Справа № 812/460/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Київ К/800/40142/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськобленерго» до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 1 липня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганськобленерго» (далі - позивач, ТОВ «Луганськобленерго») звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просило:

- визнати протиправними дій Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області щодо заборони у прийнятті податкових електронних документів ТОВ Луганськобленерго у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 року № 120120151;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області забезпечити прийняття податкових електронних документів ТОВ «Луганськобленерго» у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 року № 120120151;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року з додатками на п'яти аркушах, подану в електронній формі 22.06.2015 року позивачем у встановлені Податковим кодексом України строки до бази даних державної податкової служби.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 1 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Державної податкової інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області щодо заборони у прийнятті податкових електронних документів Товариства з обмеженою відповідальністю Луганськобленерго у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 № 120120151;

- визнано протиправною відмову Державної податкової інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року, а податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року вважати такою, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганськобленерго» 22.06.2015 року;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що з огляду на підтверджений статус відомостей щодо місцезнаходження позивача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідачем не доведено наявності підстав для розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку.

Державну податкову інспекцію у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області замінено правонаступником Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі - відповідач, ДПІ) відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасування, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що відповідно до п. 4 р. 6 договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 року № 120120151 орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку в разі зміни платником місця реєстрації. Оскільки був встановлений факт відсутності позивача за місцем реєстрації 03.06.2015 року, прийнято рішення про розірвання договору № 120120151 від 12.01.2015 року про визнання електронних документів і, як наслідок, встановлено заборону у прийнятті податкових електронних документів ТОВ «Луганськобленерго».

В запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення без змін, оскільки при їх ухваленні суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Позивач є платником податку на додану вартість та знаходиться на обліку у відповідача.

Між позивачем та відповідачем укладено договір № 120120151 від 12.01.2015 року про визнання електронних документів (далі - договір), предметом якого відповідно до п. 1 є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

04.06.2015 року при спробі надіслання податкового документу (податкової накладної J1201207, додаток № 2 № 32 від 29.05.2015 року) з бази даних ДПС Єдиного вікна подання електронної звітності ДФС України, версія 2.2.6.33 надійшла відповідь: «Документ не прийнято. Виявлено помилки: Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДФС України від 10.04.2008 року № 233, а саме, для платника , код ДПІ: 1214, не укладено Договір про визнання електронної звітності», що підтверджується квитанцією № 1 від 04.06.2015 року.

Позивачем на адресу відповідача направлено лист № 23-01/05/06 від 05.06.2015 року з вимогою відновити можливість подання до ДПІ податкових документів в електронному вигляді відповідно до чинного законодавства та діючого договору від 12.01.2015 року № 120120151 про визнання електронних документів із застосуванням чинних сертифікатів відкритих ключів .

Зазначений лист отримано відповідачем 05.06.2015 року, що засвідчується відповідним штампом, доказів надання позивачу відповіді відповідачем не надано.

У п. 4 р.6 договору від 12.01.2015 року № 120120151 встановлено, що орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

У разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається (п.5 р.6 Договору).

В якості підстави для одностороннього розірвання договору від 12.01.2015 року № 120120151 відповідач визначив зміну позивачем місця реєстрації. Оскільки, 22.05.2015 року направлено заступнику начальника Оперативного управління Гавриленко Д.С. запит № 332/12-14-15-03/12 на встановлення місцезнаходження платника податків у зв'язку з відпрацюванням підприємства згідно наказу № 110 від 05.09.2014 року (ймовірна податкова яма) за лютий 2015 року та вручення запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження від 22.05.2015 № 8624/12-14-15-03/21.

22.05.2015 року головним державним ревізором інспектором відділу організації та супроводження перевірок платників податків Колєсніковою В.А. складено акт № 494/12-14-15-03/21 перевірки місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якого внаслідок перевірки даного місцезнаходження встановлено, що зазначене підприємство за юридичною адресою: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, 24, кв. 5, не знаходиться, керівник ОСОБА_6, за зазначеною адресою не перебуває, документи, які підтверджують місцезнаходження підприємства не встановлені.

Також, 22.05.2015 року уповноваженими особами відповідача складено довідку про неможливість вручення запиту № 8624/12-14-15-03/21 від 22.05.2015 про надання пояснень та їх документального підтвердження ТОВ «Луганськобленерго» у зв'язку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням.

22.05.2015 року в.о. начальника Оперативного управління ДПІ у м. Сєвєродонецьку Гавриленко Д.С. складено довідку № 321 про встановлення місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якої місцезнаходження платника податків не встановлено.

25.05.2015 року відповідачем прийнято рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. № 18-ОПП, та 25.05.2015 реєстратору направлене відповідне повідомлення форми № 18-ОПП №8695/12-14-18/18.

04.06.2015 року заступником начальника ДПІ у м. Сєвєродонецьку Ломонос О.В. направлено заступнику начальника Оперативного управління Гавриленко Д.С. запит № 579/12-14-15-03/21 на встановлення місцезнаходження платника податків у зв'язку з відпрацюванням підприємства згідно наказу № 110 від 05.09.2014 року (ймовірна податкова яма) за березень 2015 року.

04.06.2015 року головним державним ревізором інспектором відділу організації та супроводження перевірок платників податків Колєсніковою В.А. та старшим державним інспектором відділу обслуговування платників податків Пірієвою К.Е. складено акт № 512/12-14-15-03/21 перевірки місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якого внаслідок перевірки даного місцезнаходження встановлено, що зазначене підприємство за юридичною адресою: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, 24, кв. 5, не знаходиться, керівник ОСОБА_6, за зазначеною адресою не перебуває, документи, які підтверджують місцезнаходження підприємства не встановлені.

Також, 04.06.2015 року уповноваженими особами відповідача складено довідку про неможливість вручення запиту № 9137/12-14-15-03/21 від 03.06.2015 про надання пояснень та їх документального підтвердження ТОВ «Луганськобленерго» у зв'язку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням.

08.06.2015 року в.о. начальника Оперативного управління ДПІ у м. Сєвєродонецьку Гавриленко Д.С. складено довідку № 345 про встановлення місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якої місцезнаходження платника податків не встановлено.

09.06.2015 відповідачем прийнято рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП, та 09.06.2015 року реєстратору направлене відповідне повідомлення форми № 18-ОПП № 39104114.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (далі - ПК) передбачено право платника податків подавати за його вибором податкову декларацію засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (підпункт «в»).

Наведеному праву кореспондує визначений у пункті 49.8 цієї ж статті ПК обов'язок контролюючого органу прийняти податкову декларацію. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до пункту 49.10 статті 49 ПК відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Порядок подання платником податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку визначений у розділі ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233.У додатку 1 до цієї Інструкції міститься примірний договір про визнання електронних документів, який укладається платником та контролюючим органом для врегулювання правовідносин з приводу визнання податкової звітності платника в електронному вигляді.

Згідно з пунктом 4 розділу 6 цього примірного договору орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

В матеріалах справи містяться витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 08.06.2015 року (а.с.26-30), від 01.07.2015 року, з яких вбачається, що відомості щодо зміни місцезнаходження або щодо відсутності за місцезнаходженням юридичної особи - позивача до Єдиного державного реєстру не вносилися, тому дії відповідача щодо заборони у прийнятті податкових електронних документів ТОВ «Луганськобленерго» з підстав неукладення договору є неправомірними, оскільки у відповідача не було підстав для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 року № 120120151, передбачених п. 4 р. 6 зазначеного договору.

З огляду на встановлені судами попередніх обставини, суд касаційної інстанції погоджується з висновками, що у ДПІ були відсутні правові підстави для розірвання договору про визнання електронної звітності підприємства в односторонньому порядку. Оскільки, як встановили суди, на підставі наявних у справі доказів, місцем реєстрації позивача є: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, 24, кв. 5.

В силу частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

А відтак подані відповідачем акти, яким засвідчено невстановлення факту провадження позивачем господарської діяльності за вказаною адресою, не можуть слугувати належним спростуванням достовірності відомостей про місцезнаходження платника за даними Єдиного державного реєстру та зумовлювати законність розірвання Інспекцією договору про визнання електронної звітності в односторонньому порядку.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 ПК у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 1 липня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року у справі № 812/460/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко