Справа № 0870/10305/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2013 у справі за позовом Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний дім „Електро Арсенал”

про накладання арешту на всі кошти та інші цінності, які знаходяться в установах банку, –

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не доведено відсутність майна відповідача на час розгляду справи та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, у зв’язку з чим підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, відсутні.

Позивач звернувся з касаційною скаргою про скасування судових рішень, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

В скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З метою встановлення майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, позивачем були направлені запити до Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації, Запорізької регіональної філії ДП „Центр Державного земельного кадастру”, МВС України в Запорізькій області, Територіального управління державної служби гірнічного нагляду та промислової безпеки України у Запорізькій області.

На виконання зазначеної постанови суду податковим органом до банківських установ, обслуговуючих ТОВ Торговий дім „Електро - Арсенал”, направлялись платіжні вимоги № 98 від 13.03.2012, № 97 від 13.03.2012, №99 від 13.03.2012 та №101 від 13.03.2012, які повернуті без виконання у зв’язку із відсутністю коштів на рахунках.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання.

Пунктом 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов’язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов’язаний сплатити нараховану суму грошового зобов’язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до положень пп. 41.1, 41.5 ст. 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень є органами стягнення.

У відповідності до п.87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Підпунктом 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що органам державної податкової служби надано право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Отже, право звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти виникає у податкового органу в разі одночасної наявності двох умов: наявність у платника податків податкового боргу та відсутність майна/або його балансова вартість менша суми податкового боргу.

При цьому, відсутність відповідного майна повинно бути встановлено саме на момент, коли у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, в іншому разі, вимога про застосування арешту коштів є передчасною, оскільки не виключається, що на момент пред’явлення відповідної вимоги майно, за рахунок якого можна погасити податковий борг, буде наявним.

Отже, особливою умовою накладання арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банку, законодавець передбачив відсутність майна у боржника, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, однак поза увагою судів попередніх інстанцій залишилось встановлення наявності чи відсутності, на момент звернення до суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що надані позивачем відповіді на його запити, які надавались в травні та червні 2012 року, не можуть підтверджувати відсутність у відповідача такого майна на час судового розгляду.

Також, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції стосовно того, що платіжні вимоги, які направлялись до банківських установ і які повернуті без виконання позивачу, були сформовані 13.03.2012 та повернуті без виконання банківськими установами 19.03.2012, що не підтверджують доводи позивача про відсутність грошових коштів у позивача на час розгляду адміністративної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для її скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.