Справа № 805/2297/15-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року справа №805/2297/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Казначеєва Е.Г., суддів: Васильєвої І.А., Жаботинської С.В., секретаря судового засідання Корадо А.А., за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 р. у справі № 805/2297/15-а (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій та податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій та податкових повідомлень-рішень (а.с.3-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року відмовлено в задоволені позовних вимог (а.с.152-155).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при розгляді справи та ухваленні судового рішення були порушені норми матеріального, а саме п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, ст. 80, ст. 81, ст. 85 ПК України та норми процесуального права, а саме п. 3 ст. 2, п. 2 ст. 71, ст. 86, ч. 3 ст. 163, ст. 159 КАС України. Також зазначає, що на момент перевірки, яка проводилась 19 січня 2015 року позивача на обєкті торгівлі вказаному в акті перевірки не було, оскільки фактично припинив підприємницьку діяльність та не здійснював торгівельну діяльність. Продаж товарів в тому числі підакцизної групи товарів на обєкті торгівлі здійснює інше підприємство, продавців та продовольчих товарів позивач не має, вказана в акті особа не перебувала у трудових відносинах з позивачем, а вказаний в акті товар їй не належав. Наказу про проведення перевірки та направлень на проведення перевірки позивач не отримував. Акт про відмову від підпису у направлені на перевірку складений 20.01.2015 року, перевірка проведена 19.01.2015 року, тобто, на час перевірки направлення не існувало. Будь-яких доказів здійснення підприємницької діяльності на вказаному в акті перевірки місці торгівлі відповідачем не було надано (а.с.162-167).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року замінено в адміністративній справі № 805/2297/15-а первинного відповідача ОСОБА_5 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Донецькій області на його правонаступника ОСОБА_5 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_4 була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 08.02.2010 року, перебувала на податковому обліку у ОСОБА_5 об`єднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій області з 09.02.2010 року за № 18686 та здійснювала господарську діяльність, зокрема в магазині «Паляниця» за адресою: м. Словянськ, вул. Луначарського. 02.02.2015 року припинено реєстрацію позивача в якості фізичної особи-підприємця, що підтверджено даними ЄДР та довідкою відповідача (а.с.39)

15 січня 2015 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято наказ «Про проведення перевірки» № 5, яким з метою здійснення контролю за дотриманням порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) тощо, наказано провести фактичні перевірки субєктів господарювання згідно з Додатком, що додається. Тривалість перевірки не повинна перевищувати 10 діб (а.с.46).

В додатку до наказу № 5 від 15 січня 2015 року, зазначено субєкт господарювання ФОП ОСОБА_4, адреса господарського обєкта: м. Словянськ, вул. Луначарського, підстава для проведення перевірки зазначено п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (а.с.46 зворотній бік).

16 січня 2015 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області складено направлення на перевірку № 13 та 14, відповідно до яких на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України наказу № 5 від 15 січня 2015 року ГУ ДФС у Донецькій області проводить з 19.01.2015 року фактичну перевірку ФОП ОСОБА_4, за адресою м. Словянськ, вул. вул. Луначарського, біля автовокзалу, тривалістю 10 робочих днів (а.с.41-42).

В період з 19.01.2015 року по 28.01.2015 року посадовими особами Головного управління ДФС у Донецькій області на підставі направлень на проведення перевірки № 13 та 14 від 16.01.2015 року та наказу № 5 від 15.01.2015 року здійснено фактичну перевірку господарської одиниці магазину «Паляниця», за адресою: м. Словянськ, вул. Луначарського,8а (район автовокзалу), субєкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_4

28.01.2015 року за результатами перевірки складено акт (довідка) перевірки за дотриманням субєктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності свідоцтв про державну реєстрацію субєктів підприємницької діяльності торгових патентів і ліцензій, зареєстрований в органі ДФС за місцем здійснення діяльності субєкта господарювання 28.01.2015 року реєстраційний № 04/05/99/22/04/НОМЕР_1 (а.с.31-35)

В акті перевірки, були встановлені порушення позивачем вимог п. 1, 2, 3 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР) в частині не проведення розрахункової операції через зареєстрований та переведений у фіскальний режим роботи РРО та видачі розрахункового документу не встановленого зразку, вимог п. 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР в частині не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 9808,65 грн., вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» 19 грудня 1995 року № 481/95-BP (далі Закон № 481/95-BP) в частині реалізації алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії на загальну суму 7694,65 грн. та постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30 жовтня 2008 р. № 957 (далі Постанова № 957) в частині здійснення роздрібної торгівлі горілкою за ціною, нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни на горілку.

На підставі вказаного акту відповідачем було прийнято рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № НОМЕР_2 від 18 лютого 2015 року, за яким до позивача згідно абз. 5, 13 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-BP застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн. за порушення вимог ст. 15 Закону № 481/95-BP в частині реалізації алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії та в сумі 10000,00 грн. за порушення Постанови № 957 в частині реалізації горілки «Всеградська» 0,5 л. за ціною нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни на горілку (а.с.9-10).

Відповідачем на підставі акту перевірки та п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 глави 4 Розділу ІІ Податкового кодексу України та згідно ст. 16, п. 1 ст. 17, ст. 20 Закону № 265/95-ВР, прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 18 лютого 2015 року, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 19618,30 грн. за порушення вимог п.1, 2, 3, 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (а.с.11).

Також, відповідачем на підставі акту перевірки та п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_4 від 19 березня 2015 року, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510,00 грн. за порушення вимог ст. 85 Податкового кодексу України (а.с.12).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суду першої інстанції дійшов до висновку, що субєктом владних повноважень по справі правомірність прийняття спірних рішень доведена, а позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується, з наступних підстав.

Закон № 481/95-BP, визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України та відповідно до ст. 16 контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

У відповідності до статті 1 Закону № 481/95-BP, місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Стаття 15 Закону № 481/95-BP визначає обовязок наявності ліцензій у суб'єкта господарювання при здійсненні торгівлі алкогольними напоями, в абзац 5 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-BP, передбачає застосування фінансових санкцій за торгівлю алкогольними напоями без наявності такої ліцензій.

Абзацем 13 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-BP визначена відповідальність у разі торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої.

Закон № 265/95-ВР визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Частино 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР передбачена відповідальність за порушення пункту 1, 2, 3 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а саме за: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання.

Статтею 20 Закону № 265/95-ВР передбачено застосування фінансових санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, визначено відповідальність за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, вищевказані норми передбачають застосування до суб'єкта господарювання відповідальності за вчинення протиправної дії (бездіяльності) лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи.

Колегія суддів зазначає, що підставою для застосування до позивача фінансових санкцій та штрафів спірними рішеннями слугував висновок відповідача щодо реалізації в магазині «Паляниця», що належить позивачу, алкоголю за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні та без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, надання розрахункового документу не встановленого зразка та здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Таким чином, визначальним питанням для вирішення даного спору є відповідність дій податкового органу вимогам діючого законодавства щодо здійснення перевірки та встановлення факту здійснення саме позивачем господарської діяльності з продажу алкогольних напоїв за вказаною в акті перевірки адресою в період її проведення.

Відповідно до матеріалів, справи перевірку призначено на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Матеріали справи не містять відомостей щодо вручення позивачу або уповноваженому представнику наказу про призначення фактичної перевірки. Акт про відмову 19.01.2015 року невстановленої особи від підпису у направленні на перевірку складено 20 січня 2015 року, після початку перевірки, що є порушенням вимог вищезазначеної норми в частині вручення субєкту перевірки такого рішення.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять безперечних доказів, що саме позивач здійснював торгівельну діяльність з продажу алкогольних напоїв, з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів справи перевірка призначена та проведена за адресою: м. Словянськ, вул. Луначарського (біля автовокзалу) у магазині «Паляниця» субєкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_4

Разом з цим, відповідно до паспорту прив'язки групи тимчасових споруд, договір оренди № П25/1 від 01.08.2014 року, за вказаною адресою знаходиться група торгових павільйонів, отже, за однією адресою фактично здійснює господарську діяльність декілька суб'єктів, які можуть самостійно здійснювати торгівлю алкогольними напоями за наявності відповідної ліцензії (а.с.122-125).

Відповідно до договору оренди № П25/1 від 01.08.2014 року укладеному між ФОП ОСОБА_6 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (ОСОБА_7), в порядку та умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобовязується передати ОСОБА_7 у строкове платне користування, а ОСОБА_7 зобовязується прийняти у строкове платне користування частину магазину (торгівельного павільйону), що визначене у цьому Договорі та зобовязується сплачувати Орендодавцеві орендну плату (п.1.1). Адреса де знаходиться приміщення, що орендується: м. Слов'янськ, вул. Луначарського, 8а (п.1.2). ОСОБА_8 п.10.1 договір діє з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року (а.с.20).

Відповідно до ОСОБА_8 приймання-передачі від 01.08.2014 року, який є додатком № 1 до договору оренди № П25/1 від 01.08.2014 року, вказане в договорі приміщення (частину) та майно передане позивачу (а.с.64).

ОСОБА_8 приймання-передачі від 09.01.2015 року, який є додатком № 2 до договору оренди № П25/1 від 01.08.2014 року, у звязку з закінчення дії договору оренди № 25/1, позивач ОСОБА_7, як орендар повернув, а Орендодавець прийняв приміщення (частину) та майно, що розташоване за адресою: м. Слов'янськ, вул. Луначарського, 8а.

Тобто, позивачем вказане в договорі приміщення, за яким здійснювалась перевірка, на момент її проведення було передано власнику. Відповідачем у власника приміщення не перевірялось чи здійснював позивач торгівельну діяльність після спливу терміну договору оренди. Державну реєстрацію позивача як фізичної особи - підприємця було припинено 02.02.2015 року.

Також, відповідно до довідки ПП "Укрславторг" від 23.07.2015 року № 23/07, торгівлю алкогольними напоями у приміщенні за адресою: м. Слов'янськ, вул. Луначарського, 8а, здійснює ПП "Укрславторг", а не позивач, вказане підприємство здійснювало продаж алкогольних напоїв вже більше 3-х років за вказаною адресою, інші субєкти господарювання продаж алкогольних напоїв у вищевказаному торгівельному павільйоні не здійснювали (а.с.65). Зазначене також підтверджується ліцензією на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з терміном дії з 27.08.2014 року по 27.08.2015 року виданої на ПП "Укрславторг" за місцем торгівлі: м. Слов'янськ, вул. Луначарського, 8а (а.с.66-67).

Посилання суду першої інстанції на те, що ліцензія ПП "Укрславторг" зареєстрована 26.03.2015 року, тобто після перевірки, не може свідчити на нездійснення вказаним підприємством ліцензійної діяльності з 27.08.2014 року.

В акті перевірки встановлено, що в приміщенні магазину 18.01.2015 року було реалізовано горілка «Всегородська», разом з цим, матеріали справи не містять будь-яких підтверджень вказаних обставин.

Також, в акті перевірки зазначено, що перевірка проведено у присутності ОСОБА_9, яка представилась продавцем, та відмовилась від отримання направлень та наказу на проведення перевірки, а також від підписання акту перевірки.

Разом з цим, під час перевірки вказаною особою документів, що посвідчують особу та підтверджують перебування її у трудових відносинах з позивачем не було надано, матеріали справи також їх не містять. Тобто, перевіряючими фактично не була встановлена особа, яка здійснювала торгівлю.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що у період здійснення підприємницької діяльності найманих осіб у позивача не було.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за результатом контрольної операції ОСОБА_10 було видано розрахунковий документ не встановленого зразка у вигляді накладної від 19.01.2015 року на суму 83,25 грн., в графі "от кого" - зазначено ЧП Склярова (а.с.40). Разом з цим, вказаний документ не містить будь-яких печаток, штампів або підпису позивача, які б свідчили про його належність позивачу або про здійснення саме позивачем вказаної в акті господарської діяльності. Також, відповідно до цієї накладної вона заповнена та підписана ОСОБА_10, перебування якої в трудових відносинах з позивачем нічим не підтверджено.

Також, матеріали справи не містять будь-яких письмових підтверджень щодо належності вказаних в акті перевірки та описі товарно-матеріальних цінностей позивачу (а.с.49-52).

Стосовно посилання відповідача та суду першої інстанції на постанову Слов'янського міськрайонного суду у від 06.04.2015 року в справі № 3/243/321/2015, яка набрала законної сили, якою ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні адміністративного порушення, передбаченого ст. 155-1, ст. 164 ч.1 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_8 приписами ч. 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З огляду на вимоги цієї статті, вищевказана постанова суду не може безумовно підтверджувати чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, оскільки судом не досліджувались обставини та докази щодо вчинення саме цією особою адміністративного правопорушення, а тому вказана постанова не може бути врахована при прийнятті рішення у цій справі. Крім того, постанова суду була прийнята за відсутності ОСОБА_4 та оскаржена нею в апеляційному порядку, але у звязку з пропуском строку була скарга залишена без розгляду, тобто судом апеляційної інстанції також не досліджувалися будь-які докази скоєння ОСОБА_4 вказаного адміністративного порушення.

Таким чином, матеріали справи не містять безперечних доказів, що саме позивач здійснював торгівельну діяльність, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Частиною 2 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ОСОБА_8 статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави прийти до висновку про відсутність підтвердження факту порушення позивачем норм чинного законодавства, оскільки відповідачем не було надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів того, що спірні рішення прийняті обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність винесення ним спірних рішень.

Рішення та висновки субєкта владних повноважень не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що наявними в матеріалах справи документами підтверджено неправомірність дій відповідача при здійсненні перевірки та прийняті спірних рішень.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального права та неповним зясуванням фактичних обставин справи, що є підставою для скасування рішення.

Зважаючи, що позивачем при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 2009 грн. 71 коп., відповідно до Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року та 94 КАС України, з відповідача необхідно стягнути сплачену позивачем суму судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2009 грн. 71 коп.

Керуючись статтями 94, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 р. у справі № 805/2297/15-а задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 р. у справі № 805/2297/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних фінансових санкцій ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № НОМЕР_2 від 18 лютого 2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № НОМЕР_3 від 18 лютого 2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № НОМЕР_4 від 19 березня 2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_4 судові витрати у вигляді судовий збір в сумі 2009 (дві тисячі девять) гривень 71 копійка за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Повний текст складено та підписано колегією суддів 22 грудня 2015 року.

Головуючий суддя: Е.Г.Казначеєв

Судді: І.А.Васильєва

ОСОБА_11