Справа № 442/5015/13-а (2а/442/253/13)
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2015 р. м. Київ К/800/57577/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про оскарження неправомірних дій суб'єкта владних повноважень з питань призначення довічного грошового утримання судді у відставці, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про визнання незаконним рішення відповідача щодо розгляду заяви від 18 червня 2013 року про перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вимог ч. 3 ст. 138 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» та рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № З-рп/2013 року виходячи з заробітної плати 17205 грн. 88 коп. в місяць в розмірі 82 %; про зобов'язання провести перерахунок довічного грошового утримання у випадку збільшення мінімальної заробітної плати та проводити його індексацію; про стягнення з відповідача на користь позивача 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області щодо розгляду заяви ОСОБА_4, від 18 червня 2013 року про перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання як судді у відставці. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області провести перерахунок призначеного ОСОБА_4 довічного грошового утримання як судді у відставці відповідно до вимог ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 р. у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справи щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) виходячи з заробітної плати 17205 грн. 88 коп. в місяць в розмірі 82 %. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області проводити перерахунок даного утримання у випадку збільшення мінімальної заробітної плати та проводити його індексацію. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року залишено без змін постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2013 року.

Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області не погодилось з постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2013 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року і звернулось до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 перебуває на обліку в УПФУ в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно норм ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 30 січня 2012 року.

Відповідно до довідки, виданою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області № 437 від 17 червня 2013 року, заробітна плата, що враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склала 17205,88 грн., у тому числі: оклад - 11470 грн.; надбавка за вислугу років (50%) - 5735 грн.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 18 червня 2013 року про перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці, виходячи з розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Листом від 15 липня 2013 року № 7103/03-12 Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області повідомило позивача, що йому проведено перерахунок довічного грошовою утримання з заробітної плати 12876 грн. і призначено у розмірі 10558,32 грн.

Не погоджуючись із розміром перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач неправомірно провів перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із заробітної плати в розмірі 12876 грн. та призначив його у розмірі 10558,35 грн., оскільки розмір довічного грошового утримання, який призначено та виплачується судді у відставці розраховується із розміру грошового утримання працюючого судді.

Аналізуючи вказані обставини по справі та застосовуючи відповідні норми матеріального права, суд касаційної інстанції частково погоджується з вищевказаним висновком судів першої та апеляційної інстанцій, на підставі наступного.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 Закону України від 17 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» незалежність суддів забезпечується незалежним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста статті 47).

Визначений Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання суддів було змінено у зв'язку із набранням чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Разом з тим, залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, згідно з якими «визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя».

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12, «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

У пункті 8 Рішення № 3-рп/2013 визначено, що частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Оскільки за змістом пункту 4 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 воно має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними, то право на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру виникає з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. За таких обставин з 3 червня 2013 року у позивача виникло право на перерахунок призначеного щомісячного грошового довічного утримання.

На підставі викладеного, суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про протиправність дій відповідача щодо перерахунку ОСОБА_4 його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру, меншого ніж вказано в довідці про заробітну плату, яка надана позивачем для здійснення спірного перерахунку.

Крім того, позивач просив суд зобов'язати провести перерахунок довічного грошового утримання у випадку збільшення мінімальної заробітної плати та проводити його індексацію.

За правилами частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, виходячи зі змісту вказаних правових норм, процесуальним законодавством не передбачено оскарження рішень, дії чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які фактично не відбулись, або відбудуться в майбутньому, з огляду на відсутність порушення прав, свобод та інтересів особи, яка звертається до суду.

При цьому, звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач має вказати на конкретні дії (бездіяльність) або рішення суб'єкта владних повноважень, які порушують його права із посиланням на відповідні докази та зазначенням того, які саме його права порушені і в чому проявляється незаконність (протиправність) оскаржуваних дій, бездіяльності або рішень суб'єкта владних повноважень.

Тому, що стосується вимоги про зобов'язання проведення перерахунку довічного грошового утримання у випадку збільшення мінімальної заробітної плати та проведення його індексації, то вона не підлягає задоволенню, оскільки відсутні факти порушення прав позивача у майбутньому.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладену в постановах від 17 березня 2015 року (справи №21-371а14 та № 429а14), яка відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх судів України.

Оскільки у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, суд касаційної інстанції вважає за необхідне змінити оскаржувані судові рішення.

За правилами частини першої статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а сумове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області задовольнити частково.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2013 року в частині третій змінити та викласти в наступній редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області провести перерахунок призначеного ОСОБА_4 довічного грошового утримання як судді у відставці відповідно до вимог ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 р., виходячи з заробітної плати 17205 грн. 88 коп. в місяць? в розмірі 82 %, починаючи з 18 червня 2013 року»

В частині 4 про «зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області проводити перерахунок даного утримання у випадку збільшення мінімальної заробітної плати та проводити його індексацію» скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець