Справа № 815/2074/15
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2074/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Тишкової Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 27.03.2015 року та № НОМЕР_2 від 27.03.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.03.2015 року та № НОМЕР_2 від 27.03.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковий орган необґрунтовано дійшов висновку про порушення підприємством п. 185.1 ст. 185, п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, ПК України, внаслідок чого податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.03.2015 року, згідно якого нараховано грошове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 347 933, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 86 983, 00 грн., а також податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 27.03.2015 року, згідно якого зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 181 989, 00 грн., та штрафні (фінансові) санкції у сумі 90995,00 грн.

Позивач з такими висновками податкового органу не погоджується, вважає їх хибними, помилковими та такими, що виникли в результаті невірного тлумачення чинного законодавства України.

Крім цього, господарські взаємовідносини ТОВ «УКРКАВА» з контрагентом ТОВ «КОМТЕЛ» належним чином підтверджено всіма необхідними первинними документами, порядок заповнення яких відповідає встановленим чинним законодавством вимогам, які були надані до перевірки, та у перевіряючих не було жодних завужень та застережень ані до їх форми, ані до їх змісту.

Також позивач зазначив, що відповідачем вже перевірялись декларації з ПДВ за оспорюваний період щодо правомірності визначення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту, відшкодування ПДВ по взаємовідносинам ТОВ «УКРКАВА» та ТОВ «КОМТЕЛ», а також взаємовідносинам ТОВ «УКРКАВА» з постачальниками зеленої кави компанією «COMPANGNIE MACENTA PRODUCTION» SARLU, Гвінейська республіка та «Shanghai Surfine Со. LTD» Китай та будь-яких порушень за вказаними господарськими операціями з боку ТОВ «УКРКАВА» виявлено не було, що підтверджено відповідними актами податкових перевірок.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки щодо відсутності фактичного отримання робіт ТОВ «УКРКАВА» від контрагента ТОВ «КОМТЕЛ», у звязку з тим, що останній відстуній за місцезнаходженням. Також відповідач посилається на висновки акту перевірки щодо неможливості надання послуг від ТОВ «КОМТЕЛ» на адресу позивача, оскільки той,у свою чергу, не міг отримати товари, роботи (послуги) від контрагентів у звязку з порушенням проти них кримінальних справ за фактом організації діяльності підприємств за фактом «фіктивності».

В своїх запереченнях проти адміністративного позову відповідач зазначає про невідповідність актів виконаних будівельних робіт вимогам, встановленим чинним законодавством України. Також відповідач посилається на порушення вимог податкового законодавства з боку ТОВ «УКРКАВА» у звязку з тим, в ході перевірки встановлено розбіжності між кількістю вантажу товару по митним деклараціям та фактично оприбуткованою кількістю вантажу (гвінейська кава, зелена в зернах, не смажена).

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Підпункт 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначає, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмженою відповідальністю «УКРКАВА» (), з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки від 12.03.2015 року № 089/15-03-22-0301/31541491 (а.с. 14-57, т. 1).

Зі змісту зазначеного акту планової виїзної перевірки від 12.03.2015 року № 089/15-03-22-0301/31541491, вбачається, що ТОВ «УКРКАВА», в порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 347 933, 00 грн., у тому числі по періодах: травень 2013 р. 24880 грн., червень 2013 р. 147 528 грн., вересень 2013 р. 105 064 грн., листопад 2013 р. 70 461 грн., а також завищено податок на додану вартість, що підлягав бюджетному відшкодуванню в періоді, що перевірявся на загальну суму 181 989, 00 грн., у тому числі по періодах: березень 2013 р. 29 398 грн., серпень 2013 р. 37 667 грн., листопад 2013 р. 74 647 грн., грудень 2013 р. 40 277 грн.

На підставі вказаного акту податковим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_1 від 27.03.2015 року, згідно якого нараховано грошове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 347 933, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 86 983, 00 грн., та № НОМЕР_2 від 27.03.2015 року, згідно якого зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 181 989, 00 грн., та штрафні (фінансові) санкції у сумі 90 995,00 грн (а.с.58-59, т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «УКРКАВА» та ТОВ «КОМТЕЛ» було укладено низку договорів підряду, а саме:

- Договір № ДП63 від 28.07.2009 року на виконання підрядних робіт. Відповідно до умов договору ТОВ «КОМТЕЛ» зобов'язався виконати комплекс монтажних робот: по монтажу системи контролю доступу (СКД); по монтажу локальної та телефонної мережі; по монтажу та налагодження міні АТС (а.с. 152-154, т.1);

- Договір № ДП 105 на виконання підрядних робіт від 01.03.2012 року. Відповідно до умов договору ТОВ «КОМТЕЛ» зобов'язався виконати роботи по заземленню обладнання (а.с. 69-71, т.1);

- Договір № ДП6 на виконання підрядних робіт від 23.07.2012 року. Відповідно до умов

договору ТОВ «КОМТЕЛ», зобов'язався виконати роботи по розширенню під'їзної

дороги заводу (а.с. 79-81, т.1);

- Договір № ДП8 на виконання підрядних робіт від от 21.12.2012 року. Відповідно до умов договору ТОВ «КОМТЕЛ» зобов'язався виконати роботи по монтажу систем відеоспостереження цеху пакування (а.с. 60-62, т.1);

- Договір ДП 21/05 на виконання підрядних робіт від 21.05.2013 року. Відповідно до умов договору ТОВ «КОМТЕЛ» зобов'язався виконати роботи по технічному ремонту та обслуговуванню системи енергозабезпечення Заводу який розташований за адресою: м. Іллічівськ, вул. Промислова, 14-А (а.с. 97-98, т.1);

- Договір ДТО-3 від 05.07.2013 року. Відповідно до умов договору ТОВ «КОМТЕЛ» зобов'язався виконати щомісячне технічне обслуговування і виконання профілактичних робіт, а у разі необхідності ремонту, систем енергозабезпечення, вентиляції та відео спостереження на об'єкті, який розташований за адресою: м. Іллічівськ, вул. Промислова, 14-А (а.с.105-106);

- Договір підряду № 01/06 від 01.06.2013 року. Відповідно до умов договору ТОВ «КОМТЕЛ» зобов'язався виконати ремонтні/будівельні роботи: по посиленню облицювання фасаду споруди за адресою: м. Іллічівськ, вул. Промислова, 14-А (а.с. 143-146, т.1);

- Договір підряду № 31/07/2013 від 31.07.2013року. Відповідно до умов договору ТОВ «КОМТЕЛ» зобов'язався виконати ремонтні/будівельні роботи: по капітальному ремонту даху споруди за адресою: м. Іллічівськ, вул. Промислова, 14-А (а.с. 161-163, т.1);

- Договір підряду № ДРР-4 від 04.10.2013 року. Відповідно до умов договору TOB «КОМТЕЛ» зобов'язався виконати ремонтні/будівельні роботи: по капітальному ремонту систем вентиляції за адресою: м. Іллічівськ, вул. Промислова, 14-А (а.с. 134-136, т.1).

На підтвердження господарських операцій з ТОВ «КОМТЕЛ» позивач надав належним чином завірені копії вищевказаних договорів, а також податкових накладних, виписаних TOB «КОМТЕЛ», акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки вартості виконаних робіт і витрат (форма КБ-За). Також перелічені первинні документи позивчем були надані до перевірки, що не заперечується відповідачем та відображено на арк. 12-14 акту перевірки від 12.03.2015 року № 089/15-03-22-0301/31541491 (а.с.25-27, т.1)

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України, передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.11 ст. 201 ПКУ передбачено, що підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку). У разі використання платниками для розрахунків із споживачами реєстраторів розрахункових операцій касовий чек повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми. Порядок обчислення та накопичення реєстраторами розрахункових операцій сум податку встановлює Кабінет Міністрів України.

Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 року № 996-XIV на даних бухгалтерської звітності базуються фінансова, податкова та інші види звітності.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі Положення).

На підтвердження сплати робіт (послуг) з боку ТОВ «УКРКАВА» за договорами підряду позивачем до матеріалів справи надано відповідні банківські виписки, з яких чітко вбачається найменування платежу, отримувач ТОВ «КОМТЕЛ» та суми за договорами підряду, в т.ч. ПДВ (а.с. 1-48, т.2)

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2 п. 2 Положення первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Підпунктами 2.4, 2.5, 2.13, 2.14 п. 2 Положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів. Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов'язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачею особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

Посилання відповідача в акті перевірки в обґрунтування висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства на той факт, що надані до перевірки акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки вартості виконаних робіт і витрат (форма КБ-За) заповнені з порушенням наказу Мінрегіонбуду від 04.12.2009 року № 554 «Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві (зі змінами та доповненнями) та наказу Мінрегіонбуду від 05.07.2013 року № 293 «Про прийняття національного стандарту ДСТУ БД.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» (ДБН Д.1.1-1-2000), є необгрунтованими та безпідставними, оскільки вищевказані накази Мінрегіонбуду не зареєстровані належним чином в Міністерстві юстиціїї, не мають міжвідомчий характер та не є обовязковими для виконання підприємствами, що не входять до сфери управління Мінрегіонбуду.

Суд критично ставиться до висновків відповідача у акті перевірки про відсутність фактичного отримання ТОВ «УКРКАВА» робіт (послуг) від ТОВ «КОМТЕЛ» з підстав відсутності у ТОВ «КОМТЕЛ» необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, оскільки ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області фактично не проводило перевірку стану господарської діяльності ТОВ «КОМТЕЛ». Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів в обгрунтування зазначених фактів.

Відповідачем щодо посилання в акті перевірки на той факт, що контрагент позивача, а саме ТОВ «КОМТЕЛ», має стан « 8» - внесено відомості до ЄДР по відсутність місцезнаходження, не надано жодних доказів, коли саме внесені такі відомості, чи були такі відомості внесені в перевіряємий період або вже після нього.

Посилання відповідача в акті перевірки в обґрунтування висновків про порушення позивачем податкового законодавства на інформацію, яка знаходиться у ІС «Податковий блок» щодо фінансово-господарських відносин контрагента ТОВ «КОМТЕЛ» із іншими контрагентами, як то ТОВ «АВЕСБУД», їх реальності та повноти відображення в обліку, порядку формування податкового кредиту за період, що оскаржується, суд вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини стосуються не безпосередньо позивача, а його контрагента.

Згідно пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

Таким чином, формування субєктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 29.10.2010 р. у справі №21-14-а10, рішенні Верховного суду України від 31.01.2011 у справі №21-47а10.

Зазначена позиція також чітко викладена у постанові Вищого адмінінстративного суду України від 28.05.2014 року у справі № К/800/39823/13.

Крім того, вищезначені рішення узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява N 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Відповідачем в акті перевірки також встановлено, що ТОВ «УКРКАВА» включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість з придбання сировини (кава зелена, не смажена, для промислової обробки) без їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності на загальну суму ПДВ 41 115 грн., в тому числі по звітних періодах: листопад 2012 1403,78 грн., січень 2013 3777,34 грн., лютий 2013 2835,38 грн., квітень 2013 25506,63 грн., травень 2013 7591,32 грн., що є порушенням п.198.3 ст. 198 ПК України.

Такі висновки відповідача спростовуються наданими до матеріалів справи первинними документами, а саме вантажно-митними деклараціями: ВМД № 020493 від 16.11.12 р., ВМД № 000112 від 04.01.13 р., ВМД № 004237 від 20.02.13 р., ВМД № 009683 від 18.04.13 р., ВМД № 009467 від 16.04.13 р., ВМД № 009468 від 16.04.13 р., ВМД № 012714 від 29.05.12 р., відповідно яких ТОВ «УКРКАВА» сплачено суми податків, віднесених до податкового кредиту за відповідний період.

Згідно п. 201.12 ст.201 ПК України, у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України, для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності ТОВ «УКРКАВА» є виробництво чаю та кави (код КВЕД 10.83). Тобто, гвінейська кава, зелена в зернах, не смажена для промислової переробки, яка придбавалась ТОВ «УКРКАВА» в оскаржуваному періоді, безпосередньо використовувалась у межах господарської діяльності ТОВ «УКРКАВА».

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, сплата митних платежів (зборів) та фактичне визначення ваги товару здійснювалось позивачем у різний проміжок часу, різниця у вазі,в свою чергу, була виявлена та належним чином зафіксована відповідно до актів експертиз Іллічівського підприємства Одеської регіональної Торгово-Промислової палити України (а.с.227-235, т.1)

Після доставки товару на територію підприємства (після митного оформлення), ТОВ «УКРКАВА» до отримання товару та зважування, відповідно до вимог Податкового кодексу, повинно було спочатку здійснити усі обов'язкові платежі, у тому числі митні, з подальшим включенням до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість з придбання сировини (кава, зелена, не смажена, для промислової переробки).

Тобто оприбуткування товару (кава, зелена, не смажена, для промислової переробки) відбувалось позивачем після фактичного отримання товару, а різниця між заявленим та фактично отриманим обсягом товару була врегульована ТОВ «УКРКАВА» з постачальниками компанією «COMPANGNIE MACENTA PRODUCTION» SARLU, Гвінейська республіка, та «Shanghai Surfine Со. LTD», наступними документами:

- Відповідно до митної декларацій №009683 від 18.04.2013 року та №009668 від 16.04.2013 року з компанією «COMPANGNIE MACENTA PRODUCTION» SARLU, було підписана додаткова угода №5 22.04.2013 року до Контракту №2 від 04.01.2012 року, щодо заліку.

- Відповідно до митної декларацій №000112 від 04.01.2013 року та №012714 від 29.05.2013 року з компанією WEST EAST COMMUNICATION LLP та «COMPANGNIE MACENTA PRODUCTION» SARLU був підписаний договір про переведення боргу від 27.02.2014 року.

- Відповідно до митної декларації №004237 від 20.02.2013 року - з боку компанії «Shanghai Surfine Со. LTD» відповідно до додаткової угоди №1 від 18.03.2013 року до Контракту №10-05 від 12.10.2012 року були повернуті кошти за недопоставлений товар.

Таким чином, формування податкового кредиту позивачем відбувалось у відповідності до вимог ст.ст. 187.8 ст.187, п.198.2 ст. 198, ПК України, тобто датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення. Датою виникнення податкових зобов'язань за операціями з постачання послуг нерезидентами, місцем надання яких є митна територія України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.

Суд вважає за необхідне також зазначити що, TOB «УКРКАВА» використовувало право на бюджетне відшкодування ПДВ тільки у разі сплачення необхідних податків та зборів при ввезені на митну територію України сировини до державного бюджету. Правомірність бюджетного відшкодування ПДВ повинно підтверджуватись відповідними перевірками державних органів, результатом яких є складання відповідних Актів. Правомірність бюджетного відшкодування ПДВ на користь ТОВ «УКРКАВА» підтверджується висновками актів відповідача, а саме: акту від 29.05.2013 року № 1327/15-05/31541491 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування TOB «УКРКАВА» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по декларації з ПДВ за березень 2013 року» (а.с. 70-87, т.2); акту від 17.10.2013 року № 679/15-02/31541491 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування TOB «УКРКАВА» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника банку по декларації з ПДВ за серпень 2013 року» (а.с.136-148, т.2); акту від 22.01.2014 року № 104/15-31541491 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правоомірності нарахування TOB «УКРКАВА» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по декларації з ПДВ за листопад 2013 року» (а.с. 118-129, т.2) ; акту від 14.02.2014 № 269/15-02/31541491 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності платника податку на додану вартість TOB «УКРКАВА» за грудень 2013 року».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області були відсутні підстави для висновків щодо порушення ТОВ «УКРКАВА» п.185.1 ст. 185, п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, ПК України, в результаті чого, на думку відповідача, ТОВ «УКРКАВА» занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 347 933, 00 грн., у тому числі по періодах: травень 2013 р. 24880 грн., червень 2013 р. 147 528 грн., вересень 2013 р. 105 064 грн., листопад 2013 р. 70 461 грн., а також завищено податок на додану вартість, що підлягав бюджетному відшкодуванню в періоді, що перевірявся на загальну суму 181 989, 00 грн., у тому числі по періодах: березень 2013 р. 29 398 грн., серпень 2013 р. 37 667 грн., листопад 2013 р. 74 647 грн., грудень 2013 р. 40 277 грн.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено вимоги податкового законодавства, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про порушення позивачем законодавства України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.03.2015 року, згідно якого нараховано грошове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 347 933, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 86 983, 00 грн., а також податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 27.03.2015 року, згідно якого зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 181 989, 00 грн., та штрафні (фінансові) санкції у сумі 90995,00 грн., прийняті ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття.

Згідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 27.03.2015 року та № НОМЕР_2 від 27.03.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» () витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 872,00 грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві гривні).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 14 грудня 2015 року.

Суддя О.А. Левчук

.