Справа № П/811/3164/15
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року Справа № П/811/3164/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ТОВ Системавтоматика

до відповідача Кіровоградської митниці ДФС

про визнання визнання неправомірним та скасування рішення.

ТОВ Системавтоматика (далі позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом (в подальшому уточненим) до Кіровоградської митниці ДФС (далі відповідач), у якому просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення Кіровоградської митниці ДФС №901030000/2015/000118/1 від 23 вересня 2015 року про коригування митної вартості товарів (а.с. 34-37).

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що митним органом безпідставно зроблено висновок про неможливість обчислення митної вартості імпортованого позивачем товару за ціною договору. Так, позивач наголошує, зокрема, що подав до митного оформлення вантажно-митні декларації з усіма необхідними товаросупровідними документами, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору.

Крім того, позивач виловив сумніви щодо нявності підстав для застосування відповідачем шосого (резервного) методу визначення митної вартості товару та неможливості застосування інших методів.

У судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні та у письмових запереченнях адміністративний позов не визнала, посилаючись на те, що у поданих позивачем до митного оформлення документах було виявлено ряд розбіжностей, що не дало можливості митному органу упевнитися в достовірності заявленої позивачем митної вартості товару. За таких обставин, позивачу було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження митної вартості. Позивач не надав таких документів. Відтак, представник відповідача вважає, що дії Кіровоградської митниці по здійсненню контролю за визначенням митної вартості та здійсненню митної оцінки ввезеного позивачем на митну територію товару кремнієвих пластин, резервним методом були проведені з дотриманням законодавства та прав, наданих митним органам (а.с.44-45).

На підставі ухвали від 10 грудня 2015 року розгляд і вирішення справи судом здійснено у порядку письмового провадження.

Розглянувши у письмовому провадженні подані представниками позивача і відповідача документи і матеріали, заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Системавтоматика 09 червня 1997 року зареєстроване як юридична особа та є субєктом зовнішньоекономічної діяльності (а.с.20).

24 липня 2015 року між Silchem Handelsgesellschaft mbh, Германія (продавець) та ТОВ Системавтоматика (покупець) укладено контракт, відповідно до якого позивач придбав лом кремнійових пластин нелегований у загальній кількості 1721,500 кг; загальна сума контракту склала 4394,64 EUR (а.с.13-15).

Позивач здійснив на користь Silchem Handelsgesellschaft mbh оплату за вказаним договором, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №1 від 13 серпня 2015 року (а.с.19).

27 серпня 2015 року ТОВ Системавтоматика, заявивши до митного оформлення придбаний у Silchem Handelsgesellschaft mbh товар, подало відповідачеві вантажно-митну декларацію №901030000/2015/005589, вказавши код товару 280461000 (графа 33) та вартість такого товару 4394,69 Євро (графа 42) (а.с.46).

Проте, митний орган відмовив позивачеві у митному оформленні товарів, оформивши відповідну картку відмови № 901030000/2015/00020 від 27 серпня 2015 року у зв'язку з тим, що декларантом невірно заявлений опис та код товару у графах 31 та 33 вищевказаної декларації (а.с. 8).

При цьому відповідач, відібравши зразки імпортованого позивачем товару, звернувся до експертного підрозділу ДФС із запитом про дослідження зразків такого товару (а.с. 16).

Висновком лабораторних досліджень від 16 вересня 2015 року № 121 було встановлено, зокрема, що до елементного складу проби входять кремній (основа) та незначні домішки сірки, олова тощо (а.с.17).

Як наслідок, 21 вересня 2015 року Кіровоградською митницею ДФС прийняте рішення про визначення коду товару (а.с. 11), яким зроблено висновок про приналежність ввезеного позивачем товару до товарів з кодом НОМЕР_1 (графа 33 ВМД)

У свою чергу, ТОВ Системавтоматика подало до митного органу тимчасову митну декларацію №901030000/2015/005783, де було змінено код товару на НОМЕР_1, що узгоджується із вказаним рішенням відповідача (а.с.87).

Після сплати позивачем належних митних платежів та фінансової гарантії, товар було випущено у вільний обіг із дня подачі такої декларації.

23 вересня 2015 року, з метою завершення митних процедур, позивач учергове звернувся до митного органу із вантажно-митною декларацією №901030000.2015.005687, у якій вказав код товару у відповідності до рішення митного органу; вартість товару при цьому залишилася незмінною (а.с. 12).

До вказаної декларації були додані:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами 901/2012/0000165 від 23.11.2012 р.,

- міжнародна автомобільна накладна (СМК) 90 від 20.08.2015 р..

- некласифікований комерційний документ комерційна пропозиція № 2015-0 від 16.07.2015 р.,

- банківський платіжний документ, що стосується товару, №1 від 13.08.2015 року,

- рахунок - фактура про надання транспортно-експедиційні послуги від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 018/15/Т в|ід 27.08.2015 року,

- рахунок-фактура (інвойс) 2015-04349 від 17.08.2015 року,

- пакувальний лист 2015-01418 від 05.08.2015 р.,

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 304 від 24.07.2015 року,

- договір про надання послуг митного брокера від 20.08.2015 року,

- договір (контракт) про перевезення 17 від 17.08.2015 р., інформація про позитивні результати екологічного контролю товару 2730 від 20.08.2015 р.,

- інформація про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару 2730 від 20.08.2015 р.,

- сертифікат якості б/н від 19.08.2015 р.,

- копія митної декларації країни відправлення МКШ5ОЕ205 від 18.08.2015 р.,

- інформаційний код результатів митного огляду товарів та багажу 1/1-0-0-0/1.4/01/1/3/1.6 від 28.08.2015 р.,

- рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД КТ-901-0017-2015 від 21.09.2015 р.,

- висновок про результати дослідження експертизи 11 від 16.09.2015 р. (а.с. 9).

Натомість відповідач відмовив позивачеві у митному оформленні товару, мотивуючи це необхідністю подання ТОВ «Системавтоматика» нової митної декларації зі сплатою митних платежів у повному обсязі з урахуванням Рішення про визначення митної вартості товару №901030000/2015/000118/1 від 23 вересня 2015 року (а.с.9, 26).

Так, вказаним Рішенням митна вартість товарів визначена відповідачем відповідно до статті 64 Митного кодексу України за резервним методом на рівні 2,2 Євро за 1 кг на підставі інформації, яка міститься в ПІК "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України», а саме, МД №100270004/2014/341128 від 22 липня 2014 року (а.с. 105).

Розрахована спірним рішенням митна вартість товару складає 7146,57 євро (а.с. 26).

Як свідчить зміст графи 33 оспорюваного рішення, митна вартість товару за першим, заявленим позивачем методом, не визнана відповідачем в результаті:

- наявності розбіжностей в поданих декларантом документах, а саме: у графі 31 ВМД зазначено, що товар "кремнієві пластини не леговані", результати лабораторних досліджень свідчать, що в наявності є домішки заліза, олова, тощо, що можливо розглядати як легуючі елементи, вартість яких відсутня;

- в поданих для митного оформлення документах відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відсутня інформація про вартість тари);

- заявлена митна вартість товару нижча, ніж митна вартість на ідентичні товари, оформлені в митних органах України в максимально наближений час до дати експорту оцінюваних товарів в Україну, інформація про які міститься в ПІК "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України" (а.с. 26 на звороті).

Кіровоградська митниця ДФС в оскаржуваному рішенні №901030000/2015/000118/1 від 23 вересня 2015 року зазначає, що у звязку з відсутністю всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, що містяться в поданих до митного оформлення документах, декларанту запропоновано надати додаткові документи. Позаяк такі документи не було надано, митний орган дійшов висновку, що складові вартості товару не піддаються обчисленню, а відтак рівень заявлено вартості товару не може бути застосований (а.с.26).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, який набув чинності з 01 червня 2012 року, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз вищезазначених положень Митного кодексу України у їх системному звязку дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо їх ціни.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право органу доходів і зборів витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

З аналізу вказаних положень у їх системному звяку вбачається, що право відповідача на витребування від декларанта додаткових документів та застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів виникає лише у разі встановлення ним обставин, які прямо підтверджують неповноту та/або недостовірність поданих декларантом відомостей про числові значення митної вартості товарів.

Як зазначалося, однією з підстав для прийняття відповідачем спірного рішення стала наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, а саме: у поданих документах та у графі 31 митної декларації зазначено, що товаром є «кремнієві пластини нелеговані», у той час як результати лабораторних досліджень показали наявність домішок олова, заліза тощо, що можливо розглядати як легуючі елементи.

У судовому засіданні встановлено, що такого висновку митний орган дійшов наслідок співставлення поданих декларантом документів та Висновку від 16 вересня 2015 року №121, прийнятого Управлінням експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції ДФС за запитом відповідача (а.с. 60-62).

Водночас, у розумінні частини другої статті 53 Митного кодексу України висновок (результати лабораторних досліджень), на який посилається відповідач, не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару, оскільки не містить даних щодо вартості товару, а відтак не може бути взятий до уваги у контексті співставлення відомостей щодо митної вартості товару.

Вказаний Висновок від 16 вересня 2015 року став підставою для рішення відповідача про визначення коду товару від 21 вересня 2015 року, яке позивачем не оскаржувалось.

Натомість, на виконання вказаного рішення, позивач і подавав у подальшому митні декларації із зазначенням коду товару, визначеного митницею.

У сувязі з викладеним суд вважає за необхідне вказати, що саме такі обставини обумовили розбіжності щодо коду товару у поданій ТОВ «Системавтоматика» митній декларації №901030000.2015.005687 та доданих до неї документах, на яких наголошує відповідач у спірному рішенні.

Разом з тим неправильна класифікація декларантом товару за УКТЗЕД та зміна такого коду за рішенням митного органу не є беззастережним свідченням того, що митна вартість товару не відповідає попередньо заявленій та підтвердженій належно оформленими документами, визначеними статтею 53 Митного кодексу України.

Так само критично суд оцінює посилання митного органу на те, що відсутня у поданих позивачем до митного оформлення документах інформація щодо вартості тари дає підстави для сумнівів у заявленій позивачем митній вартості товару.

Частиною десятою статті 58 Митного кодексу України визначено перелік складових митної вартості. Зокрема, до таких складових віднесено: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України тощо.

Водночас, дане положення містить застереження, за яким ці складові повинні додаватись до ціни товару для визначення митної вартості лише в тому випадку, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зі змісту вказаного положення вбачається, що законодавцем не встановлено обовязку декларанта підтверджувати числові значення складових митної вартості товару у випадку, якщо такі складові було включено до ціни товару, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Пунктом 6.1 контракту №304 від 24 липня 2014 року відповідальність за забезпечення пакування сировини покладається на продавця (а.с.13).

Згідно пункту 3 вказаного контракту поставка товару здійснюється на умовах FCA (франко-перевізник) до Фрайберга згідно з правилами INCOTERRMS, 2000.

Умовами FCA презюмується здійснення продавцем поставки товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При цьому продавець зобов'язаний нести всі витрати, пов'язані з товаром, до моменту здійснення його поставки.

Враховуючи асортимент товарів уламки кремнієвих пластин, продавець не міг без пакування, тари, упаковки виконати свої обовязки по доставці товару до призначеного позивачем місця. Оскільки всі витрати до переміщення товарів покладаються на продавця, то і витрати пакування та вартості тари, упаковки включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті покупцем .

З огляду на те, що витрати з пакування та маркування не були понесені позивачем і при цьому включені до ціни товару, їх розмір не впливав на визначення митної вартості такого товару.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено наявності обґрунтованих підстав для висновку про заявлення ТОВ «Системавтоматика» неповних чи недостовірних відомостей про митну вартість ввезеного товару, а відтак і про застосування іншого, ніж заявлений позивачем, способу визначення митної вартості товару.

При цьому суд звертає увагу, що відповідачем було формально застосовано положення статей 53 та 54 Митного кодексу України щодо запиту у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Так, електронним листом від 23 вересня 2015 року декларантові було запропоновано надати документи для підтвердження класифікації товару, заявленої митної вартості та країни походження.

У іншому листі, направленому з з 20-хвилинним інтервалом, посадова особа митного органу конкретизувала документи, які пропонується надати позивачеві (а.с. 127-128).

Відтак, за змістом частини третьої статті 53 Митного кодексу України, почався перебіг десятиденного строку для подання позивачем таких документів.

Матеріали справи не містять доказів відмови позивача у наданні додаткових документів, тоді як відповідач, не очікуючи спливу відведеного законом строку, того ж дня 23 вересня 2015 року виніс спірне рішення, у якому вказав, що декларантом не надано жодного із додаткових документів (а.с. 26).

Більше того, в оскарженому рішенні йдеться про те, що ТОВ «Системавтоматика» не надало, зокрема, копію митної декларації країни відправлення, тоді як такий документ значиться серед доданих до митної декларації (а.с. 9).

За таких умов, суд наголошує на тому, що відповідачем передчасно було винесене рішення про коригування митної вартості товару від 23 вересня 2015 року.

Підсумовуючи, суд наголошує, що аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Отже, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції) є необґрунтованим, а застосування відповідачем резервного методу - неправомірним.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ Системавтоматика підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог частини другої статті 4 та статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачений позивачем при поданні адміністративного позову судовий збір у розмірі 1218,00 грн (а.с.2) належить присудити ТОВ «Системавтоматика».

Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської митниці ДФС №901030000/2015/000118/1 від 23 вересня 2015 року про коригування митної вартості товарів.

Присудити ТОВ Системавтоматика судовий збір у розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень, нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської митниці ДФС .

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_1