Справа № П/811/1546/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2015 рокусправа № П/811/1546/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелеповій Ю.О.

за участю представників:

позивача: - не зявився

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року

у справі № П/811/1546/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.164) просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.02.2015 № та №. Стягнути з Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на користь позивача кошти, витрачені на отримання правової допомоги у сумі 2000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку проведення перевірки, ненаданням документів на запит позивача з огляду на закінчення строку їх зберігання, а отже і відсутністю підстав для застосування штрафних санкцій за таке ненадання, а також безпідставністю визначення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб з огляду на реальність господарських операцій підприємця з ТОВ «Спецторг трак», факт здійснення яких підтверджений належним чином складеною первинною документацією.

Стосовно витрат на правову допомогу у сумі 2000,00 грн. позивач посилався, що для отримання кваліфікованої правової допомоги позивачем з адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги, і витрачені в межах цього договору кошти для отримання правової допомоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 90 КАС України.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2015 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 06.02.2015. У задоволенні інших позовних вимог відмолено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 151,65 грн.

Постанову суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано не доведенням відповідачем фактів відсутності реального характеру господарських операцій позивача з ТОВ «Спецторг трак».

Постанову суду в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.02.2015 мотивовано безпідставним та необґрунтованим не наданням позивачем витребуваних податковим органом первинних документів на запит контролюючого органу № 30012/10/11-23-17-01 від 08.10.2014, в той час як до суду ці документи позивачем були надані.

При розподілі судових витрат суд першої інстанції виходив з розміру задоволених позовних вимог, положень ч.2 ст.2 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI та фактично сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з позовом (182,70 грн.), дійшов висновку, що оскільки адвокат надавала правову допомогу в судових засіданнях, які тривали 46,31 хв., внаслідок чого підлягають присудженню ФОП ОСОБА_1 з Державного бюджету України витрати на правову допомогу у розмірі 19,17 грн. (23,77 грн. х 80,65 %), фактично підлягають стягненню з позивача судові витрати (судовий збір) у розмірі 151,65 грн. (170,82 грн. - 19,17 грн.).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини, викладені в акті перевірки позивача, зазначає, що використовував наявну у нього податкову інформацію стосовно контрагента позивача, згідно якої угоди ТОВ «Спецторг Трак» з покупцями визнано нікчемними, в т.ч. з ФОП ОСОБА_1 за березень 2011 року. Також відповідач посилається на те, що згідно бази даних ІС «Податковий блок» податкова декларація про майновий стан і доходи за 2011 рік ОСОБА_1 подана до Кіровоградської ОДПІ 06.02.2012. Отже станом на 17.10.2014 (на дату надання платником податків відповіді на наданий Кіровоградською ОДПІ запит та на дату складання акта перевірки від 30.12.2014) термін 1095 днів не сплинув.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій також посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити постанову суду в частині відмови в скасуванні податкового повідомлення-рішення № та в частині вимоги про стягнення з позивача судового збору у сумі 151,65 грн.; Прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в цій частині і стягнення з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 сплаченого під час подачі позовної заяви судового збору у сумі 182,70 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 грн.

Позивач зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що запит податкового органу № 30012/10/11-23-17-01 від 08.10.2014 стосувався розбіжностей по декларації з ПДВ за березень 2011 року, яка була подана 20.04.2011, і, враховуючи норми п.п.44.3 ст.44, п.п.114.1 ст.114, п.п.102.1 ст.102 ПК України, інформація стосовно вказаних у декларації з податку на додану вартість даних за терміном давності не підлягає перевірці та за законом не може бути предметом розгляду в адміністративному порядку, і, відповідно, не є законною підставою для надсилання платнику податку запиту про надання інформації та її документального підтвердження. Крім того, законом не передбачені штрафні санкції за ненадання документів в ході до перевірочного аналізу.

Стосовно витрат на правову допомогу позивач посилається на безпідставне стягнення судом першої інстанції 19,17 грн., оскільки адвокат, ОСОБА_2 надавала правову допомогу позивачу у необхідному для цього обсязі, проводила консультацію щодо характеру спірних правовідносин та шляхів їх вирішення, складала скаргу до ГУ ДФС у Кіровоградській області, адміністративний позов до суду та два клопотання, приймала участь у двох засіданнях, тому стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн.

Позивач (його представник), представник відповідача в судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами справи, в 2011 році позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснював вантажні перевезення на загальній системі оподаткування.

Кіровоградською ОДПІ на адресу позивача направлено запит № 30012/10/11-23-17-01 від 08.10.2014 «Про надання інформації та її документального підтвердження», запропоновано ФОП ОСОБА_1 надати інформацію та її документальне підтвердження (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) копії первинних, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують фінансово-господарські відносини, вид, обсяг і якість операцій та розрахунків, що здійснювалися) за взаємовідносинами з ТОВ «Спецторг трак» за період з 01.03.2011 по 31.03.2011 (т.1, а. с.166-167).

Листом від 17.10.2014 ФОП ОСОБА_1 на вищевказаний запит повідомив про надання контролюючому органу платіжних доручень, а також про неможливість надання інших первинних документів за березень 2011 року, які використовувалися в бухгалтерському та податковому обліку з огляду на те, що термін зберігання цих документів, який складає 1095 днів, закінчився (т.1, а. с.168).

Кіровоградською ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Спецторг трак» за березень 2011 року, за результатами якої складено акт № 104/11-23-17-01/НОМЕР_2 від 30.12.2014 (т.1, а. с.7-25).

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1:

п.п.177.2, 177.4 ст.177 ПК України, у зв'язку з чим донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2011 рік у сумі 1 416,96 грн.

п.п.44.1, 44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України, що полягає у ненаданні підприємцем посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать та пов'язані з предметом перевірки.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.02.2015:

- № НОМЕР_3, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2125,44 грн., у тому числі 1416,96 грн. - основний платіж, 708,48 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1, а. с.27, 98);

- № НОМЕР_1, яким відповідно до ч.1 п.121.1 ст.121 ПК України застосовано штрафну санкцію (штраф) у розмірі 510 грн. (т.1, а. с.29, 100).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, такими, що підлягають скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 06.02.2015 колегія суддів зазначає наступне.

Як зафіксовано в акті перевірки позивача від 30.12.2014, в результаті відображення підприємцем у податковому обліку господарської операції з ТОВ «Спецторг трак» за березень 2011 року, реальність якої не підтверджена, порушено п.п.177.2, 177.4 ст.177 ПК України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 1416,96 грн. за вказаний період.

До такого висновку відповідач дійшов з огляду на те, що перевіркою достовірності декларування ФОП ОСОБА_1 витрат за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 встановлено завищення витрат на загальну суму 8335,00 грн. у звязку з включенням витрат, не підтверджених документально.

При цьому відповідачем використана податкова інформація стосовно контраагента позивача - ТОВ «Спецторг трак», а саме: акт ДПІ у м.Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області від 30.01.2013 № 41/22-11/36701368 «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Спецторг трак» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Перша технологічна компанія СТГ» за період з 01.03.2010 по 30.06.2012», у висновку якого зазначено, що ТОВ «Спецторг трак» документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із постачальниками та покупцями за період з 01.03.2010 по 30.06.2012, угоди ТОВ «Спецторг трак» з покупцями визнано нікчемними, отже, відповідно, не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Спецторг трак» з ФОП ОСОБА_1

Таким чином, позивачем в порушення п. 177.4 ст.177 ПК України відображені в податковій звітності правові взаємовідносини з вищевказаним субєктом господарювання без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження обєкту оподаткування, несплати податків, відповідно, в звязку з відсутністю обєктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників на загальну суму 8335,00 грн. (без ПДВ), не підлягають включенню до складу витрат.

Відповідно до вимог підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу.

За приписами пунктів 177.1, 177.2 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України).

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, необхідною умовою для віднесення відповідних сум до витрат є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Господарською операцією, згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондується і з нормами Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є технічне обслуговування та ремонт, автотранспортних засобів; вантажний автомобільний транспорт; транспортне оброблення вантажів; надання в оренду вантажних автомобілів (т.1, а. с.8, 9).

У періоді, який перевірявся, позивач мав правовідносини з ТОВ «Спецторг трак» в межах укладених правочинів у спрощений спосіб, без укладення письмового договору, у порядку та у спосіб, що передбачений ст.181 ГК України, тобто шляхом виписки видаткових і податкових накладних та їх оплатою.

Так, згідно видаткових та податкових накладних ФОП ОСОБА_1 у березні 2011 року придбав у ТОВ «Спецторг трак» запасні частини на суму 10 001,99 грн., у тому числі ПДВ - 1 666,99 грн., (т.1, а. с.120-123).

Оплату вартості придбаного товару позивачем у безготівковій формі підтверджують платіжні доручення (т.1, а. с.124, 125).

За ствердженням позивача, що не спростовано відповідачем, транспортування товару здійснювалось власним транспортними засобами позивача, про наявність яких у підприємця свідчать наявні в матеріалах справи документи (т.1, а. с.170).

При цьому, у такому випадку наявність товарно-транспортної накладної взагалі не вимагається згідно затвердженому постановою Кабінету Міністрів України постановою від 25.02.2009 № 207 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, не суперечить Закону України «Про автомобільний транспорт».

Тим більш, що відсутність документів про транспортування товарів при наявності інших первинних документів не може бути належним доказом відсутності факту реальності здійснених операцій.

Виходячи із змісту вказаних вище документів в їх сукупності, вбачається, що вони містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару, фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача.

Враховуючи види діяльності підприємця, використання придбаних у ТОВ «Спецторг трак» запасних частини шляхом встановлення їх на автомобілі, на підтвердження чого суду надано акт на списання матеріальних цінностей за березень 2011 року від 31.03.2011 (т.1, а. с.169), здійснюється позивачем в межах власної господарської діяльності.

Отже, витрати, понесені позивачем за вищевказаними господарськими операціями з ТОВ «Спецторг трак», пов'язані з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1

Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій з поставки товару (запчастин) в бухгалтерському та податковому обліку позивача матеріали справи не містять. Відповідачем в ході перевірки не встановлено, що отриманий позивачем товар використаний ним в неоподатковуваних операціях.

На момент вчинення відповідних правочинів, контрагент позивача ТОВ «Спецторг трак» мав зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, був зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Законодавчо встановлені вимоги, необхідні для чинності правочину (ст.203 ЦК України), позивачем та його контрагентом дотримані. Крім того, господарські зобовязання з поставки товару (купівлі-продажу) не містять ознак фіктивності (вчинених без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися відповідними правочинами). Також зазначені вище правочини, вчинені позивачем, не містять умов та ознак, які б свідчили про їх суперечність інтересам держави та суспільства, або порушували публічний порядок.

Дії позивача та його контрагента, вчинені на виконання умов вказаних правочинів, направленні саме на створення наслідків, які обумовлені правовою природою договорів відповідного виду. Фактична реалізація мети, з якою укладені вказані вище правочини, настання правових наслідків, обумовлені ними, підтверджено належним чином складеними первинними документами, зазначеними вище.

Взаємозвязок між фактичною поставкою товару та діями контрагента позивача відповідачем в установленому порядку не спростований.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявність вищенаведених первинних документів в їх сукупності свідчить про рух активів позивача у процесі здійснення господарської операції, тобто про те, що мали місце реальні зміни майнового стану платника податків, які є обов'язковою ознакою господарської операції.

Належні докази на підтвердження доводів щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій з поставки товару відповідачем не зазначені, суду не подані. Жодний документ, який в установленому порядку встановлював би відповідні факти та був обовязковим для застосування на всій території України, в матеріалах справи відсутній.

Стосовно посилань податкового органу на акт ДПІ у м.Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області від 30.01.2013 № 41/22-11/36701368 «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Спецторг трак» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Перша технологічна компанія СТГ» за період з 01.03.2010 по 30.06.2012», колегія суддів зазначає, що отримання податковим органом акту перевірки, в якому викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, тощо не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Відповідно до пункту 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації №984 від 22.12.2010, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отже, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на акт перевірки іншого платника податків, яким встановлено порушення податкового законодавства, а також іншу інформацію щодо контрагента позивача, яке не має правових наслідків, не може вважатись доказом у розумінні ст.69 КАС України.

В акті перевірки позивача від 30.12.2014 не наведені докази, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з поставки товару меті та задачам діяльності платників податків, збитковості таких операцій чи інші обставини, які окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність здійснених операцій, відсутність факту поставки товару, а також про те, що реалізацію вказаної операції не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

До того ж, колегія суддів зазначає, що ст.61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

Також зі змісту вищенаведених норм вбачається, що Податковий кодекс України не ставить право позивача на формування податкового кредиту в залежність від декларування постачальниками, в тому числі і по ланцюгу постачання, своїх податкових зобов'язань та/або від сплати ними сум податку на додану вартість до бюджету.

Чинним законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання.

Отже, якщо контрагент позивача і не виконав своїх зобовязань щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цього підприємства і така відповідальність не може бути покладена на позивача.

Крім того, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вищевказаними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Виходячи з вищевикладеного, зважаючи на наявність у позивача, належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентом, вбачається, що позивачем виконані всі умови для віднесення відповідних сум до витрат та податкового кредиту з операцій поставки (купівлі-продажу) товару, у звязку з чим у відповідача відсутні правові підстави для збільшення грошових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, про що прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 06.02.2015.

Висновок суд першої інстанції про задоволення позову в цій частині є вірним.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з судом першої про правомірність податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.02.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, штрафні санкції за означеним податковим повідомленням-рішенням застосовані до позивача на підставі п.121.1 ст.121 ПК України у зв'язку з наданням ФОП ОСОБА_1 на перевірку документів не в повному обсязі, а саме: не надано документи (видаткові накладні на придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Спецторг трак», угоду, укладену з ТОВ «Спецторг трак»), відповідно до направленого Кіровоградською ОДПІ запиту від 08.10.2014 № 30012/10/11-23-17-01.

Податковим органом з цього приводу встановлено порушення позивачем пп.44.1 та пп.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України, а саме: ненадання посадови (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать ьта повязані з предметом перевірки.

Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

В свою чергу, відповідно до п.44.3 ст.44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України, на яку посилається відповідач, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пункт 5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010, визначає, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Таким чином, документами, які підлягають перевірці є первинні документи, на підставі яких платником податків формуються показники податкової звітності.

Відповідачем до суду надано копію запиту від 08.10.2014 про витребування у позивача первинних документів на підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Спецторг трак» (а.с. 166). Вказаний запит направлено на адресу позивача, отримано позивачем до початку перевірку. Також до початку перевірки позивачем надана відповідь на запит податкового органу з доданням певних первинних документів.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що доказів направлення запиту щодо витребування документів під час перевірки суду не надано, колегія суддів вважає, що в діях позивача відсутнє порушення, відповідальність за яке передбачено п.121.1 ст.121 ПК України, отже податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 22.08.2014 є протиправним, підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції допущено неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Стосовно судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Крім того, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу (п.п.1 ч.3 ст.87 КАС України).

Згідно статті 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Приймаючи рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 19,17 грн., суд першої інстанції виходив з приписів ст.2 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та факту надання позивачеві правової допомоги в судових засіданнях, які тривали 46,31 хв.

Апеляційний суд не погоджується з таким розрахунком суду першої інстанції.

В даному випадку з огляду на субєктний склад справи застосуванню підлягає ст.1 вказаного Закону «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно якому розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, надання правової допомоги позивачу здійснювалось адвокатом ОСОБА_2 відповідно до ордера серії КР № 015582 від 16.07.2015 та договору про надання правової (адвокатської) допомоги № 015582 від 16.05.2015 (т.1, а. с.135, 136).

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу у сумі 2000 грн. позивачем надано суду копію розрахункової квитанції серії ЛЛКД № 101922 від 18.05.2015 (т.1, а. с.165).

Загальна сума витрат на правову допомогу 2000,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, складається з вартості послуг, наданих позивачеві, як безпосередньо повязаних з розглядом справи у суді, так і інших, консультаційних, послуг.

Виходячи з аналізу наведених вище норм права, апеляційний суд вважає, що підлягають компенсації не всі витрати позивача на правову допомогу, а тільки такі, що стосуються участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

З наданого адвокатом ОСОБА_2 розрахунку гонорару вбачається, що нею, надавались послуги в тому числі, зі складання адміністративного позову до окружного адміністративного суду (600 грн. за 2 год.) та зі складання апеляційної скарги (300 грн. за 2 год.) (т.2, а. с.11).

При цьому, послуги з участі у судових засіданнях у даному розрахунку відсутні, хоча матеріали справи підтверджують, що адвокат ОСОБА_2 надавала правову допомогу шляхом участі у судових засіданнях 16.07.2015 та 20.07.2015, які в загальному обсязі тривали 46,31 хв.

Отже, з огляду на приписи на ст.1 Закону «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», враховуючи рівень мінімальної заробітної плати з січня 2015 року у сумі 1218 грн., 40 % від якого становить 478,2 грн., колегія суддів дійшла висновку про задоволення вищевказаних вимог позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу у частині:

- послуг зі складанні документів до суду, а саме: за складання адміністративного позову - 600 грн., за складання апеляційної скарги - 300 грн.;

- за участь у судовому засіданні - 369,10 грн. (478,2 грн. х 46,31 хв./60 хв.).

Всього підлягає стягненню на користь позивача 1269,10 грн. витрат на правову допомогу.

Крім того, відповідно до ст.94 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду першої інстанції в сумі 182,70 грн. (75,08 грн. + 109,62 грн.) (т.1, а. с.2, 106) та за подання апеляційної скарги в сумі 913,50 грн. (т.2, а. с.34), всього в сумі 1096,20 грн.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року у справі № П/811/1546/15 скасувати, прийняти нову постанову.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.02.2015 № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір на загальну суму 1096,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 1269,10 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко