Справа № 816/4453/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Київ К/800/13281/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» до Полтавської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року адміністративний позов ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» було задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів від 13.10.2014 року №806010002/2014/000022/1, №806010002/2014/000024/1, №806010002/2014/000023/1. Визнано протиправними та скасовано картки відмови Полтавської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 13.10.2014 року 806010002/2014/00035, №806010002/2014/0036, №806010002/2014/00037.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 року апеляційну скаргу Полтавської митниці було задоволено. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», не погоджуючись з даним рішенням, посилаючись на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 року та залишити в силі постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Судами встановлено, що ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (покупець) та компанією «Vega Industries LTD» (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) (продавець) 13.05.2014 року укладено зовнішньоекономічний контракт №1522, за умовами якого продавець зобов'язувався передати у власність покупця, а покупець - прийняти у власність і оплатити литі кулі, що мелють, асортимент, кількість і вартість яких зазначається у замовленнях (додатках), що є невід'ємною частиною договору (пункти 2.1, 2.2).

08.12.2014 року ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» надано замовлення № 3 на поставку товару, за умовами якого визначено необхідність поставки мелючих шарів марки Vega Rock 11 діаметром 20 мм загальною кількістю 168,0 т та вартістю 234 528 доларів США (1396 доларів США за 1 тонну). Сторонами погоджено строк поставки товару: вересень-жовтень 2014 року та визначено умови поставки: DAP, м. Комсомольськ, Полтавська область, Україна (Інкотермс 2010).

На виконання умов пункту 4.2 Контракту ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» 15.07.2014 року до виконуючого банку - ПАТ «ОТП Банк» подано заяву про відкриття акредитиву №477 на строк 110 календарних днів, на суму 234 528,00 доларів США.

Листом від 16.07.2014 року виконуючий банк повідомив позивача про відкриття акредитиву №ILC/14026/001.

На підставі коносаменту від 17.09.2014 року №AMDO 11847 продавцем здійснено відвантаження та поставку товару загальною вагою брутто 174 216 кг, нетто - 168 000 кг. Доставку товару спочатку здійснено морським транспортом до порту Южний (м. Одеса, Україна), а потім - автомобільним транспортом до м. Комсомольськ Полтавської області, як те визначено пунктом 3.2 Контракту.

ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» з метою здійснення митного контролю та оформлення товару «вироби литі без подальшої механічної обробки з чорних металів: високохромові кулі для млинів, що мелють» до митного органу подано митні декларації від 13.10.2014 року № 806010002/2014/202567, № 806010002/2014/202568, № 806010002/2014/202569.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем було надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 13.05.2014 року №1522 з додатками №№1; коносамент від 17.09.2014 року №AMDO 11847; інвойси від 23.08.2014 року: №92500801; №92500801С; №92500801D; №92500801G; міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) №№33308, 33309, 33310; страховий поліс від 25.09.2014 року №060500/21/14/02/535; сертифікат про походження товару від 17.09.2014 року №19183; висновок № П-149 експертного дослідження від 09.10.2014 року, заяву про відкриття акредитиву від 15.07.2014 року №477, експортні митні декларації.

Митна вартість товарів заявлена позивачем за основним методом, за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), на рівні 1,396 дол. США за 1 кг.

За результатами перевірки митних декларацій митний орган дійшов висновку про відмову у прийнятті митних декларацій, про що складено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 13.10.2014 року №806010002/2014/00035, № 806010002/2014/00036, №806010002/2014/00037, та рішення про коригування митної вартості товарів від 13.10.2014 року №806010002/2014/000022/1, № 806010002/2014/000023/1, № 806010002/2014/000024/1. Вказаними рішеннями митну вартість товару (вироби литі без подальшої механічної обробки з чорних металів) визначено за ціною подібних товарів на рівні 1,72 доларів США за 1 кг.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 336 Митного кодексу України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Статтями 51, 52 Митного кодексу України, визначення митної вартості під час її декларування віднесено до компетенції декларанта. За результатами здійснення контрою правильності визначення митної вартості митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість або приймає письмове рішення про її коригування.

Згідно із частинами 4,5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З аналізу положень частини 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що законодавцем визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно із частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, в разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно із частинами. 4-6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов'язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, в результаті чого митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять неповні відомості (в поданих документах містяться розбіжності та не подано всіх документів), а саме: згідно умов, щодо яких поставляється товар, в ціну товару включено вартість тари та пакування, однак відсутні документи в яких виділено дану складову, що унеможливлює перевірити складові митної вартості (неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості його упаковки не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на упаковку, з урахуванням яких сформовано митну вартість оцінюваного товару).

Також, інвойси № 92500801 та № 92500801С, № 92500801D, 92500801G не можуть використовуватись для підтвердження вартості товару, оскільки вони не відповідають вимогам, визначеним сторонами контракту, а саме в інвойсах повинна зазначатись інформація, визначена в підпунктах h, j, k. пункту 6.2. контракту № 1522 від 13.05.2014, а саме: дата та місце відвантаження товару; номер пакувального листа; вид та номер транспортного засобу.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України, проведено консультації з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в декларанта та в митному органі.

Згідно із статтею 33 Митного кодексу України, митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Рівень заявленої декларантом митної вартості товару за кожною з вказаних МД становить 1,396 доларів США за кілограм, а рівень митної вартості таких товарів, оформлених за МД від 16.07.2014 р. № 110050004/2014/201540, що визнана органом доходів і зборів, становить 1,72 доларів США за кілограм.

Під час проведення консультацій між декларантом, митним органом зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

В межах строку, декларантом додатково надані: висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза», комерційну пропозицію, лист без номера та лист № 2014-1GM від 28.08.2014 року.

Також, декларантом подано митну декларацію країни відправлення товару (Індія) від 26.08.2014 рокуу LEO № 1/22.

Враховуючи те, що митну декларацію країни відправлення товару подано до митного контролю разом із вищезазначеними МД, які прийняті посадовими особами до митного оформлення, працівники митниці в межах наданих ним повноважень були зобов'язані врахувати її під час здійснення митного контролю.

Згідно із митною декларацією від 26.08.2014 року LEO № 1/22, експортером товару є підприємство Аіа Engineering LTD, вантажоотримувачем ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», а товари поставлялися по контракту від 13.05.2014 року № 1522 на умовах FOB, по інвойсу № 92500801 із фактурною вартістю 218 400 дол. США.

Тобто, зазначення в митній декларації країни відправлення інвойсу від 23.08.2014 року № 92500801 із фактурною вартістю 218 400 дол. США. та подання для митного оформлення в Полтавську митницю інвойсу від 23.08.2014 року № 92500801 із фактурною вартістю 234 528 дол. США свідчить про наявність розбіжностей в основному документі, за яким визначається митна вартість товарів за ціною договору.

Таким чином, у митного органу виникли законні підстави для витребування додаткових документів.

Разом з цим, додаткові документи з метою усунення вищезазначених розбіжностей до Полтавської митниці в межах строків, визначених статтею 55 Митного кодексу України, не подавались.

Крім того, декларантом подані коносаменти від 17.09.2014 року № AMD011847 та від 15.09.2014 року № MSCUIU457942, відповідно до яких товари переміщувались до порту Одеса двома різними суднами.

Згідно із коносаментом від 17.09.2014 року № AMD011847 товари судном під назвою «MSC ALTAMIRA» з порту м. Ахмадабад доставлялися до порту Mundra, м. Мумбай.

В м. Мумбай складений коносамент від 15.09.2014 року № MSCUIU457942 та товари перевантажено на судно з назвою «MSC ELOISE».

Враховуючи, що товари перевантажувались з одного транспортного засобу на інший, таке перевантаження вимагало додаткових витрат, але підтверджуючі документи про перевантаження та його вартість декларантом до митного контролю не подавались.

Окрім того, декларантом самостійно подано страховий поліс від 29.07.2014 року № 060500/21/14/02/00000018 про страхування вантажу на суму 257 980,80 дол. США, хоча умови поставки DAP не вимагають здійснення обов'язкового страхування.

Згідно із листом компанії Vega Idustries Ltd (продавець згідно з контрактом від 13.05.2014 року № 1522), вона являється дочірньою компанією Vega Industries (Middle East) F.Z.E.

Компанія Vega Industries (Middle East) F.Z.E. є дочірньою компанією для АІА Engineering (відправник згідно товаросупровідних та комерційних документів та МД), підтверджуючим документом є торгова ліцензія.

Таким чином, зазначені іноземні компанії є взаємопов'язаними особами та відповідно, мають певні економічні та господарські взаємовідносини, проте декларантом не подано документи щодо підтвердження загальної суми всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю, або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із частиною 21 статті 58 Митного кодексу України, використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що декларантом, станом на час проведення митного оформлення товару заявлені неповні та непідтверджені документально відомості про митну вартість задекларованого товару.

Також, апеляційним судом встановлено, що позивачем 16.07.2014 року на митному посту «Кременчук» подано до митного оформлення МД № 806010002/2014/201751, 201752, 201753 на ідентичні товари від того ж продавця, на тих же умовах, але з рівнем митної вартості 1,72 дол. США за 1 кг. з використанням при цьому методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Рішення про коригування митної вартості в даному випадку Полтавською митницею не приймалося.

Рішення про декларування товарів з рівнем митної вартості 1,72 дол. США за 1 кг. прийнято декларантом самостійно.

Таким чином, у зв'язку з суперечливістю наявних документів та ненаданням позивачем запропонованих митним органом додаткових документів, у митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем, що надало митниці підстави для визначення митної вартості товарів у спосіб, передбачений статтею 60 Митного кодексу України.

Враховуючи, що митний орган, приймаючи спірні рішення, запропонував декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, провів консультації з декларантом, а тому з урахуванням ненадання декларантом усіх необхідних, належних для підтвердження митної вартості, додаткових документів, суд апеляційної інстанції прийшов до вірного висновку про те, що митний орган прийняв обґрунтовані рішення про коригування митної вартості товарів: №806010002/2014/000022/1 від 13.10.2014 року, №806010002/2014/000024/1 від 13.10.2014 року, №806010002/2014/000023/1 від 13.10.2014 року та картки відмови в прийняті митних декларацій: №806010002/2014/00035 від 13.10.2014 року, №806010002/2014/0036 від 13.10.2014 року, №806010002/2014/00037 від 13.10.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» до Полтавської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз