Справа № 810/4853/15
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року 810/4853/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Згурівського районного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Дарницького районного центру зайнятості м. Києва, третя особа без самостійних вимог на предмет позову - Відкрите акціонерне товариство національна акціонерна страхова компанія «Оранта» зайнятості, про визнання незаконними та скасування наказів, визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Згурівського районного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі відповідач-1) та Дарницького районного центру зайнятості м. Києва (далі відповідач-2), третя особа без самостійних вимог на предмет позову - Відкрите акціонерне товариство національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі 3-тя особа), про визнання незаконними та скасування наказів, визнання протиправними дій та зобов?язання до вчинення певних дій.

Предмет позову складають відносини між сторонами з приводу проведення відповідачами розслідування страхового випадку, винесення рішень про припинення виплати допомоги по безробіттю та про повернення матеріального забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідачів щодо проведення розслідування страхових випадків стосовно зайнятості ОСОБА_1 в період перебування її на обліку як безробітної є протиправними та суперечать нормам чинного законодавства, а накази видані за наслідками такого розслідування є незаконними та підлягають скасуванню. Крім того, такі накази зумовили протизаконну вимогу повернення матеріального забезпечення. Не погоджуючись з висновками відповідачів, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідач 1 та відповідач 2 проти позову заперечували з мотивів, викладених в письмових запереченнях.

У судове засідання 09.12.2015 Відповідач 1, належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання не зявився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вирішив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 24 грудня 2014 року Наказом Згурівського районного центру зайнятості №НТ141224 відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» ОСОБА_1 надано статус безробітного та встановлено допомогу по безробіттю строком на 360 днів.

У подальшому, в результаті обміну інформацією між Згурівським центром зайнятості та Пенсійним фондом України було отримано відомості про перебування в трудових відносинах ОСОБА_1 з ВАТ НАСК «Оранта» під час перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітної.

Так, Згурівським центром зайнятості було направлено запит до Дарницького центру зайнятості з метою проведення перевірки.

02 квітня 2015 року Дарницьким районним центром зайнятості прийнято Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 02.04.2015 року №143, яким встановлено, що громадянка ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ВАТ НАСК «Оранта» з 04.04.2011 року по 16.01.2015 року і була звільнена за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України.

На підставі вищезазначеного Акту розслідування страхових випадків, Згурівським районним центром зайнятості видано Наказ від 15 квітня 2015 року №24 про повернення матеріального забезпечення.

Так, 15.04.2015 року позивачу було вручено Претензію від 15.04.2015 №231, відповідно до якої виплачена ОСОБА_1 з 24.12.2014 року допомога по безробіттю в розмірі 2925,63 грн. підлягає поверненню.

24 квітня 2015 року Наказом Згурівського районного центру зайнятості №НТ150424 припинено реєстрацію безробітної ОСОБА_1 у звязку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, а накази незаконними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000р. № 1533-III, Законом України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 № 803-XII, Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Наказом Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62,постановою Правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 № 7-1, Постановою Кабінету Міністрів України 20.03.2013 № 198, якою затверджено Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу.

Правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальної гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю визначає Закон України «Про зайнятість населення» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

В розумінні норми ч. 1 ст. 1 цього Закону «зайнятість» - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно, а «безробітний» - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Також, згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009р.,Постанова правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 р. № 7- 1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248 розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення. Перевірка проводиться районними, міськрайонними та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника у разі, коли : під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації. Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади.

Відповідно до пункту 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством.

За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили.

У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості.

Судом встановлено, що позивачка не була ознайомлена з Актом розслідування від 02.04.2015 року №143, що не спростовано відповідачем 2.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки. Таке право кореспондується з правом позивача на участь у процесі прийняття рішення щодо себе.

Так суд враховує, що за наслідками перевірки, здійсненої відповідачем, було винесено рішення, які породжували для позивача обовязки.

Одним із основних принципів правомірного рішення відповідача - суб?єкта владних повноважень, які суд застосовує при вирішення адміністративних справ за позовами про оскарження рішень суб?єктів владних повноважень є врахування відповідачами при винесенні оскаржуваних рішень права особи на участь у процесі прийняття рішення щодо себе (п.9 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Проте, всупереч вищевказаних норм чинного законодавства, будь-які пояснення від ОСОБА_1 не вимагалися, про факт перебування останньої у трудових відносинах з ВАТ «Оранта» позивачку повідомлено не було.

Відтак, суд не приймає до уваги твердження відповідача, зазначені в запереченнях, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено отримання пояснень від особи, щодо якої проводиться перевірка достовірності даних.

Також, пунктом 6 встановлено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Якщо відомості про доходи особи, на підставі яких призначено матеріальне забезпечення, є недостовірними з вини роботодавця, центри зайнятості проводять перерахунок страхових виплат з дня їх призначення. Суми незаконно виплачених коштів повертаються роботодавцем. Виплата коштів, недоотриманих особою внаслідок зниження суми страхових виплат, здійснюється за рахунок коштів Фонду.

З аналізу норм чинного законодавства убачається, що відповідачем 2 було порушено вимоги Порядку проведення розслідування страхових випадків, що стало наслідком прийняття спірних наказів відповідачем 1.

Суд звертає увагу, з матеріалів позовної заяви убачається, що у травні 2012 року позивачка подала заяву про звільнення з підприємства ВАТ НАСК «Оранта» за власним бажанням, при цьому всупереч розділу 2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» роботодавець повернув трудову книжку без відмітки про її працевлаштування та про звільнення з даного підприємства. Отже, про те, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ВАТ НАСК «Оранта» до 16.01.2015 року їй не було відомо.

Крім того, відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків останній дохід на підприємстві ВАТ НАСК «Оранта» був отриманий позивачкою в ІІІ кварталі 2012 року.

Тобто, можна зробити висновок, що трудові відносини ОСОБА_1 та ВАТ НАСК «Оранта» припинилися у травні 2012 року.

Таким чином, вищенаведені факти вказують на порушення норм чинного законодавства відповідачем -2, і як наслідок на протиправність його дій в ході проведення перевірки та рішення, винесеного за результатами такої перевірки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій посадових та службових осіб Згурівського районного центру зайнятості при проведенні розслідування страхового випадку повязаного з застрахованою особою ОСОБА_1, при оформленні документів та прийнятті рішень за результатами розслідування; визнання протиправними дій посадових та службових осіб Дарницького районного центру зайнятості м. Києва при проведенні розслідування страхового випадку оформленого актом від 02.04.2015 року №143 та висновки зазначені в Акті, що стали наслідком таких протиправних дій; визнання незаконним та скасування наказу Згурівського районного центру зайнятості від 15.04.2015 року №24 про повернення матеріального забезпечення в результаті розслідування страхових випадків; визнання незаконним та скасування наказу від 24.04.2015 року №НТ150424 в частині припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 та в частині припинення реєстрації ОСОБА_1 як безробітної підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобовязання Згурівському районного центру зайнятості припинити реєстрацію ОСОБА_1 в статусі безробітної в Згурівському районному центрі зайнятості в звязку з її працевлаштуванням з 01.10.2015 року; зобовязання виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по безробіттю за період з 26.03.2015 року по 01.10.2015 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність критеріям, що закріплені в частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Зміст адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Таким чином, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

У звязку з тим, що суд не має права перебирати на себе дискреційні повноваження субєктів владних повноважень, а саме, повноваження щодо зобовязання Згурівському районного центру зайнятості припинити реєстрацію ОСОБА_1 в статусі безробітної в Згурівському районному центрі зайнятості в звязку з її працевлаштуванням з 01.10.2015 року; зобовязання виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по безробіттю за період з 26.03.2015 року по 01.10.2015 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Однак, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки при звернені до суду позивачем не було сплачено всю суму, що належала сплаті, суд присуджує на користь позивача лише різницю від сплаченої ним суми та суми, що належить поверненню відповідно до задоволених судом позовних вимог.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії посадових та службових осіб Згурівського районного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття при проведенні розслідування страхового випадку пов'язаного з застрахованою особоюШевель ОСОБА_2, та при оформленні документів і прийнятті рішення за результатами розслідування.

3. Визнати протиправними дії посадових та службових осіб Дарницького районного центру зайнятості м. Києва при проведенні розслідуванні страхового випадку оформленого актом №143 від 02.04.2015.

4. Визнати протиправним та скасувати наказ Згурівського районного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття №24 від 16.04.2015 про повернення матеріального забезпечення в результаті розслідування страхових випадків.

5. Визнати протиправним та скасувати наказ №НТ150424 від 24.04.2015 в частині припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 та в частині припинення реєстрації ОСОБА_1 як безробітної.

6. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 679(шістсот сімдесят дев'ять) грн. 20 коп.

7. Стягнути з Згурівського районного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 974(дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп.

8. Стягнути з Дарницького районного центру зайнятості м. Києва до Державного бюджету України судовий збір в сумі 974(дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп.

9. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.