Справа № 826/15841/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2015 року № 826/15841/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ОСОБА_2
доДепартаменту ДАЇ МВС України
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі по тексту - позивачи) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту ДАЇ МВС України (далі по тексту - відповідач) в якому просять:

- визнати протиправними дії Департаменту ДАЇ МВС України щодо перереєстрації належного ОСОБА_1 автомобіля Volkswagen Transporter T5 vin НОМЕР_1, днз НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 на інших осіб;

- зобов'язати Департамент ДАЇ МВС України в зв'язку з нікчемністю правочину від 05 квітня 2014 року щодо відчуження належного ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 автомобіля Volkswagen Transporter T5 vin НОМЕР_1 та нікчемністю державної реєстрації автомобіля на гр. ОСОБА_3 08 квітня 2014 року;

- поновити державну реєстрацію автомобіля Volkswagen Transporter T5 vin НОМЕР_1, днз НОМЕР_2 на ОСОБА_1 та видати йому свідоцтво про державну реєстрацію та номерні знаки;

- стягнути з Департаменту ДАЇ МВС України матеріальну шкоду в сумі 102000 грн. для позивача ОСОБА_1;

стягнути з Департаменту ДАЇ МВС України моральну шкоду позивач рівними частками по 25000 грн. кожному (загальна сума моральної шкоди - 50000 грн.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/15841/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21 вересня 2015 року.

У судовому засіданні 21 вересня 2015 року позивачи підтримали адміністративний позов, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Керуючись приписами частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, не спростовано позивачами та матеріалами справи, 08 квітня 2014 року Прилуцьким ЦНП при УДАЇ МВС України на підставі довідки - рахунку від 05 квітня 2014 року, виданої ТОВ «Автолідер Груп», проведено перереєстрацію автомобіля Volkswagen Transporter T5 vin НОМЕР_1, днз НОМЕР_2 з гр. ОСОБА_1 на гр. ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що посадові особи Прилуцького ЦПП при УДАЇ МВС України зробили незаконну перереєстрацію автомобіля з власника, який мешкає в Києві (ОСОБА_1) на власника, який мешкає в Прилуках (ОСОБА_3). Посадові особи Прилуцького ЦНП при УДАЇ МВС України не надали всі належні документи, які потрібні при перереєстрації автомобіля з одного власника на іншого.

У подальшому, 19 квітня 2014 року вищевказаний транспортний засіб центром надання послуг, пов'язаних використанням автотранспортних засобів з обслуговування Києво-Святошинського району Київської області перереєстрований на гр. ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація й облік здійснюється органами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, а порядок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок державної реєстрації, перереєстрації й обліку транспортних засобів і видачі реєстраційних документів і номерних знаків установлений Правилами державної реєстрації й обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів всіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів і мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.98.

Відповідно п. 8 вищевказаних Правил, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою є , зокрема, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Такими документами можуть бути, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком №1 до цих Правил, видана суб'єктом підприємницької діяльності, який реалізує транспортний засіб.

Відповідно до абзаців 1 та 3 пункту 40 Порядку №1388 (в редакції на момент вчинення відповідачем оскаржуваної дії) зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду; у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в підрозділах Державтоінспекції, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, працівники підрозділів Державтоінспекції оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до органів внутрішніх справ для подальшого проведення перевірки. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до митних органів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні транспортні засоби.

Суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями п. 40 Порядку закріплено вичерпний перелік підстав для скасування державної реєстрації (перереєстрації) та зняття з обліку транспортних засобів.

В спірному випадку підставою для скасування реєстрації автомобіля позивач вказує підроблений документ (довідка-рахунок), який подавався для реєстрації.

Суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів визнання нікчемними правочинів або довідок - рахунків від 05 квітня 2014 року як зазначають позивачи.

Посилання позивачів на висновок експерта від 14 листопада 2014 року № 504/тдд, за відсутності вироку суду, який набрав законної сили, не приймається судом як належний доказ в розумінні статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно листа Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в місті Києві від 08 вересня 2015 року № 10/18508 у відповідь на ухвалу суду повідомило, що для отримання завірених належним чином копій реєстраційних матеріалів на вищевказаний автомобіль необхідно звернутись до УДАІ ГУ МВС України в Чернігівській та Київській областях.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

В даному випадку, відповідачем визначено Департамент ДАЇ МВС України, при цьому, докази вчинення будь-яких владних управлінських функцій в межах спірних правовідносин даним суб'єктом владних повноважень матеріали справи не містять.

Як встановлено частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, спірним правовідносинам, що можуть бути предметом розгляду в адміністративних справах, повинні бути притаманні такі ознаки як порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що вчинені обов'язково у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України під поняттям адміністративний позов визначено - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

З огляду на приписи пункту 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, що відносяться до сфери публічно-правових відносин та порушують права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Слід зазначити, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується кожному (в тому числі юридичним особам) статтею 55 Конституції України.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до частини 1 статті 6 цього ж Закону усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що позивачами не надано належних обґрунтувань наявності порушення їх прав чи інтересів у сфері публічно-правових відносин саме відповідачем - Департаментом ДАЇ МВС України.

Враховуючи обраний позивачами спосіб захисту порушеного права відсутній дієвий спосіб відновлення їх права в даному випадку в межах даного провадження.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник