481,80 грн. (у т.ч. ПДВ 913,63 грн.) із номенклатурою «вибратор для бетона, 2 шт.».

Незважаючи на те, що згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, до перевірки не було надано ТТН, які б підтверджували перевезення зазначених ТМП.

Отже, виходячи з вищезазначеного, йдеться про дефектність документів складених при здійсненні взаємовідносин із ПП «БІЛДІНГ СТАФ» та ПП «БУД-СИСТЕМС».

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та спирається на доводи, які підтверджені доказами, що містяться у матеріалах справи.

По перше: реальність вчинення господарської операції, що підтверджується первинними документами, які містяться у матеріалах справи;

По друге: згідно чинного цивільного та податкового законодавства України, висновки про неможливість здійснення постачальниками контрагентів (ПП «Білдінг Стаф» та ПП «Буд-системс» платника податку - TOB «ТБА «Промбуд», не можуть бути підставою для висновків про неможливість здійснення господарських операцій за правочинами, укладеними між позивачем та його безпосередніми контрагентами.

З огляду на достатню кількість доказів, які підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій, окремий недолік певних первинних документів сам по собі не може бути безумовною підставою для позбавлення їх сили звітного бухгалтерського документа, а відтак позбавлення покупця права на формування валових витрат та податкового кредиту. Отже, відсутність певних реквізитів само по собі не є підставою для висновку про нездійснення добросовісним субєктом господарювання господарських операцій. (Ухвала ВАСУ від 27 квітня 2011 р. К/9991/8140/11);

По третє: діючим податковим законодавством податковий орган не наділений правом визнавати дані, які відображаються субєктами підприємницької діяльності недійсними;

По четверте: наявність або відсутність матеріально технічної бази у контрагента господарюючого субєкта не є передумовою для визначення господарської компетенції останнього і не впливає на вирішення питання про наявність наміру сторін щодо реального настання правових наслідків, обумовлених правочинами (Ухвала ВАСУ від 04.03.2014 р. по справі № К/9991/27474/12).

Суд, дослідивши структуру спірних правовідносин, підстави їх виникнення та відповідність приписам чинного податкового законодавства, вважає за необхідне прийняти зазначені доводи, як такі, що є обґрунтованими та доведеними у встановленому законом порядку, з огляду на таке.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно наведених норм підставою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції та підтверджують факт їх виконання.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 27.03.2012 року №21-737во10) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Крім того, практика Європейського суду суттєво впливає на змістове наповнення принципів, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколах до неї.

Так, у своїх висновках Суд неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас ст.1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини").

Поряд з цим, слід відмітити, що принцип захисту легітимних очікувань також належить до принципів, що розвивалися судовою практикою Європейського суду з метою контролю за здійсненням влади так, щоб не допустити свавілля та зловживань, з метою захисту від можливих порушень з боку публічної адміністрації, в першу чергу, при реалізації державними органами та посадовими особами дискреційних повноважень.

В контексті зазначеного, слід наголосити, що податковий орган при виконанні покладених на нього повноважень зобов'язан діяти на підставі, у межах та у спосіб визначений чинним законодавством України. Не зважаючи на той факт, що Податковим кодексом України встановлене право контролюючого органу на здійснення перевірок (документальних, невиїзних, виїзних, планових та позапланових перевірок), суд наголошує, що у той же час, контролюючий орган позбавлений права на відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень, які не мають підтвердження доказами.

Оскільки до обов'язків платника податків законом віднесено ведення в установленому порядку обліку доходів і витрат, складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; виконання законних вимог контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписування актів (довідки) про проведення перевірки (пп. 16.1.2, 16.1.8 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України), то є очевидним, що він (платник податків) має легітимне очікування на реалізацію свого майнового права, в даному випадку, на гарантоване державою право щодо формування податкового кредиту та зважаючи на відсутність факту заниження податкових зобов'язань при відсутності будь-яких порушень з боку платника податків.

Зважаючи на зазначене, суд наголошує, що податковим органом за відображеним порушенням у акті перевірки від 14.09.2015 року № 6454/22-03/35404912 ТОВ «ТБА «ПРОМБУД» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податків, зборів та інших обов'язкових платежів за період часу з 01.04.2014 року по 31.03.2015 року по взаємовідносинах з ПП «БІЛДІНГ СТАФ» та ПП «БУД-СИСТЕМС» не викладено зміст порушення платником податків фінансово-господарської діяльності у розумінні приписів ПК України, як і не були зазначені докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Податковий орган у акті перевірки посилається на наявність вироку Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2014 року по справі №522/22987/14-к, вироку Приморського районного суду м.Одеси від 20.03.2015 року по справі №522/3050/15-к, у відношенні директора ПП «АУРУМ» та директора ПП «ХОЛ АВТО» за порушення ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст.205 КК України.

Суд критично ставиться до вказаного, як зазначено у ч.4 ст.72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Водночас особливістю преюдиційних обставин, передбачених частиною четвертою статті 72 КАС України, є їх обов'язковість для суду, що розглядає справу.

Як уже зазначалося, частиною четвертою статті 72 КАС України установлено, що вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми, на відміну від норми частини першої статті 72 КАС України, прямо вказує на те, що обов'язковими для суду, який розглядає справу, є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок.

Разом із тим розглядувана норма встановлює межі обов'язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.

Така обов'язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.

Отже, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду.

З урахуванням викладеного, суд не приймає доводи податкового органу щодо наявності вироків у відношенні директора ПП «АУРУМ» та директора ПП «ХОЛ АВТО», які ніби - то доводить порушення позивачем приписів ПК України, оскільки вирок у справі не є беззаперечним доказом безтоварності господарських операцій.

Крім того, суд критично оцінює аргументи контролюючого органу про нікчемніcть (безтоварність) операцій на підставі відсутності (дефектності) ТТН. Наявність у контролюючого органу претензій до заповнення ТТН не позбавляє господарську операцію її реального змісту, з урахуванням наявних податкової та видаткової накладних, прибуткових ордерів та документу, що засвідчує оплату за придбаний товар, які у своїй сукупності підтверджують отримання товару, його оприбуткування та правомірність віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ.

Слід також зазначити, що ТТН не підтверджує факт придбання товарів, а є документом, що засвідчує факт перевезення, що узгоджується з позицією ВАСУ, де Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників) та не є законодавчим документом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку витрат та податкового кредиту. При цьому ТТН не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, ні Податковий кодекс України, ні інші законодавчі акти з питань оподаткування не ставлять право позивача на податковий кредит в залежність від дотримання вимог податкового та іншого законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь - яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

За таких обставин, суд погоджується з позивачем, що за чинними нормами права будь-яка відповідальність, у т.ч. цивільна, податкова, фінансова носить індивідуальний характер і стосується лише винної особи, через що на ТОВ «Торгово будівельне агентство «Промбуд» не може бути покладено відповідальність за невиконання або неналежне виконання контрагентами обов'язків зі своєчасності, правильності ведення бухгалтерського і податкового обліку та звітності.

Крім того, в силу абзацу "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, тому необхідно врахувати п. 198.2 ст. 198 Кодексу, яким встановлено дату виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту.

Також, суд зазначає п. 198.3 ст. 198 Кодексу яким визначається податковий кредит звітного періоду і враховує, що згідно п. 198.6 ст. 198 Кодексу не відноситься до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Сукупний аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що право на податковий кредит виникає у платника податків лише після одержання податкової накладної, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ - дана обставина представником відповідача не оспорювалась.

Також, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Враховуючи вказане, суд дійшов до висновку, що суму податкового кредиту позивач сформував правомірно, оскільки, в судовому засіданні встановлено, що сума ПДВ входить до складу договірної суми, сплаченої контрагенту ПП «БІЛДІНГ СТАФ» та ПП «БУД-СИСТЕМС», при наявності належно оформлених податкових накладних.

Факт прийняття послуг підтверджується наявними актами виконаних робіт.

Враховуючи зазначене та досліджені господарські операції, суд прийшов до висновку, що за належних доказів ДПІ у Приморському районі не мала підстав для винесення оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення, оскільки надані позивачем документи до перевірки та суду відповідно до вимог п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, не мають жодних дефектів форми та змісту, а тому є юридично належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту зміни стану майна, зобов'язань і фінансових результатів і, відповідно, реальності проведення даних господарських операцій.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд погоджується із доводами позивача про те, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки - є безпідставними, оскільки фінансово-господарська діяльність суб'єкта господарювання відбувалась на законних підставах, що підтверджує дії платника податку в правовому полі. І тому виключення вищевказаних сум зі складу податкового кредиту, та відповідно визначення суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість - є незаконними.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається відповідач як підставу своїх правомірних дій, не знайшли свого обґрунтування в ході судового розгляду та не підтверджуються матеріалами справи.

Приписами ч.3 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 25 вересня 2015 р.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 25 вересня 2015 р.

Стягнути з державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово будівельне агентство «Промбуд» (65014, м. Одеса, вул. Маразлієвська, 1/20, ) суму судового збору за подання адміністративного позову за платіжним дорученням № 1134 від 02.11.2015 р. про сплату судового збору у розмірі 20 331 грн. 89 коп. (двадцять тисяч триста тридцять одна гривня 89 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

.