Справа № 820/11362/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

14 грудня 2015 р. №820/11362/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я "Обласний центр медико-соціальної експертизи", третя особа - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків України в м. Харкові про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: - визнати недійсним висновок МСЕК від 16.03.2015 року №001142, серія 10 ААА; - зобов'язати відповідача надати нову довідку про наявність зв'язку смерті ОСОБА_5 з його професійним захворюванням.

В обґрунтування позову зазначив, що висновок МСЕК залишив позивача без законної допомоги у зв'язку зі смертю чоловіка позивача, чим порушив права ОСОБА_1, передбачені ст. 46 Конституцією України.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У своїх запереченнях на адміністративний позов зазначив, що відповідно до п. 23 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. №1317 у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії, хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або інвалід має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров'я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров'я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення. Однак, позивач у місячний термін, після одержання висновку комісії не подав письмову заяву на оскарження рішення МСЕК до комісій, в якій проходили огляд. До того ж відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. №1317 п.11.1. міські, міжрайонні, районні комісії - визначають причини смерті інваліда.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації шлюбів 18.07.2008 року зроблений відповідний актовий запис № 318 (а.с.9).

Позивач відповідно до довідки №3071 відноситься до категорії осіб, які втратили працездатність у зв'язку із досягненням пенсійного віку (а.с.35).

Суд зазначає, що чоловік позивача ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5П.) від Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань отримував страхову виплату втраченого заробітку у розмірі 3731,86 грн. (а.с.21).

Зазначені вище виплати ОСОБА_5 отримував оскільки від дії шкідливих виробничих факторів отримав пошкодження здоров'я. За висновком науково-дослідного інституту гігієни праці та профзахворювань Харківського національного медичного університету у ОСОБА_5 встановлено професійне захворювання за діагнозом "ХО3Л III стадии токсикоз-пылевой этиологии. Эмфизема легких II ст., легочная недостаточность ІІІ степени. Хроническое легочное сердце декомпенсированное НК II Б. Заболевание профессиональное" (а.с.20).

Висновком МСЕК від 27.10.2010 року ОСОБА_5 було визнано інвалідом 2-ої групи від профзахворювання з втратою професійної працездатності 80% (а.с.7,14-15).

В липні 2014 року ОСОБА_5 оглядався повторно по зазначеному діагнозу.

05.03.2015 ОСОБА_5 був госпіталізований в Харківську міську клінічну пільманологічну лікарню №13 (а.с. 16-19).

16.03.2015 року чоловік позивача - ОСОБА_5 - помер, про що 17.03.2015 року зроблений відповідний актовий запис № 4464 (а.с. 8, 13).

Згідно з посмертним епікризом причиною смерті стало "легочно-сердечная недостаточность, хроническое легочное сердце, хронический обструктивннй бронхит", що підтверджується Медичною картою стаціонарного хворого №1556 (а.с.19).

Відповідно до Протоколу патолого-анатомічного дослідження №156 від 17.03.2015 р. встановлено, що причиною смерті ОСОБА_5 став "Хронічний обструктивний бронхіт" (а.с.10-11).

Висновком МСЕК встановлено відсутність причинно-наслідкового зв'язку між смертю чоловіка позивача та професійним захворюванням, що в свою чергу унеможливлює здійснення виплат позивачу (а.с.6,12).

Не погоджуючись із позицією та рішенням відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Положеннями ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 28.12.2014 року, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сімї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Положеннями статі 41 зазначеного закону визначено, що у разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати.

У разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сімї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобовязаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сімї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що висновки відповідача щодо наявності чи відсутності причино-наслідкового зв'язку між смертю особи та професійним захворюванням породжують для позивача правові наслідки у сфері публічно-правових відносин, пов'язаних із отриманням державної соціальної допомоги та/або пенсії.

Згідно до висновку від 20.07.2015р. № 137 Українського державного науково-дослідницького інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) з урахуванням Наказу МОЗ України № 605 від 15.11.2005р. визначено, що основною причиною смерті гр. ОСОБА_5 є декомпесована хронічна серцева недостатність (внаслідок розповсюдженої форми атеросклерозу судин, ішемічної хвороби серця та гіпертонічної хвороби) з розвитком набряку легенів і головного мозку. Дані захворювання є загальними, тому причинно-наслідковий зв'язок між смертю та професійним захворюванням відсутній (а.с.56).

Зазначене підтверджується висновком №001142 Комунального закладу охорони здоров'я "Обласний центр медико-соціальної експертизи" (а.с.6).

Пунктом 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, визначено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, причини смерті інваліда або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім'ї померлого. Згідно з п. 2.4. Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка затверджена Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 606 від 15.11.2005 року, розгляд питання про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом проводять на підставі таких документів: направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання (отруєння), або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України або лікарсько-консультаційної комісії лікувально-профілактичного закладу, суду чи прокуратури; свідоцтва про смерть або його копії; посмертного епікризу, завіреного адміністрацією ЛПЗ, в якому перебував на лікуванні, диспансерному нагляді померлий; оригіналу медичної карти амбулаторного хворого, з описом її змісту, зробленим ЛПЗ; копії протоколу патолого-анатомічного розтину з гістологічним дослідженням, затвердженої завідувачем патолого-анатомічного бюро, головним лікарем чи заступником головного лікаря з медичної частини або з поліклінічного розділу роботи, чи акта судово-медичного та судового гістологічного дослідження, затвердженого начальником обласного бюро (міського, районного відділення) судово-медичної експертизи (якщо вони були проведені); акта про нещасний випадок на виробництві, якщо був нещасний випадок; медико-експертної справи померлого (подається на підставі даних останньої довідки МСЕК про визначення інвалідності та/або відсотків втрати професійної працездатності, яку надають родичі померлого).

Згідно з п. 2.14. даної Інструкції остаточне рішення про наявність або відсутність причинного зв'язку смерті з профзахворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом МСЕК може прийняти тільки після всебічного вивчення наданої медичної документації померлого, запиту й розгляду, у разі потреби, додаткових документів та проведення необхідних консультацій. Рішення МСЕК приймається протягом місяця з дати надходження документів померлого, а у разі необхідності витребування додаткових документів з інших закладів, установ, організацій, терміни прийняття рішення може бути подовжено ще на один місяць з повідомленням зацікавлених осіб. Пунктом 2.15. Інструкції передбачено, що розгляд питання щодо встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом проводиться за участю представника відповідного відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Пунктом 2.19. даної Інструкції передбачено, що рішення МСЕК з питань причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом може бути оскаржене до суду у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п. 3 Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, існують такі критерії визначення причинного зв'язку смерті з профзахворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом: 3.1 перебіг основного і супутніх захворювань, що підтверджуються клініко-інструментальними методами обстеження, висновками спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів, результатами патолого-анатомічного або судово-медичного дослідження (якщо вони були проведені); 3.2 ускладнення професійного захворювання (отруєння), трудового каліцтва, час їх настання та ступінь тяжкості, що підтверджені клініко-інструментальними методами обстеження за життя у лікувально-профілактичному закладі або висновками лікарів відповідного профілю з урахуванням етіопатогенетичного зв'язку ускладнень з основним захворюванням та безпосередньою причиною смерті; 3.3 можливість регресування чи прогресування окремих форм професійної патології з моменту припинення дії шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища.

Суд приходить до висновку, що в даному випадку існує необхідність дотримання у процесі застосування спеціальних знань вимог нормативних актів, а отже суд не може по суті підмінити експертну установу, визначивши для неї ті вихідні дані, які суд вважає превалюючими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд по суті підмінив би орган, до компетенції якого належить встановлення причино-наслідкового зв'язку смерті особи із певним захворюванням, при тому, що суд не володіє необхідними для цього спеціальними знаннями.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року із змінами і доповненнями внесеними ПП ВСУ від 25.05.1998 року №15, не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов'язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК.

З огляду на вищевикладене, суд досліджуючи даний спір та правовідносини, що виникли безумовно враховує зазначені положення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року.

Таким чином, суд враховуючи, що оскаржується рішення суб'єкта владних повноважень з дотриманням вимог ст.2 КАС України надає правову оцінку самій процедурі, тобто діям Комунального закладу охорони здоров'я "Обласний центр медико-соціальної експертизи".

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачем доведено правомірність своїх дій.

В свою чергу позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу підтверджуючого порушення МСЕК процедури під час прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача неправомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, неналежним чином обґрунтовані, непідтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я "Обласний центр медико-соціальної експертизи", третя особа - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків України в м. Харкові про зобов'язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 21.12.2015 року.

Суддя Полях Н.А.