Справа № 2а/1570/4743/2011
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 р. Справа № 2а/1570/4743/2011

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_5 адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, за участю третіх осіб Державне казначейство України, ОСОБА_5 про визнання неправомірними та скасування наказів, зобовязання поновити на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановиЛА:

ОСОБА_6 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними та скасування наказів №229 о/с від 30 травня 2011 року та №611 від 13 травня 2011 року в частині звільнення майора міліції ОСОБА_6, зобовязання поновити на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що він не скоював порушення дисципліни, а відповідачем в свою чергу був порушений порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки його не було повідомлено про проведення службового розслідування.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2012 року адміністративний позов ОСОБА_6 до ГУМВС України в Одеській області, Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, треті особи ДК України, ОСОБА_5 - задоволений повністю.

В апеляційній скарзі ГУМВС України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки рішення про накладення дисциплінарного стягнення приймалось на підставі матеріалів службового розслідування, яке було проведено повно та всебічно, з дотриманням норм законодавства та з урахуванням письмових пояснень осіб та необхідних документів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Одеській області, Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, за участю третіх осіб Державне казначейство України, про визнання неправомірними та скасування наказів відповідача №229 о/с від 30.05.2011 року, №611 від 13.05.2011 року в частині звільнення його з посади старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, зобов'язання поновити позивача на посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 7 червня 2012 року позовні вимоги позивача задоволено, позивача поновлено на посаді. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 7 червня 2012 року змінено в частині поновлення позивача на посаді, яку він займав до звільнення, і в поновлені на службі було відмовлено. 28 травня 2015 року Вищий адміністративний суд України скасував Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року, а справу направив до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив поновити його на попередній посаді та виплатити грошове утримання за час вимушеного прогулу. Представник відповідача позовні вимоги не визнав наполягаючи на тому, що позивач правомірно звільнений з органів внутрішніх справ за порушення Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ. Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено правовідносини та норми права які їх регулюють. Позивач з 1998 року проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується відомостями з трудової книжки АН№143646 (т.1 а. с. 22-25) на час звільнення проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Наказом ГУМВС України в Одеській області №229 о/с від 30.05.2011 року позивача, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (т.1 а. с. 9).

Підставою для прийняття вищевказаного наказу став наказ ГУМВС України Одеській області від 13.05.2011 року №611 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Хмільницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області», згідно якого позивач, підлягав звільненню з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (аркуші справи 158-159).

Згідно наказу №611 від 13.05.2011 року позивач безвідповідально поставився до виконання своїх службових обов'язків, грубо порушив вимоги п.п.2, 3 ч.І ст. 10 Закону України «Про міліцію», що виразилося у не реєстрації заяв про злочини в облікових документах, не прийнятті своєчасно до них рішень, невжиття оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством, для розкриття злочинів; ч.2 ст.10 Закону України «Про міліцію», що виразилося у неповідомленні в найближчий підрозділ міліції про звернення до нього громадян з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, не вжитті заходів до встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення; п.п. 3.9, 3.17 Інструкції про порядок приймання, реєстрації а розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, затвердженої наказом МВС України від 14.04.2004 року №400, що виразилося у не реєстрації заяви або повідомлення про злочин до ЖРЗПЗ або ЖРІЗ, не врученні заявникові талону-повідомлення про реєстрацію його заяви; п.2.2.10 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про злочини, інші правопорушення та події, затвердженої наказом МВС України від 04.10.2003 №1155, що виразилося у несповіщенні чергової частини відділу міліції про звернення громадян з заявами про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці; ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, кодексу честі працівників органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України №18 від 04.01.1996 року, що виразилось у проявленій нещирості при проведенні службового розслідування.

Оскаржувані накази прийняті на підставі проведеної службової перевірки за фактом порушення службової дисципліни працівниками Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, за результати якої складено висновок від 26.04.2011 року. Згідно вищезгаданого висновку 19.04.2011 року до Одеського міського управління надійшов рапорт начальника Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області полковника міліції ОСОБА_7 (т.1 а. с. 85) про отримання заяви від гр. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо протиправних дій працівників карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, які вимагали гроші за прийняття рішення на користь ОСОБА_8 при розгляді матеріалів дослідчої перевірки у відношенні останньої.

Зокрема, перевіркою визначено, що 01 березня 2011 року о 13:40 год. до Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області звернулась гр. ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що мешкає в м. Одесі, 3-й Стекольний провулок 12, з усною заявою про шахрайські дії гр. ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, який мешкає в м. Одеса, 3-й Стекольний провулок 6. Разом з ОСОБА_11 до Хмельницького відділу міліції у зазначений день прибула гр. ОСОБА_12, що мешкає в м. Одеса, 3-й Стекольний провулок, 10. Міліціонер сектору ресурсного забезпечення Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області старший сержант міліції ОСОБА_13 зареєстрував громадянок ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у журналі обліку відвідувачів та запрошених (інв. №870/2011) за №1839 і №1840 відповідно і пропустив їх до службового кабінету сектора карного розшуку №22. В даному кабінеті знаходились старший оперуповноважений сектору карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУВС України в Одеській області майор міліції ОСОБА_6 та оперуповноважений сектору карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУВС України в Одеській області старший лейтенант міліції ОСОБА_14.

Також перевіркою було встановлено, що 01.03.2011 року під час надання усних заяв про шахрайські дії громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_8, працівники Хмельницького відділу міліції ОСОБА_6 і ОСОБА_14 документували заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на папері де потім вони поставили свої підписи. Однак про прийняття даних заяв ОСОБА_6 і ОСОБА_14 не повідомили керівництво Хмельницького відділу міліції та оперативного чергового, не зареєстрували заяви у ЖРЗПЗ відділу, не оформили і не вручили заявникам талон-повідомлення про реєстрацію заяв у ЖРЗПЗ. Відповідно до висновку службової перевірки зазначені обставини підтверджуються поясненнями гр. ОСОБА_12 та гр. ОСОБА_11 від 26.04.2011 року (т.1 а. с. 92-94,124-125).

Під час службової перевірки було встановлено згідно пояснень ОСОБА_8 від 19.04.2011 року (т.1а. с. 97-103), що ОСОБА_6 і ОСОБА_14 гр. ОСОБА_8 перший раз зустріла в середині березня поточного року за ініціативою останніх, вони представились працівниками міліції і пред'явивши дві заяви від громадян про шахрайські дії ОСОБА_8, що фактично підтверджує факт прийняття 01.03.2011 року заяв про злочин від громадян ОСОБА_12 і ОСОБА_11 працівниками Хмельницького ВМ без реєстрації їх у ЖРЗПЗ.

В подальшій бесіді, зі слів ОСОБА_8, ОСОБА_6 і ОСОБА_14 запропонували свою допомогу у вирішенні цієї проблеми за що запросили винагороду 4 тис. доларів США. Таким чином встановлено, що ОСОБА_14 і ОСОБА_6 мали намір використати незареєстровані заяви громадян про злочин, як предмет тиску на правопорушника з метою отримання від нього незаконної грошової винагороди.

Судом першої інстанції на підставі досліджених та оцінених доказів прийшов до правомірного висновку, що заяв від 01.03.2011 року про злочин, вчинений стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_12, позивачу не надходили, у зв'язку з чим порушення позивачем п.п. 3.9, 3.17 Інструкції «Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються» відсутнє.

Зі змісту ст. 2 Дисциплінарного органів внутрішніх справ України вбачається, що дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Відповідно до ст.12 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України звільнення з органів внутрішніх справ є одним із видів дисциплінарних стягнень, які накладаються за порушення службової дисципліни на осіб рядового і начальницького складу.

Статтею 14 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Про оголошення дисциплінарного стягнення видається наказ.

Відповідно до вище перерахованих норм законодавства застосування заходів дисциплінарного стягнення до осіб, що допустили порушення службової дисципліни можливий лише як результат проведення службового розслідування.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що матеріалами службового розслідування, дисциплінарні стягнення відносно позивача не підтверджені, у зв'язку з чим підстави для видання наказу №611 від 13.05.2011 року відсутні, а тому наказ є протиправними та підлягає скасуванню в частині звільнення позивача.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного Статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Відповідно до вимог статті 18 Дисциплінарного Статуту, колегія суддів вважає, що оскільки наказ від 13.05.2011 року № 611 підлягає скасуванню, виданий на його виконання наказ №229 о/с від 30.05.2011 року також є безпідставним та підлягає скасуванню в частині звільнення позивача з займаної посади.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази порушення кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 189, 356 КК України відносно позивача, що також свідчить про відсутність протиправних дій позивача. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки підстави для звільнення позивача з органів внутрішніх справ, зазначені у наказах від 13.05.2011 року №611 та №229 о/с від 30.05.2011 року, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про те, що позивач звільнений з органів внутрішніх справ безпідставно та необхідним задовольнити вимоги позивача шляхом його поновлення на посаді старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області і з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31 травня 2011 року по день поновлення на посаді, але не більше ніж за один рік, оскільки саме у такий спосіб права позивача будуть поновлені в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.І ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць, а також негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про міліцію» - форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначені структура та умови виплати грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом № 499 від 31 грудня 2007 року «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» - грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Зокрема пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ №114 від 29.липня 1991 р., в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Тобто, на час виникнення спірних відносин законодавством було установлено обмеження у відшкодуванні заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного року. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року(справа № 21-352а13) та від 17 лютого 2015 року (справа №21-8а15). Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного року, суд виходив з наступного.

Середній заробіток працівника, згідно зі частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Згідно довідки без номера та дати відповідача, грошове утримання позивача на момент звільнення становить 1734.38 грн. (том 3 а.с. 11). Норму тривалості робочого часу на 2011 рік визначено Листом від 25.08.2010 р. №9111/0/14-10/13 Міністерством праці та соціальної політики України: червень 20 робочих днів, липень 21 робочих днів, серпень 22 робочих дні, вересень 22 робочих дні, жовтень 21 робочих днів, листопад 22 робочих днів, грудень 22 робочих днів. Норму тривалості робочого часу на 2012 рік визначено Листом від 23.8.2011 № 8515/0/14-11/13 Міністерством праці та соціальної політики України: січень 20 робочих днів, лютий 21 робочих днів, березень 21 робочих днів, квітень 20 робочих днів, травень 20 робочих днів.

Обраховуючи розмір середньоденного грошового забезпечення, необхідно виходити із наступного розрахунку: 3498.76грн (грошове забезпечення за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні 1734.38 грн. грн. + 1734.38 грн.) поділити на 42 дні (фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні) = 83.30 грн.. Весь час вимушеного прогулу з 01.06.11 року по 01.06.12 року становить 252 робочих дня.

Таким чином, за весь час вимушеного прогулу на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 20991.60 грн. грошового забезпечення (83.30 грн. Х 252 робочих дня = 20991.60 грн.).

Відповідно до ст. 201 КАС України суд апеляційної інстанції змінює постанову або ухвалу суду першої інстанції, коли має місце правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, а також вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги щодо скасування оскарженого судового рішення в цілому суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи, проте вбачаються підстави для його зміни із-за порушень процесуальних норм.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, за участю третіх осіб Державне казначейство України, ОСОБА_5 про визнання неправомірними та скасування наказів, зобовязання поновити на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - змінити виклавши абзац четвертий резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Стягнути з Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 20991.60 грн."

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2012 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3