Справа № 814/270/15
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 р. Справа № 814/270/15

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Романішина В.Л.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вознесенському районі Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вознесенському районі Миколаївської області про стягнення витрат з виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві,-

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2015 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вознесенському районі Миколаївської області про стягнення витрат з виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року на загальну суму 539,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не відшкодував у добровільному порядку витрати на доставку ОСОБА_1 пенсії, у зв'язку з втратою годувальника, який помер в наслідок нещасного випадку на виробництві, з вересня по грудень 2014 року на загальну суму 539,12 грн. Оскільки, заборгованість в добровільному порядку відповідачем погашена не була, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

За наслідками розгляду адміністративного позову Миколаївським окружним адміністративним судом ухвалено постанову від 17 лютого 2015 року про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції зазначив, що , витрати, понесені органами ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності від трудового каліцтва (у тому числі й пенсій особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР), а також щомісячна цільова грошова допомога на прожиття підлягають відшкодуванню за рахунок ФСС, як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Відповідач звернувся з апеляційною скаргою та просить скасувати вказане рішення з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на те, що участь відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення у відшкодуванні: суми основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомоги на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; суми витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій, обмежується виключно проведенням з органами Пенсійного фонду звірок витрат за особовими справами потерпілих, а відшкодування цих витрат (в тому числі й суми основного розміру пенсії по інвалідності) здійснюється на централізованому рівні безпосередньо Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду.

Заперечень на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з'ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області, та з 26.10.2012 року отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, призначену відповідно до ст.37 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З матеріалів справи вбачається, що у період з вересня по грудень 2014 року управління пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області направляло відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вознесенському районі Миколаївської області акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії, у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

За наслідками зазначених звірок за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року відповідачем не прийнято до заліку витрати на виплату пенсії ОСОБА_1 та включив їх до таблиці розбіжностей, оскільки акт Н-1, який був підставою для призначення пенсії, не відповідає встановленій формі, а саме неналежно заповнені пункти 14,16,17, відсутні підписи головного інженера, начальника цеха, бухгалтера відповідно до встановленого зразка, який затверджений положенням про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві від 01.07.1966 року.

Відповідно до ст.1 Закону України "Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 14 січня 1998 року за № 16/98-ВР (далі Закон) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Згідно ст.4 Закону залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Закону за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Закону є ФСС, що також передбачено п."г" ч.1ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються ФСС.

Так, згідно ст.21 наведеного Закону Фонд зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ст.81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року за № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) призначення та виплата пенсій, у тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, здійснюється органами ПФУ.

Разом з тим, механізм відшкодування ФСС витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, який затверджений спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року за № 5-4/4 (далі Порядок).

Згідно п.4 Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Закону № 1105-XIV та Закону № 1788-ХІІ, зокрема, сума основного розміру пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така допомога надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію, сума витрат ПФУ з виплати і доставки зазначених пенсій.

Таким чином, витрати, понесені органами ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності від трудового каліцтва (у тому числі й пенсій особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР), а також щомісячна цільова грошова допомога на прожиття підлягають відшкодуванню за рахунок ФСС, як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Апеляційний суд звертає увагу, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності, що підтверджується розпорядженням про призначення пенсії (а.с.14) №100704 від 31.12.2012 року його батько помер внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Зважаючи на все вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку,, що ВВДФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вознесенському районі Миколаївської області зобов'язане відшкодувати УПФ України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області основний розмір пенсії по втраті годувальника, який виплачений ОСОБА_1, а позовні вимоги про стягнення з відповідача суми виплаченої пенсії по втраті годувальника в розмірі 539,12 грн. за період з з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова - без змін.

Керуючись ст. ст.195,196,198,200,206,254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вознесенському районі Миколаївської області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вознесенському районі Миколаївської області про стягнення витрат з виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: В.Л. Романішин