Справа № 302/236/15-а, 2а-302/26/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 р. Справа № 876/4065/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2015 року Міжгірським районним судом Закарпатської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про визнання неправомірною бездіяльності управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області щодо не вчинення позивачу перерахунку пенсії з врахуванням довідки про складові заробітної плати (доходу) № 01-47/76 від 26 грудня 2014 року у розмірі 80% суми заробітної плати з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за 24 календарні місяці; зобовязання управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області здійснити перерахунок та виплату пенсії з дати її призначення з врахуванням довідки про складові заробітної плати (доходу) № 01-47/76 від 26 грудня 2014 року у розмірі 80% суми заробітної плати з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що відповідач при призначенні пенсії державного службовця не включив до розрахунку заробітку, з якого визначається пенсія матеріальну допомогу на оздоровлення та на соціально-побутові потреби, з якої було сплачено страхові внески.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про складові заробітної плати (доходу) № 01-47/76 від 26 грудня 2014 року з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати з яких сплачено єдиний соціальний внесок. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про складові заробітної плати (доходу) № 01-47/76 від 26 грудня 2014 року, виданої Міжгірською районною державною адміністрацією у розмірі 80% до суми заробітної плати, з якою обчислюється раніше призначена пенсія, починаючи з 30 січня 2015 року і виплачувати перерахований розмір пенсії з указаної дати з урахуванням раніше виплачених сум. Постанову суду в частині присудження виплати перерахованого розміру пенсії у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Зазначену постанову мотивовано тим, що відповідачем при розрахунку пенсії не включено до складу заробітної плати матеріальну допомогу на оздоровлення та на матеріально-побутові потреби, внаслідок чого пенсія виплачується в меншому розмірі, ніж повинна бути.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем управлінням Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу, у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 одержує пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 80% суми заробітної плати за 24 календарні місяці, яка призначена йому на підставі довідки № 01-42/32 від 07 червня 2012 року, що видана Міжгірською районною державною адміністрацією в Закарпатській області.

30 січня 2015 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області із заявою, щодо перерахунку пенсії, подавши довідку від 26 грудня 2014 року № 01-47/76, яка видана за формою, затвердженою Пенсійним фондом України згідно постанови № 5-1 від 14 лютого 2011 року та у якій відображається суми матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати.

Листом № 4-Т від 12 лютого 2015 року УПФ України в Міжгірському районі Закарпатської області ОСОБА_1 повідомлено, що розрахунок заробітку проведено із врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» та наданих до заяви про призначення пенсії довідок № 01-42/31 від 07 червня 2012 року (про розмір посадового окладу, надбавки за вислугу років та доплати за ранг), довідки № 01-42/32 від 07 червня 2012 року (про складові заробітної плати надбавки та премії за період з 01 жовтня 2010 року по 31 травня 2012 року).

Статтею 37-1 Закону «Про державну службу» передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст. 33 Закону «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. При цьому саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 передбачено, що особи, які вийшли на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», мають право на перерахунок пенсій, але лише за умови підвищення заробітної плати державним службовцям після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу».

Згідно ст. 37 Закону «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі розмір пенсії збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

У ч. 1 ст.1 Закону «Про оплату праці» року встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом ст. 2 Закону «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Із змісту ст. 40 вказаного Закону видно, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Відтак, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги та індексації, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Однак постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1 Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а-4753/2670 затверджена нова форма довідки про складові заробітної плати, яка подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі - форма № 5-1), якою передбачено, що винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення і допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація є складовими заробітної плати. При цьому чітко передбачено, що із усіх виплат, які вказані в цій довідці нараховуються і сплачуються страхові внески, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім цього, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої ст. 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11.

Відповідно до ч. 2 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом (абзац дев'ятий статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до п.п. 7 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

Тому колегія суддів вважає, що порядок здійснення усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» належить до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 41, 160, ст. 195, 196, 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року в справі № 302/236/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_2

Ухвалу складено в повному обсязі 15 грудня 2015 року.