Справа № 463/5263/15-а
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Львів 463/5263/15-а

2-а/463/204/15

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_2 до управління патрульної служби міністерства внутрішніх справ у м. Львові про визнання дій незаконними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по справі, суд,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконними дій інспектора патрульної служби роти №3 батальйону №3 ДПС м. Львова ОСОБА_3 щодо складання постанови серії ПС2 №678426 від 06.10.2015 року у справі про адміністративне правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ст. 122 ч.1 КпАП України; визнання протиправною та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності від 06.10.2015 року серії ПС2 №678426, закриття провадження по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що постанова є незаконною, а дії інспектора патрульної служби із складання протоколу є неправомірними, оскільки інспектором було безпідставно складено на нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення на підставі якого його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності. Зокрема зазначив, що 24.09.2015 року був спекотний день, і 12.20 год. він керуючи транспортним засобом рухався в напрямку центру міста Львова через затори автомобілів. Коли він проїжджав по вул. Винниченка у нього загорілася в автомобілі спочатку жовта лампочка, а потім червона і він здійснив вимушену зупинку транспортного засобу в місці, який би не заважав руху іншим автомобілям поставивши його в ряд з іншими припаркованими автомобілями. Крім цього, неподалік він побачив інспекторів поліції на чию допомогу він сподівався. Однак, не зважаючи на його пояснення про те, що він здійснив вимушену зупинку через перегрів двигуна, інспектор патрульної служби ОСОБА_3 їх до уваги не взяв, а склав на нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення без відповідних цьому доказів. Вважає, що руху пішоходів не перешкоджав, оскільки припаркував на межі пішохідного переходу, ширина якого три метри. А тому просить адміністративний позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з вище наведених підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні відносно адміністративного позову заперечив, пояснив, що 24.09.2015 року інспектором патрульної служби ОСОБА_3 було виявлено вчинене позивачем адміністративне правопорушення, а саме як позивач по вул. Винниченка в м. Львові здійснив зупинку транспортного засобу на пішохідному переході, про що було складено відповідний протокол. При цьому вважає безпідставними наведені позивачем обставини та такі, що не ґрунтуються на жодних доказах, оскільки окрім протоколу, інспектором, що складав протокол було досліджено інші докази: фото та відео фіксацію місця події, покази свідка ОСОБА_4, на підставі яких інспектор дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях позивача адміністративного правопорушення. А тому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані докази та зясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що адміністративний позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєч асно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що 24.09.2015 року інспектором ПС роти №3 батальйону №3 УПС МВС у м. Львові ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 № 174126 (а.с.16) та на підставі нього винесено постанову інспектором ПС роти №3 батальйону №3 УПС МВС у м. Львові ОСОБА_5 серія ПС2 № 678426 від 06.10.2015 року (а.с.31), за якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно протоколу та постанови вбачається, що позивач 24.09.2015 року о 12.20 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Винниченка, 18 в м. Львові, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушила п.15.9г Правил Дорожнього Руху України.

Позивач оскаржуючи постанову про його притягнення до адміністративної відповідальності вважає її незаконною, а дії інспектора патрульної служби з складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення неправомірними з огляду на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як він здійснив вимушену зупинку через перегрів двигуна автомобіля, і така зупинка не перешкоджала руху інших учасників дорожнього руху.

Проте, у відповідності до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому суд враховує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, факт вчинення позивачем такого доводився протоколом про вчинення адміністративного правопорушення від 24.09.2015 року серія АП2 № 174126, складеного інспектором патрульної служби ОСОБА_3, відео-фіксацією місця події та фото-зйомкою автомобіля позивача на момент вчинення адміністративного правопорушення (а.с.17). Дослідивши вказані докази безпосередньо в ході судового розгляду суд вбачає наявність в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України, оскільки він дійсно 24.09.2015 року о 12.20 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Винниченка, 18 в м. Львові, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушила п.15.9г Правил Дорожнього Руху України, якими зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Крім цього, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, перед судом не спростував факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, ствердив, що дійсно бачив, як його знайомий ОСОБА_2 здійснив зупинку транспортного засобу по вул. Винниченка частково за рахунок пішохідного переходу. Також вказав, що дійсно чув, як позивач вказував інспектору патрульної служби про обставини вимушеної зупинки автомобіля через перегрів двигуна.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що представленими відповідачем доказами є доведено правомірність винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки така прийнята відповідачем в межах наданих законом повноважень на підставі належних та допустимих доказів, що підтверджували вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. З цих же підстав є законним дії інспектора повязані із складанням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Одночасно суд вважає, що позивачем в силу вимог ст. 71 КАС України, не доведено перед судом обставин про те, що в його діях, що мали місце 24.09.2015 року о 12.20 го. по вул. Винниченка в м. Львові, був відсутній склад адміністративного правопорушення. Його посилання про те, що він здійснив вимушену зупинку транспортного засобу через перегрів двигуна, не ґрунтуються на жодних належних та допустимих доказах, якими у відповідності до вимог ст. 70 КАС України можуть бути документи про технічний стан автомобіля внаслідок перегріву двигуна, відповідні експертні висновки тощо. Крім цього, як вбачається з оглянутого в судовому засіданні відео фіксації місця події, позивач після зупинки транспортного засобу вийшов з автомобіля та розмовляв із знайомим, коли до нього підійшов інспектор патрульної служби та зробив зауваження, він відповів, що порозмовляє із знайомим і поїде. При цьому жодних обставин про перегрів двигуна не наводив. І лише після того, як інспектор став складати протокол позивач став вказувати про обставини перегріву двигуна, але жодними доказами ці обставини не підтверджував.

Показання свідка ОСОБА_6 в цій частині судом братися до уваги не можуть, як належні та допустимі докази, тим більше, що сам свідок вказує про те, що йому відомо про перегрів двигуна автомобіля позивача виключно з його слів.

Також є безпідставними посилання позивача, що здійсненою зупинкою транспортного засобу він лише частково зайняв смугу пішохідного переходу, і не перешкоджав руху іншим учасникам дорожнього руху, як такі що не ґрунтуються на правових положеннях, оскільки відповідно до п.15.9г Правил Дорожнього Руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків.

А тому, оскільки відповідачем доведено правомірність оскаржуваної постанови та законність дій інспектора патрульної служби повязаних із складанням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, а позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено відсутності в своїх діях складу адміністративного правопорушення, суд приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити за його безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління патрульної служби міністерства внутрішніх справ у м. Львові про визнання незаконними дій інспектора патрульної служби роти №3 батальйону №3 ДПС м. Львова ОСОБА_3 щодо складання постанови серії ПС2 №678426 від 06.10.2015 року у справі про адміністративне правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ст. 122 ч.1 КпАП України; визнання протиправною та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності від 06.10.2015 року серії ПС2 №678426, закриття провадження по справі, - відмовити за безпідставністю вимог.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга в порядку і в строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Гирич С. В.