Справа № 824/2421/15-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/2421/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.;

за участю секретаря судового засідання Сопко В.Ю.;

сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області

про визнання незаконним та скасування рішення.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивачка) звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції м. Чернівці (далі - ДПІ, відповідач) № від 04.11.2015 р., яким до неї застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 11431,80 грн. за порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання по сплаті єдиного податку протягом строків, визначених п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що за результатами своєї підприємницької діяльності за 2014 р. нею в січні 2015 р. було здано податкову декларацію, в якій визначено суму узгодженого податкового зобовязання з єдиного податку в розмірі 57062,50 грн. Дана сума нею була сплачена 04.02.2015 р.

03.11.2015 р. старшим державним інспектором ДПІ у м. Чернівці ОСОБА_4 складено акт №1225/24-12-17-07-21/НОМЕР_1, в якому зафіксовано порушення позивачкою п. 295.3 ст.295 Податкового кодексу України несвоєчасна сплата суми податкового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб за 2014 р.

Вказувала, що на підставі вказаного акту, 04.11.2015 р. ДПІ у м. Чернівцях винесено податкове повідомлення-рішення №, яким зобовязано її сплатити штраф в сумі 11431,80 грн.

Вважає вказане податкове повідомлення-рішення незаконним, так як за результатами проведеної перевірки не встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання по єдиному податку, визначених п. 295.3 ст. 295 ПК України.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач до суду подав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, зазначаючи, що податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2015 р. прийняте на підставі висновків акту камеральної перевірки від 03.11.2015 р. №1225/24-12-17-07-21/НОМЕР_1, у звязку з несвоєчасною сплатою суми податкового зобовязання по єдиному податку з фізичних осіб за 2014 р..

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 (58000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрована 06.09.2007 р. як фізична особа-підприємець та взята на податковий облік (а.с. 6).

Відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку серії А №803919, виданого ДПІ у м. Чернівцях 16.12.2013 р., позивачка зареєстрована платником єдиного податку з 01.01.2014 р. (а.с.26).

В січні 2015 р. позивачка подала до ДПІ у м. Чернівцях податкову декларацію платника єдиного податку-фізичної особи за 2014 рік, у якій визначила суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 57062,50 грн. (а.с. 68-71).

04.02.2015 р. позивачкою здійснено сплату єдиного податку у сумі 57100,00 грн., що підтверджується квитанцією №160. Вказана обставина не заперечувалася сторонами в судовому засіданні.

12.10.2015 р. позивачка звернулася із заявою до ДПІ м. Чернівцях, в якій просила перенести помилково сплачені нею кошти з р/р 0002 на р/р 0002, код 18050400, МФО 856135, 37978173 ГДК Чернівецькій області.

Вказана заява отримана відповідачем 12.10.2015 р., про що свідчить штамп про прийняття (а.с. 54).

За результатами розгляду заяви, 21.10.2015 р. відповідачем підготовлено висновок № 1987 про перерахування коштів в сумі 57100,00 грн. з рахунку 0002 код 11010500 на рахунок 0002 "єдиний податок з фізичних осіб" (а.с. 55).

На підставі цього висновку, 23.10.2015 р. відповідачем кошти в сумі 57100,00 грн. зараховано в сплату єдиного податку, що підтверджується карткою особового рахунку (а.с. 34-35).

03.11.2015 р. ДПІ у м. Чернівцях проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобовязань до бюджету за 2014 р., за результатами якої складено акт № 1225/24-12-17-07-21/НОМЕР_1 (а.с. 37).

За результатами проведеної камеральної перевірки зроблено висновок про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб протягом строків, передбачених п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасна сплата суми податкового зобовязання по єдиному податку з фізичних осіб за 2014 р.

На підставі висновків викладених в акті перевірки, 04.11.2015 р. ДПІ у м. Чернівцях прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким до позивачки застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 11431,80 грн. (а.с. 37).

Вважаючи прийняте ДПІ у м. Чернівцях податкове повідомлення-рішення протиправними, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Також з матеріалів справи вбачається, що 27.01.2015 р. позивачка подала до ДПІ у м. Чернівцях із порушенням терміну податкову декларацію платника податків-фізичної особи-підприємця за І півріччя 2014 р. від 27.01.2015 р. та задекларувала суму єдиного податку, яка підлягала нарахуванню та сплаті в бюджет в розмірі 1750,00 грн. (а.с. 80-84).

Крім того, 27.01.2015 р. позивачкою до ДПІ у м. Чернівцях подано уточнюючі податкові декларації платника податків-фізичної особи-підприємця за:

- І квартал 2014 р., в якій зменшено суму, яка підлягала перерахуванню до бюджет в розмірі 1750,00 грн. (а.с. 85-88);

- три квартали 2014 р., в якій збільшено суму, яка підлягала перерахуванню до бюджету в розмірі 700,00 грн. та визначено суму штраф, яка нарахована платником податку самостійно у звязку із виправленням помилки в розмірі 3% від суми збільшення, що склало 21,00 грн.

Судом становлено та підтверджується карткою особового рахунку, що станом на 01.01.2015 р. в позивачки переплата по єдиному податку складала 7,91 грн., а станом на 01.02.2015 р., враховуючи подані 27.01.2015 р. декларації, за позивачкою рахувалася заборгованість по єдиному податку в розмірі 713,09 грн.

Як зазначав в письмових запереченнях відповідач, відповідно до вимог ст. 129 ПК України на суму податкового боргу платника (позивачки) нарахована пеня в розмірі 8757,36 грн. та станом на 01.11.2015 р. заборгованість по єдиному податку складала 9432,95 грн. Вказана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні карткою особового рахунку.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-17 від 02.12.2010 р. (далі - ПК України).

Згідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями п. 46.1 ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Підпунктом 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно п.п. 75.1.1. п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Приписами п. 295.3 ст. 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до ч. 7 ст. 69 Бюджетного кодексу України (далі - БК України ) до доходів загального фонду бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів належать в т.ч. єдиний податок. Згідно ст. 10 ПК України єдиний податок відноситься до місцевих податків.

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (ст. 43 БК України).

Згідно з ч. 5 ст. 45 БК України податки і збори (обовязкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 БК України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою цієї статті, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до місцевих бюджетів податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів місцевих бюджетів відповідно до законодавства.

Пунктом 22.4 ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Пунктом 109.1 ст.109 ПК України зазначено що податковим правопорушенням є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Судом встановлено, що позивачка 04.02.2015 р. здійснила оплату податкового зобовязання сумі 57100,00 грн. до місцевого бюджету м. Чернівці, проте помилково у квитанції № 160 зазначила рахунок ГУ ДКС у Чернівецькій області. В подальшому, на підставі заяви позивачки та висновку відповідача, 23.10.2015 р. ДПІ у м. Чернівцях зарахувала вказане податкове зобовязання на правильний рахунок.

Проте, на думку відповідача, ОСОБА_3 порушила терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб протягом строків, передбачених п. 295.3 ст. 295 ПК України, тому на підставі ст. 126 ПК України до позивачки застосовано штрафні санкції.

Суд зазначає, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобовязання до місцевого бюджету в строк, встановлений п. 57.1 ст.57 та п.295.3 ст. 295 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті згодженої суми грошового зобовязання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п. 126.1 ст.126 ПК України.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобовязання необхідно встановити, що у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57, п.295.3 ст. 295 ПК України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобовязання до відповідного бюджет (державного/місцевого). А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання чи інші неточності не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобовязання визначеною вказаною нормою у строк, а відтак і для застосування на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.06.2015 р. у справі №21-377а15.

Статтею 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Під час судового розгляду справи, відповідач не надав до суду доказів вжиття своєчасних заходів по сповіщенню позивачки про існування податкового боргу та надіслання (вручення) їй податкової вимоги, як того вимагає ст. 59 ПК України, що потягнуло за собою несвоєчасне виявлення позивачкою помилкового перерахування податкового зобовязання на інший рахунок, та як наслідок застосування до неї штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким до платника податків застосовано штраф, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено іншого.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівцях № від 04.11.2015 р., а тому адміністративний позов необхідно задовольнити у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позивачкою за заявлені вимоги майнового характеру було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., що підтверджується меморіальним ордером №ps21438108 від 16.11.2015 р., то на її користь необхідно присудити відповідно до задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у м. Чернівцях судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області № НОМЕР_2 від 04.11.2015 р.

3. Присудити на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 487,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2015 р.

Суддя В.К. Левицький