Справа № 821/2943/15-а
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2943/15-а
15 год. 30 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції України у Херсонській області до Дочірнього підприємства "Гауда" Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіслав і Ко" про вжиття заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності,

встановив:

Державна екологічна інспекція України у Херсонській області (далі - позивач, Держекоінспекція у Херсонській області) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Дочірнього підприємства "Гауда" Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіслав і Ко" (далі - відповідач, ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко"), у якому просить зупинити виробництво, пов'язане з переробленням молока, виробництвом масла та сиру.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час проведення перевірки господарської діяльності ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" виявлено численні порушення вимог чинного природоохоронного законодавства, зокрема, відсутність спеціального дозволу на користування надрами та дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, а також встановлено факту скиду відходів молочного виробництва на земельну ділянку, що є підставою для зупинення виробництва, пов'язаного з переробленням молока, виробництвом масла та сиру.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду письмові заперечення, в яких зазначає про відсутність законних підстав для застосування вказаного заходу реагування, оскільки прийнятий позивачем припис про усунення виявлених під час перевірки порушень з зазначенням відповідних термінів для їх усунення унеможливлює застосування заходів реагування шляхом зупинення виробництва. Крім того, відповідач вказує, що висновок позивача про порушення норм Кодексу України "Про надра" є безпідставним, оскільки підприємство здійснює забір води з підземних джерел в межах дозволеного ліміту забору води на підставі дозволу на спеціальне водокористування №Укр 4,8 Хрс вд 24.04.2014 р., який є єдиним документом. При цьому, відповідач вказує на відсутність у Держекоінспекції у Херсонській області повноважень щодо здійснення державного нагляду за використанням і охороною надр. Відповідач також вказує на необґрунтованість висновку Держекоінспекції у Херсонській області про порушення вимог щодо викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, оскільки позивачем не приведено жодного доказу здійснення викидів в атмосферне повітря, а також підприємство не використовує при митті обладнання засіб "Хороліт", що підтверджується видатковим накладними щодо придбання інших препаратів "ПЗ-оксонія актив 150" та "Екофоам СL". Відповідач також зазначає про відсутність порушень природоохоронного законодавства в частині охорони земель, оскільки позивачем не надано достовірних доказів, що в результаті зливу молочних відходів сталося забруднення земель понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, при цьому, акт відбору проб не є належним доказом забруднення ґрунтів у зв'язку з відсутністю в ньому інформації щодо вмісту у відібраних пробах ґрунту небезпечних речовин.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вказані заперечення та просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Херсонській області від 14 серпня 2015 року №404 уповноваженими державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області проведено перевірку суб'єкта господарювання ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складений акт №03-10/47 від 06-14.08.2015 р.

Як вбачається зі змісту даного акту, то згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців №100012858 від 29.05.2015 р. основним видом діяльності ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" є перероблення молока, виробництво масла та сиру. На момент перевірки встановлено що до складу ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" входить два заводи по переробці молока, а саме: Завод №1, розташований за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Петрівка; Завод №2, розташований за адресою: Херсонська область, Великолепетиський район, с. Мала Лепетиха, вул. Маяковського, 1. Під час перевірки було виявлено численні порушення вимог чинного природоохоронного законодавства в ході здійснення ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" господарської діяльності, а саме -

- відсутній спеціальний дозвіл на користування надрами ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко", чим порушено ст. 16 Закону України "Про надра";

- відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, чим порушено ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря";

- зафіксовано факт здійснення посадовою особою ДП "Гауда" TOB "Станіслав і Ко" гр. ОСОБА_3 на тракторі МТЗ-82, державний номер НОМЕР_1 з діжкою об'ємом 8 куб.м. вивозу на відкритий ґрунт молочних відходів з території підприємства на територією населеного пункту с. Петрівка, чим порушено ст. 45, 46 Закону України "Про охорону земель".

На підставі вказаного акту ДП "Гауда" TOB "Станіслав і Ко" був виданий припис №03-13/40 від 20.08.2015 р. про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, яким приписано, серед іншого -

- оформити спеціальний дозвіл на користування надрами з терміном виконання до 20.02.2016 р.;

- оформити дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для заводів по переробці молока № 1 та № 2 з терміном виконання до 20.11.2015 р.;

- не допускати скиду молочних відходів на земельні ділянки, забезпечити передачу сироватки відповідно до договорів з терміном - постійно.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що вищеописані порушення ДП "Гауда" TOB "Станіслав і Ко" природоохоронного законодавства, передбачені ст. 12 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", ст. 57 Кодексу України " Про надра" та ст. 45 Закону України "Про охорону земель", які за своїм змістом передбачають підстави для зупинення виробничої діяльністю з переробки молока, виробництва масла ДП "Гауда" TOB "Станіслав і Ко".

Надаючи правову оцінку вказаному висновку позивача, суд вказує про наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V).

Відповідно до ст. 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.1 ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в тому числі, про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об'єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин.

Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція України, правовий статус якої визначено у Положенні, затвердженому Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №454/2011 (далі - Положення №454/2011).

Відповідно до п.7 Положення №454/2011 Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

Згідно п. 4 Положення №454/2011 Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами, зокрема: б) законодавства про використання та охорону земель щодо, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання забрудненню земель хімічними і радіоактивними речовинами, відходами, стічними водами; г) законодавства про охорону атмосферного повітря щодо, у т.ч., наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин; м) законодавства про поводження з відходами щодо, у т.ч., дотримання вимог виданих дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами; дотримання вимог виданих лімітів на утворення та розміщення відходів; н) законодавства щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.

Відповідно до п. п. 7, 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного (контролю) нагляду у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Як встановлено судом, то за позицією позивача, однією з підстав для застосування заходів реагування у вигляді зупинення виробництва ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" є порушення ст.ст. 16, 19, 23 Кодексу України "Про надра" в частині не оформлення спеціального дозволу на користування надрами.

Вказане порушення зафіксовано в акті перевірки №03-10/47 від 06-14.08.2015 р. (стор. 3-5 акту), зокрема, зазначено, що при перевірці встановлено, що підземна вода з артезіанської свердловини №4-196 використовується для виробничо-технічних потреб, а саме: миття обладнання, для виробництва пари агрегатом водогрійним парогенеруючим електричним, для охолодження продукту, при лабораторних дослідженнях.

При цьому, зазначено, що водопостачання заводу по переробці молока №1 здійснюється з водопровідної мережі КП "Фламінго" на підставі договору від 01.04.2015 р. терміном дії до 01.04.2016 р.

Перевіряючи обґрунтованість вказаного доводу позивача, суд встановив наступне.

Стаття 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачає, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Відповідно до визначень ст.1 Водного кодексу України водокористування - використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів); водний об'єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт); водні ресурси - обсяги поверхневих, підземних і морських вод відповідної території.

Відповідно до ст.46 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів - загальне або спеціальне.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Як встановлено ч.1 ст.49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Пунктом 9 ст.44 Водного кодексу України здійснення спеціального водокористування лише за наявності дозволу передбачений як обов'язок водокористувача.

Відповідно до ст.1 Кодексу України про надра, надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Відповідно до ст.19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу. Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.21 Кодексу України про надра надання надр у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, що видаються після попереднього погодження з органами Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Державного комітету України по нагляду за охороною праці та Міністерства охорони здоров'я України на місцях.

Таким чином, спеціальне використання надр на праві надрокористування, відповідно до ст.ст.16, 19, 21 Кодексу України про надра, передбачає отримання спеціального дозволу (ліцензії) на використання надр.

Відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827, прісні підземні води є корисними копалинами загальнодержавного значення.

Спеціальне використання прісних підземних вод включає в себе як використання водних ресурсів (підземних вод відповідної території) так і надр (мінеральної сировини).

Спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Згідно ч.1 ст.23 Кодексу України про надра землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Таким чином, Кодексом України про надра встановлено обмеження для реалізації цього права виходячи з мети видобування - для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання.

З системного аналізу приписів глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економіки) Водного кодексу України та приписів глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що господарсько-побутові потреби віднесено до потреб населення, а виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями "водокористування для потреб галузей економіки" та "промислові потреби".

Як вбачається з матеріалів справи, ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" водозабір і водокористування здійснюється з артезіанської свердловин № 4-196, які розташовані на земельній ділянці за адресою: с. Мала Лепетиха Великолепетихського району Херсонської області. Водопостачання заводу по переробці молока № 2 здійснюється з власної артезіанської свердловини № 4-196 на підставі дозволу на спеціальне водокористування № Укр 4.8 Хрс від 24.04.2014 р. терміном дії до 01.01.2015 р. з подовженням терміну до 01.01.2016 р., пунктом 4 якого встановлено мету водокористування, а саме: господарсько-питні та виробничо-технічні потреби.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивач здійснював використання води не тільки для власних господарсько-побутових потреб, а й для виробничих, тому наявність спеціального дозволу на користування надрами є обов'язкова.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постановах від 01 квітня 2015 року № 3-32гс15, від 23 червня 2015 року у справі № 21-431а14 та від 13 жовтня 2015 року у справа № 21-2828а15, яка полягає, у тому, що "видобувати підземні води без отримання спеціального дозволу на користування надрами - при використанні підземних вод за умови не перевищення продуктивності забору води в обсязі 300 куб. м на добу - мають право суб'єкти господарювання тільки для власних господарсько-побутових потреб, а видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу".

Проте, суд не погоджується з вимогою позивача про зупинення виробничої діяльністю підприємства з підстав відсутності спеціального дозволу на користування надрами, оскільки ст. 57 Кодексу України "Про надра" передбачає інші заходи реагування за такі порушення, а саме користування надрами у вигляді обмеження, тимчасової заборони (зупинення) або припинення центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або іншим державним органом, уповноваженим на застосування таких заходів реагування, в порядку, встановленому законодавством.

При цьому, суд вказує, що згідно п. 6.15 Положення, Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право опломбовувати приміщення, устаткування, апаратуру підприємств, установ, організацій та об'єктів, стосовно яких було прийняте в установленому порядку рішення про обмеження чи тимчасове зупинення їх діяльності.

Також, суд вважає за необхідне вказати, що за змістом акту перевірки відсутність спеціального дозволу на користування надрами встановлено лише на заводі по переробці молока №2, оскільки його водопостачання здійснюється з артезіанської свердловини №4-196, що не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні.

Крім того, суд вказує, що відповідачем надано до суду договір №26/03 від14.04.2015 р., укладеного між ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" та Південною-Українською гідрогеологічною експедицією, з надання послуг по підготовці пакету документів (в частині геологічного забезпечення) для отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою вивчення підземних вод у відкладах середнього міоцену на водозаборі ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" в с. Мала Лепетиха Великолепетихського району Херсонської обл., що свідчить про вчинення відповідачем дій, направлених на усунення вказаного порушення.

З огляду на вказане, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про застосування заходів реагування у вигляді зупинення виробництва ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" з вищевказаних підстав.

Щодо обґрунтованості вимог позивача про застосування заходів реагування у вигляді зупинення виробництва з посиланням на ст. 45, 46 Закону України "Про охорону земель", а саме внаслідок здійснення посадовими особами вивезення та зливу відходів молочного виробництва на земельну ділянку за межами населеного пункту, то суд вказує про наступне.

Як вбачається зі змісту акту перевірки (стор. 7- 8 акту перевірки), то 12.08.2015 р. в ході проведення рейдової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства виявлено та протоколом про адміністративне правопорушення №5522 від 12.08.2015 р. зафіксовано факт порушення вимог природоохоронного законодавства в частині охорони земель та поводження з відходами, а саме посадовою особою ДП "Гауда" TOB "Станіслав і КО" гр. ОСОБА_3 на тракторі МТЗ-82 здійснював вивіз молочних відходів з території підприємства на територію населеного пункту с. Петрівка та зливав на відкритий ґрунт молочні відходи, внаслідок чого здійснено вибір проб ґрунту. Крім того, 13.08.2015 р. зафіксовано, що автотранспортним засобом ЗИЛ з діжкою, здійснювався скид відходів від молочного виробництва на земельну ділянку за межами населеного пункту ОСОБА_4, що є порушенням ст. 46 Закону України " Про охорону земель".

Перевіряючи обґрунтованість вказаного висновку позивача, суд встановив наступне.

Статтею 46 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що при здійсненні господарської діяльності, пов'язаної із зберіганням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням і захороненням відходів, забезпечуються, зокрема, виконання заходів щодо запобігання або зменшення обсягів утворення відходів та екологічно безпечне поводження з ними; запобігання негативному впливу об'єктів поводження з відходами, що використовуються для збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення відходів на ґрунтовий покрив прилеглих територій.

Підприємства, установи та організації, а також громадяни, діяльність яких пов'язана з накопиченням відходів, зобов'язані забезпечувати своєчасне вивезення таких відходів на спеціальні об'єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення.

Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на землях природно-заповідного та іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, у межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об'єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини.

Розміщення, збирання, зберігання, оброблення, утилізація та видалення, знешкодження і захоронення відходів здійснюються відповідно до вимог Закону України "Про відходи".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відходи" відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 32 Закону України "Про відходи" з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється вести будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами лімітів на обсяги утворення та розміщення відходів. Ліміти на обсяги утворення і розміщення побутових відходів не встановлюються.

Побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов'язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення.

Згідно до ч. 4 ст. 33 вказаного закону України зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання.

Як встановлено судом, то єдиним доводом позивача для застосування до ДП "Гауда" TOB "Станіслав і КО" заходів реагування шляхом зупинення виробництва, на думку позивача, є здійснення посадовими особами підприємства протиправних дій з вивезення та скиду молочних відходів.

Проте, суд не погоджується з вказаною позицією позивача, оскільки вищевказані приписи не передбачають підстав для зупинення виробництва підприємства внаслідок неналежного поводження з відходами.

При цьому, суд вказує, що посилання позивача на ст. 45 цього Закону, як підстава для зупинення виробництва є необґрунтованим, оскільки вказаною нормою Закону регулюються питання щодо охорони земель і ґрунтів від забруднення небезпечними речовинами, до яких не відносяться відходи, пов'язані з виробничою діяльністю.

Також, судом встановлено та не заперечувалось представником позивача щодо відшкодування ДП "Гауда" TOB "Станіслав і КО" заподіяної шкоди внаслідок таких дій шляхом сплати 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 23.12.2015 р.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача заходів реагування у вигляді зупинення виробництва з підстав несанкціонованого скидання відходів.

Щодо обґрунтованості вимог позивача про застосування заходів реагування у вигляді зупинення виробництва внаслідок порушення ДП "Гауда" ТОВ "Станіслав і Ко" ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", а саме відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, то суд вказує про наступне.

Як вбачається зі змісту акту перевірки (стор. 4-5), то перевіркою встановлено, що на заводах по переробці молока № 1 та № 2 миття обладнання здійснюється засобами "Хороліт", при використанні якого виділяються наступні речовини: азотна та фосфорна кислоти, цехи заводу обладнані примусовою витяжною системою, в приміщенні виробничої лабораторії встановлена витяжна шафа. Інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу не оформлені.

Перевіряючи обґрунтованість вказаного висновку позивача, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 10, ч. 5-6 ст. 11 ст. 12 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Необхідність отримання дозволу для здійснення викидів в атмосферне повітря передбачена Порядком проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року № 302.

Відповідно до п. 2 вищевказаного Порядку, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Дозвіл видається суб'єкту господарювання за формою, встановленою Мінприроди.

Судом встановлено, що ДП "Гауда" TOB "Станіслав і КО" не отримано дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що не спростовано відповідачем належними доказами.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності укладеного між ДП "Гауда" TOB "Станіслав і КО" та ПВКФ "Довкілля" договору №30-11 від 04.11.2015 р., з надання екологічних послуг по виконанню інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві та розробки документів, як доказ усунення такого порушення, оскільки на думку суду, такий договір є лише доказом вчинення дій по усуненню порушень, а передбачені законом заходи реагування є способом реагування на протиправні дії відповідача щодо здійснення виробничої діяльності без дозволу на здійснення викидів в атмосферне повітря та направлені на припинення таких порушень.

Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 4 Закону України №877-V повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем не надано доказів усунення вказаного порушення, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття такого заходу реагування, як зупинення виробництва, пов'язаного з переробленням молока, виробництвом масла та сиру, внаслідок здійснення такої діяльності без дозволу на викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Відповідно до припису п. 10 ч. 1 ст. 256 КАС України, постанова суду підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 158-167, 183-2, 256 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов Державної екологічної інспекції України у Херсонській області до Дочірнього підприємства "Гауда" Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіслав і Ко" про вжиття заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності - задовольнити.

Застосувати захід реагування шляхом зупинення виробництва Дочірнього підприємства "Гауда" Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіслав і Ко" (ідентифікаційний код 24752615), пов'язане з переробленням молока, виробництвом масла та сиру.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 грудня 2015 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 5.1.2