Справа № 2а-1426/12/1370
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2012-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2012 р. № 2а-1426/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Семеряк М.І.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Сихівського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та сектора у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сихівського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третіх осіб житлово-будівельного кооперативу № 252, ОСОБА_5 та Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання неправомірною відмову та зобовязання вчинити дії -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 про визнання протиправною відмову начальника сектора у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сихівського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі- СГІРФО Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України) щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою реєстрації її мами, ОСОБА_4: АДРЕСА_1, а також просить суд зобовязати СГІРФО Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України зареєструвати місце проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою реєстрації її мами, ОСОБА_4: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка ініціювала проведення реєстрації місця проживання дочки, ОСОБА_6, за її адресою. ОСОБА_4 були представлені відповідачу усі необхідні документи, перелік яких передбачений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Незважаючи на це, відповідачем було відмовлено у проведенні реєстрації, посилаючись на не предявлення всіх документів, необхідних для реєстрації. Також, відповідачем було повідомлено про те, що заява про реєстрацію місця проживання повинна бути затверджена особою, що обслуговує даний будинок. Однак, у звязку з бездіяльністю третьої особи позивачка не змогла отримати такої документації. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 звернулась до суду.

Ухвалою суду від 20.02.2012 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні 09.04.2012 року відповідно до вимог ч.3 ст. 160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідачів проти позову заперечив, зазначив, що позивачем при першому звернення до СГІРФО Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України не було подано усіх необхідних документів, у звязку з чим позивачу було розяснено процедуру реєстрації малолітніх дітей за місцем реєстрації їх батьків. Після цього, представником позивача були направлені поштою ксерокопії документів. На підставі цих документів відповідач не мав права приймати рішення про реєстрацію місця проживання дитини, оскільки такі документи були неналежно оформлені та поданими не в повному обсязі. Також, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_4 не було відмовлено у проведенні реєстрації, а було надано відповідь на звернення. Проведення реєстрації місця проживання дитини обовязково потребує наявності згоди обох батьків.

Представник третьої особи - відділу у справах дітей Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради проти позову заперечив. Зазначив, що малолітня дитина повинна бути забезпечена житлом, однак відповідно до вимог чинного законодавства місце проживання малолітньої дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Для проведення реєстрації місця проживання малолітньої дитини необхідно дотримуватись порядку, встановленого законом. Оскільки позивачкою не дотримано такого порядку, то відповідачами було правомірно відмовлено у проведенні реєстрації.

Треті особи ОСОБА_5 та житлово-будівельний кооператив № 252 не забезпечили явки в судове засідання своїх представників, письмових пояснень по суті позовних вимог не надали.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

30.01.2012 року ОСОБА_4 звернулась до СГІРФО Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України із заявою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6, 03.01.2012 року за адресою: АДРЕСА_1.

07.02.2012 року ОСОБА_1 - представник ОСОБА_4 звернувся до Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України через голову ЖБК № 252 із заявою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6, 03.01.2012 року за адресою реєстрації її мами, ОСОБА_4, а саме: АДРЕСА_2. У зяві представник позивача зазначив, що долучає: копію довіреності від 27.01.2012 року, заяву про реєстрацію проживання, копія паспорта ОСОБА_4, копію свідоцтва про народження ОСОБА_6, квитанцію про сплату державного мита, заяву ОСОБА_7 та довідку про склад сімї від 02.02.2012 року № 97.

Відповідно до листа начальника Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України ОСОБА_8 № 16/9-К-6 від 17.02.2012 року ОСОБА_1 повідомлено, що вищевказана заява розглянута та надано розяснення, що неповнолітні діти реєструються до одного з батьків за їх взаємною згодою, для реєстрації неповнолітньої дитини до її матері ОСОБА_4 необхідно звернутись в ЛКП, яке обслуговує даний будинок, для оформлення відповідних документів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Статтею 6 зазначеного Закону визначено порядок проведення реєстрації місця проживання особи. Зокрема, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Для реєстрації особа подає:

- письмову заяву. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до уповноваженого органу, реєстрація може бути здійснена за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку;

- паспортний документ. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України. Іноземець та особа без громадянства додатково подають посвідку на постійне або тимчасове проживання;

- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

- два примірники талона зняття з реєстрації.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. Зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачаться з матеріалів справи та підтверджено поясненнями представника позивача та представника відповідачів у першому випадку звернення до відповідача (30.01.2012 року) ОСОБА_4 особисто подала заяву про реєстрацію місця проживання своєї дочки ОСОБА_6 При цьому, був відсутній батько ОСОБА_6, згода якого на проживання дочки за місцем реєстрації місця проживання матері є обовязковою відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного Кодексу України.

В другому випадку звернення із заявою про реєстрацію місця проживання дитини, коли 07.02.2012 року представником позивача були направлені відповідачу документи для реєстрації місця проживання ОСОБА_6, не було дотримано порядку подачі уповноваженому органу документів. ОСОБА_1, будучи представником мати дитини - ОСОБА_4 згідно довіреності від 27.01.2012 року, не є представником батька дитини - ОСОБА_7 При цьому, при зверненні із заявою про реєстрацію місця проживання дитини до уповноваженого органу, положення ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»та ч.1 ст. 160 Сімейного Кодексу України вимагають або обовязкової присутності обох батьків малолітньої дитини, або участі їх уповноважених представників.

Відповідно до ст. 237 Цивільного Кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Крім того, суд бере до уваги те, що третьою особою по справі, ОСОБА_5, представлено суду докази купівлі-продажу 20.04.2010 року квартири АДРЕСА_3, тобто тієї квартири, в яку позивач намагається зареєструвати місце проживання малолітньої дитини. На момент судового розгляду справи, ОСОБА_9 представлено докази звернення останнього до Сихівського районного суду м. Львова із позовною заявою про примусове виселення ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_3, та зняття її з реєстрації. З метою забезпечення позову, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова по справі №1319/2540/2012 від 13.03.2012 року заборонено СГІРФО Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України проводити реєстрацію ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 до прийняття рішення у вказаній цивільній справі.

Відповідно до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом зясовано, що відмова відповідача щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_6 за адресою її мами, ОСОБА_4, вчинена в порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства. Правових підстав для скасування рішення відповідача та зобовязання його вчинити дії щодо реєстрації немає.

Оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено факту протиправності дій та рішень відповідачів, то суд приходить до висновку, що адміністративний позов безпідставний та необґрунтований, а від так не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова виготовлена у повному обсязі 13 квітня 2012 року.

Суддя Сакалош В.М.