Справа № 819/3397/15
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3397/15

24 листопада 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі

головуючої судді Ходачкевич Н.І.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори про зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської районної державної нотаріальної контори про зобов'язання зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку , що знаходиться за адресою по вул. Лісова за №56 в селі Великі Гаї, Тернопільського району та виключити житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами по вул.Лісова, 56 в селі Великі Гаї, Тернопільського району, який належить ОСОБА_1, з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що він є власником житлового будинку за адресою:вул. Лісова,56, с. Великі Гаї, Тернопільського району на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 17.01.2002 року Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради на підставі рішення від 27.12.2000 року № 73. приватним нотаріусом ОСОБА_2 був посвідчений договір застави від 03 грудня 1998 року, укладений між ОСОБА_3 (заставодержатель) та ОСОБА_4 (заставодавець) та ОСОБА_5 (позичальник), за умовами якого на запезпечення зобовязання, що виникло відповідно до договору позики грошей на суму 37000 грн заставодавець передає заставодержателю в заставу терміном по перше січня 2000 року цегляний житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами , загальнею площею 96,6 кв.м, житловою - 49,9 кв.м., що знаходиться за адресою в с.Великі Гаї по вул.Лісовій №56, Тернопільського району, Тернопільської області, належний заставодавцю. При посвідченні договору застави було накладено заборону на відчуження зазначеного будинку. Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції було надано витяг з Державного реєстру речових прав, з якого вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис про внесений Тернопільською державною нотаріальною конторою обтяження, на підставі договору застави серії ААН №954836 від 03.12.1998р. у вигляді заборони відчуження нерухомого майна. Позивач звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, Однак відповідач відмовив у знятті заборони відчуження зазначеного нерухомого майна. Позивач вважає, що така відмова відповідача порушує його право на вільне володіння, користування та розпорядження майном, яке належить йому на праві власності, а тому просить зобов'язати відповідача зняти заборону відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: по вул.Лісова, 56 в селі Великі Гаї, Тернопільського району, Тернопільської області.

Позивач в судове засідання не зявився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі .

Представник відповідача в судове засідання не з'явився , проте подав клопотання, в якому просить розглянути справу без участі Тернопільської районної державної нотарільної контори.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03.12.1998 року приватним нотаріусом був посвідчений договір застави серії ААН №954836, укладений між ОСОБА_3 (заставодержатель) та ОСОБА_4 (заставодавець) та ОСОБА_5 (позичальник), за умовами якого на забезпечення зобов"язання, що виникло у Позичальника відповідно до договору позики грошей на суму 37000 грн заставодавець передає заставодержателю в заставу терміном по перше січня 2000 року цегляний житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами , загальнею площею 96,6 кв.м, житловою - 49,9 кв.м., що знаходиться за адресою в с.Великі Гаї по вул.Лісовій №56, Тернопільського району, Тернопільської області, належний заставодавцю.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 серпня 2015 року індексний номер 43039143, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 24034546, згідно якого проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок, який розташований за адресою:Тернопільська область, Тернопільський район, с.Великі Гаї, вулиця Лісова, будинок 56, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 17.01.2002 року, виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно У Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис про обтяження за реєстраційним номером 5230864 за наступними параметрами: вид обтяження: заборона на нерухоме майно (архівний запис з феміди № 71222-22 від 03.12.1998р.); реєстраційний номер обтяження:5230864; зареєстровано: 02.07.2007 19:30:58 реєстратором: Тернопільська районна державна нотаріальна контора.; підстава обтяження: договір застава, серія та номер 8679, виданий 03.12.1998, видавник:Приватний нотаріус ОСОБА_2 особа, майно/права, якої обтяжуються (власник): ОСОБА_4.

Позивач з метою ефективного здійснення свого права власності звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори для зняття заборони на нерухоме майно.Однак, Тернопільськоью районною державною нотаріальною конторою позивачу надали відмову.

Позивач з даними діями відповідача не погодилася та оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 1 Закону України "Про нотаріат" №3425-XII від 02 вересня 1993 року встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Із наведеної норми випливає, що на нотаріуса покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок внесення (вилучення) записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регулюється Положенням про єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №31/5 від 09 червня 1999 року (яка була чинною на час внесення запису про заборону на нерухоме майно) (далі - Положення).

Так, пунктом 1.1 Положення встановлено, що Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (далі - Реєстр заборон) - це електронна база даних, яка містить відомості про: обтяження нерухомого майна: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна.

Держателем Реєстру заборон є Міністерство юстиції України (пункту 1.3 Положення).

Відповідно до пункту 1.5 Положення, Реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через комп'ютерну мережу.

Згідно з пункту 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною контрою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Положення державні нотаріальні контори виступають як Реєстратори Реєстру заборон, Держателем якого є Міністерство юстиції України, та при внесенні реєстраційного запису до Реєстру заборон не вчиняють нотаріальної дії, а виконують управлінські функції.

Таким законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Як визначено абз.2 ч.1 ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація прав є обов'язковою.

У відповідності до ч.1 ст.4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.8 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Виходячи з норми ч.1 ст.9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстратором може бути державний реєстратор органу державної реєстрації прав (державний службовець) або нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Виходячи з наведеного, відповідач є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Також зазначене кореспондується з п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, а саме: державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

Так, абз.3 ч.5 ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Окрім того, ч.9 ст.15 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. У відповідності до абз.4 ч.1 ст.16 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію.

При цьому, статтею 74 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ Про нотаріат встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Отже, законом визначено обов'язок нотаріуса як державного реєстратора зняти заборону відчуження нерухомого майна.

Проаналізувавши наведені норми, враховуючи наведені обставини у справі, суд погоджується з доводами позивача про безпідставну відмову відповідача щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с.Великі Гаї, вулиця Лісова, будинок 56

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити

2. Зобовязати Тернопільську районну державну нотаріальну контору зняти заборону відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с.Великі Гаї, вулиця Лісова, будинок 56 внесене Тернопільською районною державною нотаріальною конторою

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.