Справа № 806/4818/15
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Житомир справа № 806/4818/15

категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сичової О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ КОЛЕКТ" про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з цим позовом в якому з урахуванням заяви про зміну підстав адміністративного позову просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №21556634 від 25.05.2015 прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_2 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ - КОЛЕКТ" на об"єкт нерухомого майна: квартиру №79, що знаходиться в місті Житомирі по вулиці Кибальчича в будинку №11.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 16 жовтня 2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та позивачем було укладено кредитний договір, в забезпечення зобов'язаннь за яким було укладено договір іпотеки від 16 жовтня 2007. Згідно вказаного договору в іпотеку було передано квартиру № 79, що знаходиться в місті Житомирі по вулиці Кибальчича в будинку № 11. До 25.05.2015 (дата вчинення відповідачем оскаржуваного рішення) власником квартири був позивач, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 16 жовтня 2007. Вказана квартира є його єдиним житлом.

В 2012 році між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (яке є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк") та ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" було укладено договір факторингу та договір про відступлення прав за вказаним іпотечним договором.

На підставі вищезазначених договорів ПАТ "УкрСиббанк" передало ТОВ "КЕЙ-

КОЛЕКТ" право вимоги щодо заборгованості по кредитному договору від 16 жовтня 2007 та відступило права за іпотечним договором, укладеним із позивачем.

27.08.2015 представники ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" без будь-якого попередження, за відсутності позивача, без будь-якого рішення суду про примусове виселення, зламавши замки ввійшли до його квартири № 79, що знаходиться в місті Житомирі по вулиці Кибальчича в будинку № 11. Повернувшись додому 27 серпня 2015 року, позивач з'ясував, що в його квартирі змінені замки та квартира знаходиться під охороною приватної охоронної фірми. В квартирі лишились усі його особисті речі, документи та гроші. За вказаним фактом позивачем було подано до міліції заяву про вчинення злочину.

Пізніше позивач дізнався, що згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, індексний номер 21556634 від 25.05.2015 власником спірної квартири стало ТОВ "КЕЙ- КОЛЕКТ". У якості підстави переходу права власності на квартиру у Державному реєстрі вказаний договір іпотеки від 16 жовтня 2007 року.

Вважає ,що з наведеного можна зробити висновок, що приватний нотаріус ОСОБА_2 за заявою ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" незаконно звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі "застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя", про яке йде річ у договорі іпотеки, що вважається примусовим відчуженням об'єкта нерухомості.

В судове засідання позивач не з"явився. Про час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідач на адресу суду надіслав заперечення на адміністративний позов, та просив суд справу розглядати за його відсутності.

Представник ТОВ "КЕЙ- КОЛЕКТ" на адресу суду надіслав чергове клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належала квартира площею 33,5 м.кв. за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.10).

16 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, предметом якого стало надання кредиту в розмірі 151500 грн.00 коп. (а.с.12-17).

16 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та позивачем було укладено договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого стала передача в іпотеку об"єкту нерухомого майна квартири №79 за адресою вул.Кибальчича, 11, м.Житомир, з метою забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором від 16.10.2007 №0. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 16 жовтня 2007 року за реєстровим № 15663 (а.с.46-47).

На підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням вищевказаного Договору іпотеки, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 16 жовтня 2007 року було накладено заборону відчуження на квартиру номер 79 (сімдесят дев'ять) в будинку номер 11 (одинадцять) по вулиці Кибальчича в місті Житомирі за реєстровим № 15664.

13 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (яке є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" були укладені Договір факторингу №2 (а.с.49-53) та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, 13 лютого 2012 року за реєстровими №649- 650 (а.с.55-57), згідно яких право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки перейшло до ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" . Згідно з п. 4.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель (ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ") має право звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру номер 79 (сімдесят дев'ять) в будинку номер 11 (одинадцять) по вулиці Кибальчича в місті Житомирі) у випадку не виконання Боржником зобов'язання за Кредитним договором.

13.05.2014 ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" направило позивачу повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від власного імені квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у будь- якій особі- покупцеві на підставі договору купівлі- продажу або зареєструвати право власності на вказаний предмет іпотеки відповідно до ст.37 Закону України "Про іпотеку", а також заявлено вимогу про усунення порушень умов даного договору шляхом погашення кредиту упродовж 30 днів з дня отримання даного листа. (а.с.72).

На підставі заяви ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" від 25 травня 2015 року (а.с.83) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.05.2015 індексний номер: 21556634, яким проведено державну реєстрацію права власності на об"єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2, за особою ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" (), про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки внесено запис від 25.05.2015 №38025885 (а.с.84)

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон України №1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом

Абзацом 2 частини 1 статті 9 Закону України №1952-IV визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Зокрема, абзацами 2-3 частини 5 статті 3 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Абзацом 7 пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (надалі Порядок), встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України №1952-IV.

В силу вимог абз.2 п.9 ч.2 ст. 9 Закону України №1952-IV нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають лише у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном, а також повинні реалізовуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав осіб на нерухоме майно.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1)прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2)встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3)прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4)внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6)надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктом 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (надалі Порядок) передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою

Підпунктом 1 пунктом 37 Порядку встановлено, що документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чий його дублікат.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-IV (надалі - Закон України №898-IV), у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України №898-IV, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 статті 37 Закону України №898-IV передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Отже, в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об'єкт нерухомого майна і документом, що буде підтверджувати відповідний перехід права власності, слугуватиме або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі.

Судом досліджено, що у п.4.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель (ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ") має право звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру номер 79 (сімдесят дев"ять) в будинку номер 11 (одинадцать) по вулиці Кибальчича в місті Житомирі) у випадку не виконання Боржником зобов"язання за Кредитним договором. (а.с.46 зворот)

Підставою для проведення державної реєстрації права власності ТОВ "КЕЙ- КОЛЕКТ" на об"єкт нерухомого майна квартиру площею 33,5 кв.м.за адресою АДРЕСА_1 та прийняття оспорюваного рішення від 25.05.2015 №21556634 був саме договір іпотеки від 16 жовтня 2007 року за реєстровим № 15663 (а.с.46-47).

При цьому, жодна нотаріальна дія з приводу набуття права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації, не вчинялась.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що ним було дотримано п. 15 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року за № 868 щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями з огляду на наступне.

Згідно з ст. 4 Закону України №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1)право власності на нерухоме майно;

2)право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3)інші речові права відповідно до закону;

4)податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Враховуючи положення частини 1 статті 37 Закону України №898-IV, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається саме шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на останній. Разом з тим, з огляду на норми закріплені частиною 9 статті 15 Закону України №1952-IV та абзацом 7 пункту 2 Порядку, нотаріус як спеціальний суб'єкт, проводить державну реєстрацію прав на нерухоме майно, набутих виключно у результаті вчинення нотаріальної дії з таким майном.

Таким чином, відповідач приймаючи оспорюване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.05.2015 року №21556634 діяв з виходом за межі повноважень, визначених Законом України №1952-IV та Порядком, у спосіб не передбачений законом.

Крім того, пунктом 46 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1)завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2)документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3)заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Тому, обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним Іпотекодержателем лише у разі, якщо така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання цієї вимоги.

Аналіз наведеної вище норми дає підстави для висновку про те, що обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги. Таким чином іпотекодержатель має довести не тільки факт надіслання, а й отримання вимоги, а реєстратор речових прав вимагати такі документи

Позивачу не надходило та він не отримував жодних повідомлень та письмових вимог від іпотекодержателя в розумінні ст. 35 ЗУ "Про іпотеку". Таким чином, представники ТОВ "Кей - Колект" та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 не могли виконати умови п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 .

Відповідно до п. 1 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, що затверджений Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за №534/23066, він визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав, посадових осіб органів місцевого самоврядування, адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, нотаріусів під час прийняття заяв та під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають, в тому числі, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 2 цього Порядку, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868.

Пунктом 3 вказаного Порядку (в редакції чинній на час спірних правовідносин) предбачено, що протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що предявляються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису. Відповідність електронних копій оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам таких документів у паперовій формі забезпечує особа, яка їх виготовила.

Пунктом 4 даного Порядку (в редакції чинній на час спірних правовідносин) визначено, що орган державної реєстрації прав у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

Оскільки відповідачем, як державним реєстратором, проведено державну реєстрацію переходу права власності від іпотекодавця до іпотекодержателя, на спірні правовідносини поширюються положення Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 №607/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за №534/23066.

У зв'язку з цим, суд вважає, що відповідач під час прийняття оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.05.2015 №21556634 необґрунтовано не виконав вимоги вказаного Порядку та не передав заяву ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" на розгляд до Укрдержреєстру (структурного підрозділу територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію повноважень Укрдержреєстру).

За наведених обставин, позовні вимоги знаходять підтвердження належними і допустимими доказами та підлягають до задоволення повністю, а рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності на об"єкт нерухомого майна від 25.05.2015 №21556634 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Як передбачено статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір підлягає присудженню на користь позивача за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.05.2015 року №21556634 Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 , яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" ()

Присудити на користь позивача за рахунок відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 7487,20 грн.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 23 грудня 2015 р.