Справа № 114/2424/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Київ К/800/20938/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим на постанову Нижньогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 24 вересня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Нижньогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 24 вересня 2012 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року залишено без змін постанову Нижньогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 24 вересня 2012 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 222 КАС України, дійшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

Згідно трудової книжки позивач у період з 10.09.1956 року по 13.05.1964 року працював на шахті.

Актом № 9 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 31.01.1964 року підтверджується, що на шахті №1-2 "Добропілля" 30.01.1964 року об 11 годині трапився нещасний випадок, в результаті якого робочий очисного забою ОСОБА_4 отримав травму правого ока.

Згідно протоколу № 72 від 20.05.1988 року, рішенням засідання комісії по призначенню пенсій при виконкомі Нижньогірської районної ради ОСОБА_4 призначена пенсія за віком, згідно списку №1 з 17.05.1988 року.

На момент призначення пенсії за Списком №1 пільговий (шахтарський) стаж роботи складав 10 років 6 місяців 20 днів. Згідно розпорядження Управління соціального захисту населення від 12.06.1999 стаж був відкоригований - загальний стаж роботи склав 31 рік 6 місяців 1 день, з них робота за Списком №1-10 років 7 місяців 4 дні.

У 2010 році він звернувся до відповідача з заявою від 11 травня 2012 року про призначення йому пільгової пенсії з урахуванням стажу шахтаря за списком №1, оскільки він мав 10 років, 7 місяців та 4 дні підземного стажу.

Однак відповідач направив йому листа де вказав, що в зарахуванні стажу шахтаря йому відмовлено.

Позивач, виходячи з того, що з 13.05.1964 року по 13.05.1988 року він отримував пенсію по інвалідності звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги щодо зарахування до страхового стажу позивачу при обчисленні розміру пенсії за віком на пільгових умовах період перебування його на інвалідності 3 групи внаслідок трудового каліцтва, суди попередніх інстанцій виходили з приписів ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Свої висновки обґрунтовували наступними правовими нормами.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про охорону праці", час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, який набрав чинності з 01.01.2004, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним вище, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що довідкою №86 від 10.05.1988 про уточнений характер та умови праці, необхідні для призначення пенсії, підтверджується, що ОСОБА_4 з 10.09.1956 по 18.05.1964 працював на шахті, був звільнений у зв'язку з інвалідністю третьої групи.

Відповідно до ст. 98 Закону України "Про пенсійне забезпечення" перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв'язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Отже, на підставі встановлених по справі обставин та відповідних норм матеріального права, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим безпідставно відмовило позивачу у призначенні пенсії відповідно до вказаних норм з урахуванням періоду його перебування на інвалідності.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що постанова Нижньогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 24 вересня 2012 року та ухвала Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, ґрунтуються на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а постанову Нижньогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 24 вересня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець