Справа № 820/6342/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 р. № 820/6342/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Гросбух" до державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про результати розгляду скарги, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Гросбух" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.02.2015 ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова та рішення про результати розгляду скарги № 890/10/20-40-10-04-14 від 15.05.2015 ГУ ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення - рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова № НОМЕР_1 від 27.02.2015 року та рішення про результати розгляду скарги ГУ ДФС у Харківській області № 890/10/20-40-10-04-14 від 15.05.2015 року винесені відповідачами з порушенням норм діючого законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Представник відповідача, ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в письмових запереченнях, наданих до суду, проти позову заперечував, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржувані податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.02.2015 року та рішення про результати розгляду скарги № 890/10/20-40-10-04-14 від 15.05.2015 ГУ ДФС у Харківській області, прийняті на законних підставах та відповідають чинному законодавству, у звязку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у письмовому провадженні, оскільки відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, і прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутні потреби заслухати свідка чи експерта.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно до вимог статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Фахівцями ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області проведена камеральна електронна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПП "Гросбух", код 33900281, за листопад 2014 року.

Результати перевірки оформлені актом від 09.02.2015 року № 364/20-30-15-01-10/33900281, яким зафіксовані порушення позивачем вимог діючого законодавства України, а саме: пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено завищення податку на додану вартість, що підлягає сплаті, за листопад 2014 року в загальній сумі 18406,65 грн.

Як свідчать матеріали справи, фактичною підставою для відображення в акті порушення позивачем пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податку на додану вартість за перевіряємий період на суму 18406,65 грн., слугував викладений в акті висновок відповідача про те, що відповідно до реєстру виданих та отриманих податкових накладних підприємства за листопад 2014 року та Єдиного реєстру додаткових накладних встановлено відсутність реєстрації підприємством ПП "Гросбух" податкової накладної від 19.11.2014 року № 503691 на суму 18406,65 грн. Також, контролюючим органом зазначено, що додаток № 8 "Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення цим порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних) (Д8)" до декларації з ПДВ за листопад 2014 року по вищезазначеній накладній не подавався.

На підставі висновків акту перевірки від 09.02.2015 року № 364/20-30-15-01-10/33900281, ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 27.02.2015 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 23008,31 грн., з яких: основний платіж - 18406,65 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 4601,66 грн.

В подальшому, позивачем подано первинну скаргу до ГУ Міндоходів у Харківській області на вищезазначене податкове повідомлення - рішення.

Відповідно до Рішення ГУ ДФС у Харківській області від 15.05.2015 року № 890/10/20-40-10-01-14 про результати її розгляду, скаргу позивача залишено без задоволення та збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 4601,66 грн. штрафні (фінансові) санкції (штрафи), визначеного в податковому повідомленні - рішенні ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 27.02.2015 року № НОМЕР_1.

Оцінюючи обґрунтованість заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Суд зазначає, що Наказом Державної податкової адміністрації України від 11.02.2011 року № 85 запроваджено електронний сервіс для платників податків - юридичних осіб, з якими укладено договори про визнання електронних документів, щодо інформування платників податків засобами телекомунікаційного зв'язку про результати електронної обробки (звірки) податкової звітності з податків і зборів та обробки даних Єдиного реєстру податкових накладних, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних як додаткову послугу до договору про визнання електронних документів.

Також, вказаним Наказом затверджено примірні форми електронних повідомлень, зокрема, електронного повідомлення про результати електронної обробки (звірки) податкової інформації з податку на додану вартість.

Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 розділу ІІ Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14 червня 2013 року N 165, способи проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця. Перевірки можуть проводитися у два способи: в електронному вигляді; підрозділами податкового та митного аудиту/доходів і зборів з фізичних осіб шляхом співставлення даних програмних продуктів, результатів автоматизованого контролю податкової звітності, інформації з інших джерел.

Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно до п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно п. 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як вбачається із матеріалів справи, у листопаді 2014 року позивачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію за жовтень 2014 року, згідно якої ПП "Гросбух" до складу податкового кредиту включено суму податку на додану вартість у розмірі 61732,65 грн. по податковій накладній від 19.11.2014 року № 503691, отриманій від ТОВ "АВ Метал Груп", відповідно до якої загальна сума коштів, що підлягає сплаті складає 308663,25 грн., сума податку на додану вартість складає 61732,65 грн. та загальна сума з ПДВ складає 370395,90 грн.

Із матеріалів справи судом встановлено, що на момент проведення перевірки відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних та Єдиного реєстру додаткових накладних податкова накладна від 19.11.2014 року № 503691 на суму ПДВ у розмірі 61732,65 грн. не зареєстрована.

Тобто, на момент проведення камеральної електронної перевірки позивача, контролюючим органом встановлено, що позивачем до складу податкового кредиту за листопад 2014 року включено суму ПДВ у розмірі 61732,65 грн. по податковій накладній від 19.11.2014 року № 503691, яка не зареєстрована в порядку, передбаченому чинним податковим законодавством України.

В подальшому, 02.02.2015 року позивачем було подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, в якому ПП "Гросбух" зменшено суму податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 15906,00 грн. та додано податкову накладну від 19.11.2014 року № 503691, отриману від ТОВ "АВ Метал Груп", відповідно до якої загальна сума коштів, що підлягає сплаті складає 216630,00 грн., сума податку на додану вартість складає 43326,00 грн. та загальна сума з ПДВ складає 259956,00 грн.

Суд зазначає, що вищевказані податкові накладні містять однакову дату складання - 19 листопада 2014 року та мають однаковий порядковий номер.

Із матеріалів справи судом встановлено, що в Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстрована податкова накладна від 19.11.2014 року № 503691, відповідно до якої загальна сума коштів, що підлягає сплаті складає 216630,00 грн., сума податку на додану вартість складає 43326,00 грн. та загальна сума з ПДВ складає 259956,00 грн.

Також, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні первинні документи, надані позивачем до суду на підтвердження взаємовідносин між контрагентом ТОВ "АВ Метал Груп", а саме:

- видаткова накладна № 5057111 від 19.11.2014 року, відповідно до якої загальна сума, що підлягає сплаті складає 259956,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 43326,00 грн.;

- рахунок на оплату № 500058554 від 19.11.2014 року, з якого вбачається, що загальна сума, що підлягає сплаті складає 370395,90 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 61732,65 грн.

Суд звертає увагу на те, що у вказаних первинних документах наявна розбіжність у загальних сумах, що підлягають сплаті та в сумах ПДВ.

На підставі вищевикладеного та беручи до уваги те, що на момент проведення перевірки контролюючим органом встановлено факт включення до податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 61732,65 грн. на підставі податкової накладної, отриманої від ТОВ "АВ Метал Груп", яка не зареєстрована в порядку, передбаченому чинним податковим законодавством України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області № НОМЕР_1 від 27.02.2015 року та рішення про результати розгляду скарги ГУ ДФС України у Харківській області № 890/10/20-40-10-04-14 від 15.05.2015, прийняті на законних підставах та відповідають чинному законодавству України.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 9, 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги приватного підприємства "Гросбух" є необґрунтованими та безпідставними, а отже підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Таким чином, враховуючи те, що суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог приватного підприємства "Гросбух", та те, що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення є майнового характеру та позивачем сплачено 10% розміру ставки судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з позивача недоплачену суму судового збору у розмірі 1644 грн. 30 коп.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову приватного підприємства "Гросбух" до державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про результати розгляду скарги - відмовити.

Стягнути з приватного підприємства "Гросбух" (61174, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код юридичної особи 33900281) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.В. Мельников