Справа № 808/8606/15
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року 14 год. 44 хв.Справа № 808/8606/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лазаренка М.С..,

при секретарі судового засідання: Єрмолаєвій А.Д.;

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» (далі іменується позивач) до Миколаївської митниці ДФС (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №504050002/2015/000001/2 від 12.05.2015 та визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504050002/2015/00010 від 12.05.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» було надано достатньо документів для підтвердження митного оформлення товару за основним (першим) методом. Таким чином, на думку товариства, відповідач неправомірно відмовив позивачу в митному оформленні товару за основним (першим) методом, а відтак Рішення про коригування митної вартості товарів та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення стосовно митної декларації по формі МД-2 №504050002/2015 (додатковий реєстраційний номер митниці 00010) є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою судді від 10.11.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 17 грудня 2015 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях від 23.11.2015 вх. №52222 посилається на те, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи надані до митного контролю та митного оформлення, не містять всіх відомостей відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. Тому, відповідно до статті 53 Митного кодексу України, 08.05.2015 декларанту була предявлена письмова вимога щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Дана вимога передбачала подання декларантом наступних додаткових документів: виписки з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (витрати на зберігання, транспортування, навантаження/розвантаження); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копія митної декларації оформленої в Норвегії; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Під час аналізу додатково наданих документів, контролюючим органом встановлено, що декларантом не було подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість, в повному обсязі. У звязку із цим, відповідач вважає що Рішення про коригування митної вартості товарів №504050002/2015/000001/2 від 12.05.2015 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504050002/2015/00010 від 12.05.2015 винесені митним органом відповідно та у межах чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала заперечення з підстав, викладених вище, просила суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 17.12.2015.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 13.05.2015, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» зареєстровано, як юридичну особу 27 серпня 2004 року за адресою: 69106, Запорізька область, місто Запоріжжя, Заводський район, вул. Скворцова, буд. 236, .

19 грудня 2014 року між Пелагіа АС, що є юридичною особою за законодавством Норвегії «Продавець», з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» м. Запоріжжя, Україна, що є юридичною особою за законодавством України - «Покупець», з іншої сторони, укладено контракт №162S/2014P.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Контракту №162S/2014P, в порядку та на умовах, визначених цим Контрактом, продавець зобовязується передати у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти у власність від продавця cвіжоморожену чи охолоджену рибу різних видів та морепродукти «товари».

Згідно Інвойсу постачальника від 10.02.2015 №10030500 товар постачався за ціною 1,07 доларів США за 1 кг, на умовах CIF м. Миколаїв, Україна.

05 травня 2015 року позивач та постачальник уклали додаткову угоду до Контракту №162S/2014P від 19.12.2014, якою, в звязку з різкою зміною ситуації на ринку морожених морепродуктів, спадом попиту та незначним залишком терміну придатності поставленого товару, змінили ціну товару з 1,07 доларів США за кг на 0,825 доларів США за кг. У звязку з чим, постачальник взамін інвойсу від 10.02.2015 №10030500 видав інвойс від 05.05.2015 №10030500-1.

Для здійснення митного оформлення товару 08.05.2015 позивачем по електронній системі «MD Office™. MDDeclaration» до м/п «Миколаїв морський» Миколаївської митниці ДФС було подано митну декларацію по формі МД-2 №504050002/2015 довідковий №691 (згідно графи 7 ВМД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товару у розмірі 854801,48 грн. (тобто 17,10 грн. або 0,825 USD за 1 кг). Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість згідно частини десятої статті 58 Mитного кодексу України включає вартість товару згідно рахунків 854801,48 грн. (41250,50 доларів США х 20,72246 курс). Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Разом з МД позивачем були надані наступні документи: контракт №162S/2014P від 19.12.2014 з додатковими угодами від 14.01.2015, від 26.03.2015, від 20.04.2015, від 05.05.2015; лист постачальника від 05.05.2015 про зміну ціни та перевиставлення інвойсу; інвойс №10030500-1 від 05.05.2015; інвойс №10030500 від 10.02.2015; калькуляція постачальника від 10.02.2015; прайс-лист від 08.02.2015; сертифікат страхування від 10.02.2015; ветеринарне свідоцтво від 18.03.2015 Ш-29 №059397; сертифікат походження №400500 від 26.02.2015; лист постачальника від 16.02.2015 про відправника товару; лист постачальника від 16.02.2015 про оформлення експортної декларації.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Миколаївська митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару містять розбіжності та неточності:

- підпис продавця Тор Вікенес, зазначений у додатковій угоді від 26.03.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014, не співпадає з підписом, зазначеним у контракті №162S/2014P від 19.12.2014;

- страховий поліс №83623976 від 10.02.2015 неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром;

- розбіжність ціни товару, вказаної у додатку від 05.05.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014, і калькуляцією від 10.02.2015, прайс-листом від 08.02.2015, страховим полісом №83623976 від 10.02.2015;

- інвойс №10030500-1 від 05.05.2015, заявлений у графі 44 МД №504050002/2015/102794 від 08.05.2015, відсутній у додатковій угоді від 05.05.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014 і, таким чином, не підпадає під його дію;

- надана калькуляція від 10.02.2015 не містить обовязкових складових, понесених за митною територією України (зокрема, витрати на зберігання товару, навантаження/розвантаження відповідно до листа PELAGIA від 16.02.2015).

Тому, 08 травня 2015 року відповідно до статті 53 Митного кодексу України, декларанту була предявлена письмова вимога щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Дана вимога передбачала подання декларантом наступних додаткових документів: виписки з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (витрати на зберігання, транспортування, навантаження/розвантаження); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копія митної декларації оформленої в Норвегії; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

12 травня 2015 року позивач на виконання вимоги митного органу надав відповідачу витребувані додаткові документи, а саме: експертний висновок № ОИ-225 від 06.05.2015, виданий Запорізькою торгово-промисловою палатою; доручення від 04.01.2015; лист PELAGIA від 05.05.20215; лист PELAGIA від 11.05.20215; лист PELAGIA від 11.05.20215 стосовно бухгалтерського обліку; експортну декларацію №TSJ202/23191 від 26.11.2013; коносамент №5298-124065/75693 від 23.11.2013.

12 травня 2015 року митним органом прийнято Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №504050002/2015/000001/2, відповідно до графи 31 якого відповідач визначив митну вартість товару, заявленого позивачем до митного оформлення, за резервним шостим методом.

Також, 12 травня 2015 року в оформлені МД № №504050002/2015/ (додатковий реєстраційний номер митниці 102794, довідковий №691) від 08 травня 2015 року було відмовлено, про що оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 504050002/2015/00010.

У вищевказаній картці відмови як причину у відмові у митному оформленні (випуску) товарів вказано те, що митним органом проведене коригування митної вартості та винесене відповідне рішення, що вимагає внесення змін до ВМД.

В картці відмови також зазначено про вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон України, а саме подання нової ВМД згідно з рішенням про коригування заявленої митної вартості.

13 травня 2015 року на підставі рішення митниці декларант оформив нову ВМД по формі МД-2 №504050002/2015/102865, сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі 100050 грн. 88 коп.), про що зазначено в графі 47 ВМД.

25 травня 2015 року позивач додатково надав відповідачу інформацію у вигляді листа постачальника від 20.05.2015 та листа позивача від 25.05.2015 №06/02-432 про вартість товару та інші розбіжності, зазначені в Рішенні.

Листом від 29.05.2015 №1835/10/14-70-25-41 Миколаївська митниця ДФС відмовила позивачу у скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 12.05.2015 №504050002/2015/000001/2 та у визнанні заявленої митної вартості товару.

Не погодившись із рішенням Миколаївської митниці та карткою відмови у митному оформлені товару за ціною угоди, ТОВ «КЛІОН» оскаржило їх до суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та пятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на повязаних із продавцем осіб для виконання зобовязань продавця.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобовязаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини пятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та пятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобовязаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та пятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобовязаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що повязують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено та не заперечується представником Миколаївської митниці, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару №504050002/2015/102794 від 08.05.2015 були подані всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Відповідачем у письмових запереченнях, відповідно до статті 71 КАС України, не доведено наявність обставин, визначених частиною третьою статті 53 МК України, для витребування додаткових документів.

Отже, витребування Миколаївською митницею додаткових документів здійснено за відсутності визначених законом правових підстав.

Тому, не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює наразі для позивача негативних наслідків, оскільки разом із декларацією митної вартості були подані всі передбачені частиною другою статті 53 МК України документи, які давали змогу Миколаївській митниці достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Миколаївською митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності.

Зокрема, відповідачем зазначено, що підпис продавця Тор Вікенес, зазначений у додатковій угоді від 26.03.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014, не співпадає з підписом, зазначеним у контракті №162S/2014P від 19.12.2014.

Позивач надав доручення постачальника від 04.01.2015 на особу, що підписала додаткову угоду.

Також відповідач зазначив, що страховий поліс №83623976 від 10.02.2015 неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, - позивач надав лист постачальника від 11.05.2015 з підтвердженням, що вказаний страховий сертифікат був оформлений на дану партію товару.

Щодо розбіжності ціни товару, вказаної у додатку від 05.05.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014, і калькуляцією від 10.02.2015, прайс-листом від 08.02.2015, страховим полісом №83623976 від 10.02.2015, - позивачем наданий лист постачальника від 11.05.2015 з поясненнями, що додаткова угода про зміну ціни товару була оформлена вже після оформлення калькуляції, прайс-листа та страхового полісу, тому ціна в даних документах не співпадає.

Відповідач зазначив про те, що інвойс №10030500-1 від 05.05.2015, заявлений у графі 44 МД №504050002/2015/102794 від 08.05.2015, відсутній у додатковій угоді від 05.05.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014 і, таким чином, не підпадає під його дію. Позивач надав лист постачальника від 05.05.2015 з поясненнями, що інвойс №10030500-1 від 05.05.2015, виданий на підставі додаткової угоди від 05.05.2015 до контракту, на заміну первісного інвойсу від 10.02.2015 №10030500.

Також відповідач вказав на те, що надана калькуляція від 10.02.2015 не містить обовязкових складових, понесених за митною територією України (зокрема, витрати на зберігання товару, навантаження/розвантаження відповідно до листа PELAGIA від 16.02.2015). Позивач надав лист постачальника від 11.05.2015 з поясненнями, що ці витрати увійшли до пункту 3 калькуляції, як «інші витрати».

Вказані документи в повному обсязі виконують вимоги митниці щодо подання додаткових документів та висновків щодо ціни товару, проте вони не були прийняті до уваги. При цьому, в оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування стосовно причин неприйняття митницею всіх додаткових документів.

На додаткові розбіжності, зазначені в рішенні митниці, позивач також додатково надав пояснення у вигляді листів.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам частини другої статті 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність зроблених митницею висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Згідно частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, згідно МД №504050002/2015/102630 від 30.04.2015.

Частина друга статті 64 Митного кодексу України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до частини першої статті 33 Митного кодексу України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене Митного кодексу України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості Миколаївською митницею у графі 33 спірного рішення, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань та обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №504050002/2015/000001/2 від 12.05.2015 та картка відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504050002/2015/00010 від 12.05.2015, а відтак їх слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №504050002/2015/000001/2 від 12.05.2015.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Миколаївської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504050002/2015/00010 від 12.05.2015.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» () 2718 (дві тисячі сімсот вісімнадцять) грн. 76 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко