Справа № 569/119/15-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2015 р. м. Київ К/800/31564/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання протиправним рішення та його скасування,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання незаконним та скасування рішення (протоколу) №1193.ІІ від 26.03.2014р. засідання Комісії для розгляду питань, пов'язаних з встановленням статусу згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому в частині встановлення неналежності ОСОБА_4 до осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; визнання недійсним посвідчення "Члена сім'ї загиблого" ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 14.10.1998р., виданого Управлінням МВС України в Рівненській області, з подальшим його вилученням; припинення з 01.05.2014р. ОСОБА_4 надання пільг, передбачених ст.15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.04.2015р. позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанцій прийшов до висновку, що оскільки право на отримання позивачкою пільг після смерті її чоловіка визнано рішенням Управління МВС України в Рівненській області, відповідно до якого їй видано посвідчення «Члена сім'ї загиблого», й таке рішення є чинним, то статус позивачки встановлений, а отже вона не була зобов'язана повторно доводити свою належність до певної категорії осіб.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд виходив з того, що служба чоловіка позивачки - ОСОБА_5 в органах внутрішніх справ не пов'язана з виконанням обов'язків військової служби в контексті ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (під час воєнних дій та конфліктів), а тому він не є ветераном війни й, відповідно, позивачка не має права на пільги, встановлені ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивачка звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду апеляційної інстанції, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованим та законним.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що чоловік позивачки - ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 30 років й причиною смерті відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 стало втоплення у воді.

Згідно з висновком з матеріалів службового розслідування від 15.09.1998р. смерть міліціонера окремої роти міліції швидкого реагування "Беркут" УМВС України в Рівненській області старшого сержанта міліції ОСОБА_5 наступила під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків, безпосередньо пов'язана з охороною громадського порядку та громадської безпеки, що також підтверджується й постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 26.08.1998р. та довідкою від 08.04.2014р. №3/2-921, виданою УМВС України в Рівненській області.

14.10.1998р. позивачці, ОСОБА_4, Управлінням МВС України в Рівненській області видано безтермінове посвідчення серії НОМЕР_1, відповідно до якого вона має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

26.03.2014р. на засіданні комісії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради прийнято рішення (оформлене протоколом №1193.ІІ), яким встановлено неналежність ОСОБА_4 до осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; визнано недійсним посвідчення "Члена сім'ї загиблого" серії НОМЕР_1 від 14.10.1998р., видане Управлінням МВС України в Рівненській області, з подальшим його вилученням; припинено з 01.05.2014р. ОСОБА_4 надання пільг, передбачених ст.15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Правовий статус ветеранів війни визначається Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII (далі - Закон №3551), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Так, відповідно до ст.4 Закону №3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав; до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Водночас, як встановлено п.2 ч.2 ст.7 Закону №3551, до інвалідів війни належать інваліди з числа, зокрема, осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України і Служби безпеки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Згідно ж з п.1 ч.1 ст.10 Закону №3551 чинність цього Закону поширюється на сім'ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), а також внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

При цьому, до членів сімей загиблих військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Таким чином, зі змісту наведених норм можна зробити висновок про поширення дії Закону №3551, зокрема, на сім'ї осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ, які загинули під час виконання службових обов'язків.

З огляду на викладені в цій ухвалі мотиви, суд першої інстанції, дійшовши висновку, що рішення Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (оформлене протоколом №1193.ІІ) щодо ОСОБА_4 є протиправним й таким, що підлягає скасуванню, прийняв по суті правильне рішення про задоволення позовних вимог, яке було помилково скасоване апеляційним судом.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року скасувати, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.