Справа № 2-а/1970/2541/11
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2011-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/2541/11

19 вересня 2011 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Бабюка П.М. при секретарі Михайловській Н.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1;

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Підволочиської районної державної адміністрації про стягнення допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Підволочиської районної державної адміністрації (далі Підволочиської РДА) про стягнення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги в сумі 612,70 грн., надбавки за особливо важливу роботу в сумі 178,20 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 грн.

В судовому засіданні позивач подала заяву про зміну позовних вимог з урахуванням якої просила суд стягнути з відповідача: - недоплачену матеріальну допомогу в сумі 612,70 грн. (різниця між середньомісячною зарплатою та посадовим окладом); - середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати; моральну шкоду в розмірі 500 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідно до п.2 розпорядження голови Підволочиської РДА №424 від 19.07.2010 відповідач повинен був виплатити їй одноразову допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати, а не в розмірі посадового окладу, як це було здійснено. Крім цього, позивач вважає, що відповідач неправомірно призупинив нарахування їй надбавки за особливо важливу роботу у вересні 2010 року. Зазначила, що вказана надбавка була отримана нею в грудні 2010 року. Вважає, що Підволочиська РДА при звільненні її з роботи затримала виплату вказаної надбавки, а різницю матеріальної допомоги в сумі 612,70 грн. не виплатила і по даний час, а тому, відповідно до ст.117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплат.

Також в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вказані обставини спричинили їй значні моральні страждання, нею понесені матеріальні витрати на захист своїх прав та інтересів в суді та на лікування гіпертонічної хвороби, а тому просить стягнути з відповідача 500 грн. моральної шкоди.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що у звязку з недостатністю фонду оплати праці згідно кошторису на 2010р. відповідно до розпорядження голови Підволочиської РДА від 01.09.2010р. №551 працівникам адміністрації, в тому числі позивачу, проведено перерахунок допомоги на оздоровлення відповідно до ст.35 Закону «Про державну службу» з розміру середньої заробітної плати до розміру посадового окладу. Також зазначили, що згідно розпорядження з голови Підволочиської РДА №615 працівникам РДА, в тому числі позивачу, з 01.09.2010 призупинено нарахування надбавок за виконання особливо важливої роботи.

Враховуючи наведене, вважають, що на час звільнення позивача з роботи надбавка за особливо важливу роботу в сумі 178,20 грн. не була нарахована позивачу, а тому не входила до сум що належали до виплати при звільненні працівника. Зазначена надбавка за вересень була нарахована і виплачена ОСОБА_1 28 грудня 2010 року на підставі п.2 розпорядження голови Підволочиської РДА від 24.12.2010 №860.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, оцінивши подані докази судом встановлено наступні обставини:

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами позивач - ОСОБА_1 працювала у Підволочиській РДА з 13 березня 2006 року по 13 вересня 2010р. Відповідно до розпорядження голови Підволочиської РДА від 10.09.2010 №588 позивач 13 вересня 2010 року звільнена з посади завідуючого секторои з питань внутрішньої політики, звязків з громадськими організаціями та засобами масової інформації апарату РДА за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України).

19 липня 2010 року розпорядженням голови Підволочиській РДА №424 надано позивачу щорічну основну відпустку за період роботи з 13.03.2009 по 12.03.2010 тривалістю 30 календарних днів з 22 липня по 20 серпня 2010 року.

В пункті 2 вказаного розпорядження зазначено: «Виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати в межах коштів на оплату праці згідно кошторису на 2010 рік.».

20 серпня 2010 року пунктом 1.2 розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації №622 затверджено фонд оплати праці працівників та видатки на утримання Підволочиської РДА згідно з додатком 2.

Відповідно до звіту Підволочиської РДА про заборгованість за бюджетними коштами, станом на 01.09.2010 у відповідача наявні зареєстровані фінансові зобовязання (кредиторська заборгованість) по оплаті праці працівників бюджетних установ.

Враховуючи наведене, у звязку з недостатністю фонду оплати праці згідно кошторису на 2010 рік та з метою забезпечення виплати обовязкових виплат працюючим працівникам 01.09.2010 головою Підволочиської РДА прийнято розпорядження №551 «Про перерахунок допомог на оздоровлення» відповідно до якого вивільненим працівникам при розрахунку проводиться перерахунок допомоги на оздоровлення відповідно до ст.35 Закону «Про державну службу» - з розміру середньої заробітної плати до розміру посадового окладу. Вказане розпорядження є чинним на момент розгляду справи та не оскаржувалось позивачем у встановленому порядку.

Частиною першою статті 35 Закону України "Про державну службу" передбачено надання державним службовцям щорічної відпустки тривалістю 30 календарних днів з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

При цьому згідно з підпунктом 3) пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (далі Постанова КМУ №268) керівникам органів надано право за наявності коштів надавати працівникам допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Це одна й та сама допомога, виплата якої у розмірі посадового окладу є обов'язковою при наданні щорічної відпустки, а за наявності коштів - у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Пунктом 2 розпорядження голови Підволочиській РДА від 19 липня 2010 року №424 визначено, що виплата ОСОБА_1 одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати здійснюється в межах коштів на оплату праці згідно кошторису на 2010 рік.

Враховуючи недостатність фонду оплати праці згідно кошторису на 2010 рік на виконання розпорядження голови Підволочиської РДА №551 від 01.09.2010 «Про перерахунок допомог на оздоровлення» відповідачем проведено перерахунок ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення з розміру середньої заробітної плати до розміру посадового окладу.

Відповідно до довідки відповідача від 10.02.2011 за №01-235/1-14 станом на 01.10.2010 у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем по виплаті їй належних сум при звільненні.

Оцінивши вказані обставини та проаналізувавши зазначені норми закону, суд не встановив порушень вимог чинного законодавства, в тому числі статті 35 Закону України "Про державну службу" та пп.3) п.2 Постанови КМУ №268, в діях Підволочиської РДА щодо виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Також слід зазначити, що Постановою КМУ №268 керівникам органів надано право, а не обовязок, надавати працівникам допомогу для оздоровлення в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника і лише за наявності на це коштів.

Крім цього, враховуючи те, що розпорядження голови Підволочиської РДА №551 від 01.09.2010 «Про перерахунок допомог на оздоровлення» стосується лише вивільнених працівників, суд критично оцінює посилання позивача на те, що після її звільнення відповідачем прийняті розпорядження про виплату працівникам Підволочиської РДА ОСОБА_2 та ОСОБА_4 допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Вказані обставини на думку суду не є також належним доказом достатності коштів фонду оплати праці відповідача для виплати зазначеної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати, як про це зазначав позивач в судовому засіданні, оскільки судом на підставі належних та допустимих доказів які є в матеріалах справи (в тому числі звіту про заборгованість за бюджетними коштами станом на 01.09.2010) встановлено недостатність фонду оплати праці згідно кошторису на 2010 рік.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з Підволочиської РДА заборгованості по виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 612,70 грн. до задоволення не підлягає.

Що стосується виплати 28.12.2010 позивачу надбавки за особливо важливу роботу за вересень 2010 року в сумі 178,20 грн. (за мінусом обовязкових відрахувань - 151,47 грн.) та стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки її виплати, слід зазначити наступне:

Відповідно до пп.1 «в» п.2 Постанови КМУ №268 керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надано право установлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи.

Згідно п.8 Постанови КМУ №268 видатки, пов'язані з набранням чинності цією постановою, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання відповідних органів.

Відповідно до розпорядження голови Підволочиської РДА від 16 вересня 2010 року №615 у звязку із недостатністю кошторисних призначень на оплату праці згідно кошторису на 2010 рік з 01.09.2010 працівникам РДА призупинено нарахування надбавок за виконання особливо важливої роботи. Дане розпорядження не оскаржувалось позивачем у встановленому порядку.

Враховуючи наведене, вказана надбавка за вересень 2010 року не була нарахована позивачу при розрахунку, тому, суд приходить до висновку, що у відповідача не було обовязку щодо її виплати станом на час звільнення (13.09.2010).

24 грудня 2010 року головою Підволочиської РДА прийнято розпорядження №862, згідно п.2 якого працівникам, звільненим із займаних посад апарату та відділів і управлінь Підволочиської РДА до прийняття розпорядження №615 від 16.09.2010 року вирішено нарахувати та виплатити належну їм надбавку за виконання особливо важливої роботи, встановлену розпорядженням голови, за відпрацьований час у вересні 2010 року в розмірі 100 відсотків.

На підставі вказаного розпорядження позивачу 28.12.2010 нараховано та виплачено надбавку за виконання особливо важливої роботи за вересень 2010 року в сумі 151,47 грн.

Частиною 1 ст.116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Підсумовуючи наведене, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з Підволочиської РДА заборгованості по виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 612,70 грн. до задоволення не підлягає, а надбавка за виконання особливо важливої роботи за вересень 2010 року у звязку з прийняттям розпорядження №615 від 16.09.2010 року не була нарахована позивачу при розрахунку, тому, станом на час звільнення (13.09.2010) у відповідача не було обовязку щодо виплати ОСОБА_1 вказаних сум.

Враховуючи наведене, вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати зарплати до задоволення не підлягає.

Згідно вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність порушень законних прав позивача з боку відповідача, то вимога про стягнення моральної шкоди теж не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 153,160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Підволочиської районної державної адміністрації про стягнення допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд у порядку і строки, передбачені ст.ст.186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

В повному обсязі постанова складена 23 вересня 2010 року.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.