Справа № 826/17885/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 грудня 2015 року письмове провадження № 826/17885/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві

провизнання про визнання протиправним та скасування наказу,-
З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» (надалі по тексту - позивач, ТОВ «Ойл Компані») до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі по тексту - відповідач, ДПІ), в якому просить суд :

- Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «Ойл Компані» за звітний податковий період - червень 2015 року; додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів; додатку 1 «Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість»;

-Визнати податкову декларацію/звітність з податку на додану вартість ТОВ «Ойл Компані» за звітний податковий період - червень 2015 року та додатки 1,5 до неї такими, що подані вчасно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що у контролюючого органу були відсутні законні підстави для відмови у прийняття податкової декларації з податку на додану вартість за липень, внаслідок чого позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Представник відповідача проти позову заперечував, подав письмові заперечення на позов. Зазначив, що за результатами здійснення заходів, передбачених п. 12.5 розділу 12 наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300 (із змінами та доповненнями) не підтверджено фактичного місцезнаходження юридичної особи.

Представник податкового органу, зазначив, що ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві при виконанні прямих обов'язків визначених у вищезазначеному наказі, не було отримано підтвердження фактичного місцезнаходження позивача, оскільки ДПІ у Голосіївському район ГУ ДФС у м. Києві отримана довідка 2-ОПП від 20.07.2015р. за № 2773/1 про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків відповідно до якої місцезнаходження платника податків не встановлено. На підставі зазначеної довідки складено повідомлення за формою 18-ОПП про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням від 20.07.2015 за №1994/26-50-11-01-19. За таких обставин відповідач про суд в позові відмовити.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України за поданим сторонами письмовим клопотанням про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

17 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» подало до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року. Разом із декларацію позивач подав Додаток 1 до податкової декларації з податку на додану вартість (розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість) та Додаток 5 до податкової декларації (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів).

Податкова адреса позивача, зазначена в податковій декларації з податку на додану вартість: 01033, м. Київ, вулиця Володимирська, буд. 71, офіс 45, кімната 15.

Відповідно до квитанції № 1 від 17.07.2015 зазначено: «Документ доставлено до Державної податкової служби України. Документ збережено на центральному рівні. Документ буде оброблено у складів пакету пов'язаних документів. Через певний час подбайте про прийом квитанції № 2 щодо результатів перевірки та прийняття/неприйняття вашого електронного звіту на районному рівні».

В квитанції № 2 від 17.07.2015 зазначено наступне: «Документ доставлено до районного рівня ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві. Прийнято пакет».

Однак, 20.07.2015 на адресу ТОВ «Ойл Компані» Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві направлено повідомлення № 12433/10/26-50-15-001 «Про відмову у прийнятті податкової звітності». В даному листі зазначено, що товариством було надіслано засовами електронного зв'язку декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період «червень 2015 року» за № від 17.07.2015, у якій встановлено невідповідність реєстраційних даних (адреса реєстрації) відповідно до даних Єдиного державного реєстру. Зазначено, що у зв'язку з наведеним та відповідно до ст. 48 Податкового кодексу України, вищевказана податкова звітність вважається не поданою.

Позивач з огляду на суперечливий характер отриманої відповіді (дій працівників податкового органу щодо неприйняття податкової звітності) 27.07.2015 повторно подав декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період за червень 2015 року за № та додатки до неї.

Проте, 12.08.2015 позивач отримав повідомлення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві № 13456/10/26-50-15-01-10 від 28.07.2015. Відповідно до зазначеного повідомлення податкова звітність вважається неподаною. Жодних причин неприйняття податкової звітності не зазначено.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у прийнятті податкової декларації, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 Податкового кодексу України.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.

У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Натомість замість письмового повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації платника податків останньому направлено лист, у якому повідомлено, що у відповідності до ст. 48 Податкового кодексу України, податкова звітність складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

У свою чергу, згідно з пунктом 49.12 статті 49 Податкового кодексу України, у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

- подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

- оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що стадія прийняття податкової декларації органом державної податкової служби є, по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник контролюючого органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Однак, як вже зазначалось, з листів ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20 липня 2015 року № 12433/10/26-50-15-01 вбачається, що у податковій декларації встановлено невідповідність реєстраційних даних (адреса реєстрації) відповідно до даних Єдиного державного реєстру.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (далі-Закон).

За визначенням ч. 1 ст.1 Закону, Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується належним чином завіреною копією: витягу з ЄДР № 21491073 від 03.12.2015, місцезнаходження позивача визначено за адресою: 01033, м. Київ, Голосіївський район, вулиця Володимирська, будинок 71,офіс 45, кімната 15.

Вказана адреса була зазначена позивачем у надісланих на реєстрацію податковій накладній з додатками.

Таким чином, судом встановлено, що місцезнаходження (податкова адреса), вказана позивачем в зазначених податкових звітних документах та інформація про його місцезнаходження, внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повністю співпадають, що свідчить про помилковість висновків відповідача щодо невідповідності інформації про місцезнаходження юридичної особи, вказаної у податковій декларації інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також про відсутність у податкового органу підстав для відмови у їх прийнятті та реєстрації.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем 18.08.2015 подано скаргу до Головного управління ДФС у м. Києві на протиправні дії співробітників ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві та 21.08.2015 подано до прокуратури Голосіївського району міста Києва про вчинення корупційного правопорушення та зловживання службовим становищем співробітниками ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.

За результатами перевірки встановлено, що службові особи ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві внесли до офіційного документу завідомо неправдиві відомості про невірне зазначення місцезнаходження (місце проживання) платника податків та неправомірно відмовили платнику податків - ТОВ «Ойл Компані» () у прийнятті податкової декларації з ПДВ № від 27.07.2015.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати відповідача вчинити дії є цілком обґрунтованими.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 122, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» - задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «Ойл Компані» за звітний податковий період - червень 2015 року; додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів; додатку 1 «Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість».

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві визнати податкову звітність з податку на додану вартість ТОВ «Ойл Компані» за звітний податковий період - червень 2015 року та додатки 1,5 такою, що подана 17.07.2015.

4. Судові витрати в сумі 146,16 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Компані» за рахунок Державного бюджету України.

5. Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій