Справа № 500/6950/15-а
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/6950/15-а
Провадження № 2-а/500/208/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року

15год. 28 хв.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

за участю секретаря Хачатрян А.Т.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача: ОСОБА_3

від третіх осіб: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського міського голови, треті особи: комунальна установа «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)», директор комунальної установи «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)», про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить суд визнати протиправними дії Ізмаїльського міського голови ОСОБА_5 від 05.01.2015 року в частині затвердження штатного розкладу КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)». В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є кухонним робітником КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» на 0,5 ставки згідно штатного розкладу КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)», затвердженого Ізмаїльським міським головою від 05.01.2015 року. 19.01.2015 року відповідно до листа виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 14.01.2015 року на адвокатський запит було розяснено, що штатний розклад КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування» затверджується керівником засновника міським головою, діючим відповідно до ч. 2 п. 1.1. Положення про КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» та ч. 2 п. 6 Типового положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг). Затвердження штатного розкладу КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування» є повноваженням Ізмальського міського голови. Згідно ч. 8 ст. 59 та ст. 42 ч. 4 п. 20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Ізмаїльський міський голова в межах своїх повноважень видає розпорядження. Але ж, на адвокатський запит від 06.10.2015 року третьою особою по справі, директором КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування» (надання соціальних послуг) не було надано ніяких, обґрунтованих вимогами діючого законодавства, розпоряджень Ізмаїльського міського голови про затвердження штатного розкладу КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування» від 05.01.2015року та пояснень щодо повноважень Ізмаїльського міського голови в затвердженні штатних розкладів КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування», без постановлення розпоряджень. У звязку з чим, позивач вважає дії Ізмаїльського міського голови від 05.01.2015 року щодо затвердження штатного розкладу КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування», у відсутності відповідного розпорядження лише грифом затвердження, незаконними. Також, у звязку з тим, що про затвердження Ізмаїльським міською головою штатного розкладу КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування» від 05.01.2015 року стало відомо із відповіді директора КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування» від 20.10.2015 року на адвокатський запит від 06.10.2015 року, позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущений.

Відповідач в наданих суду запереченнях на позов зазначив, що штатний розклад КУ затверджується керівником Засновника Ізмаїльським міським головою. Діючим законодавством України не встановлено, що затвердження штатного розкладу повинно відбуватися саме шляхом видання розпоряджень. Твердження, що штатний розклад КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» повинен затверджуватись розпорядженням міського голови ґрунтується на власних припущеннях позивача, оскільки у законодавстві не має норми, яка б це передбачала. Також, зазначає, що права, свободи та інтереси ОСОБА_1 діями відповідача ніяким чином не порушені. Отже міський голова під час затвердження штатного розпису від 05.01.2015р. діяв відповідно до чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Директор КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» проти задоволення позовних вимог заперечував, та зазначив, що штатний розпис затверджено у відповідності до передбаченої процедури.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, показання свідків, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивачки та її представників, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що листом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №13/01-24-27 від 14.01.2015 р. за підписом Міського голови ОСОБА_5 представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату ОСОБА_2 на його адвокатський запит від 06.01.2015 року було повідомлено, що згідно Типового положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів № 1417 від 29.12.2009 року, територіальний центр соціального обслуговування є бюджетною установою, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якої приймає місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2 п. 6 Типового положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) кошторис, штатний розпис територіального центру затверджує керівник органу, що його створив. Згідно ч. 2 п. 1.1. Положення про КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)», затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради №1807-VІ від 29.02.2012 року засновником КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» є Ізмаїльська міська рада. Штатний розклад затверджується керівником Засновника міським головою.

06.10.2015 року представником позивача було надіслано адвокатський запит до директора КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» щодо надання в строк до 20.10.2015 року копій штатних розкладів КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)», затверджених Ізмаїльським міською головою в період з 01.04.2015 року та станом на 01.10.2015 рік, та надання доказів того, що ОСОБА_1 ознайомлена по фактам затверджених штатних розкладів.

Листом КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» за № 415 від 20.10.2015 року за підписом директора КУ адвокату ОСОБА_2 на його адвокатський запит від 06.10.2015 року було надана копія штатного розпису територіального центру, діючого з 01.01.2015 року по 30.11.2015 рік.

Не погоджуючись з цим, позивач оскаржила дії Ізмаїльського міського голови від 05.01.2015 року в частині затвердження штатного розкладу КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» без прийняття відповідного розпорядження.

Як вбачається з матеріалів справи 20.10.2015 року на адвокатський запит від 06.10.2015року, представник позивача отримав відповідь, та лише з вказаної відповіді з додатками позивач дізнався про наявність штатного розпису від 05.01.2015р., отже строк звернення до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 не пропущено.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перелік повноважень міського голови визначений ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п. 19 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів.

Згідно п. 1 Типового положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1417 від 29.12.2009 року територіальний центр соціального обслуговування є бюджетною установою, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якої приймає місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 п. 6 Типового положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) кошторис штатний розпис територіального центру затверджує керівник органу, що його утворив.

Згідно ч. 2 п. 1.1. Положення про комунальну установу «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)», затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради №1807-VІ від 29.02.2012 року засновником КУ «Ізмаїльський територіальний центр» соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» є Ізмаїльська міська рада.

Таким чином, штатний розклад затверджується керівником засновника КУ Ізмаїльським міським головою.

При цьому, діючим законодавством України не встановлено, що затвердження штатного розкладу повинно відбуватись саме шляхом видання розпорядження.

У адміністративному позові зазначено, що відповідно до п. 20 ст. 42, ч. 8 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень, а тому позивач вважає, що здійснення повноважень міського голови повинно реалізовуватись тільки у формі актів розпоряджень.

Однак такий висновок є лише припущенням позивача та помилковим тлумаченням приписів чинного законодавства.

В законодавстві відсутня норма, яка б передбачала, що штатний розклад КУ «Ізмаїльський територіальний центр» соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» повинен затверджуватись саме розпорядженням міського голови.

Досліджуючи вимоги закону та інших нормативно-правових актів, суд приходить до висновку, що чинним законодавством не встановлено обмеження, що будь-які дії голови на виконання покладених на нього повноважень оформлюються лише та виключно розпорядженнями.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач при вчиненні дії щодо затвердження 05.01.2015 року штатного розкладу КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» діяв у передбачений законодавством спосіб та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Крім того, вирішуючи спір, суд враховує, що позивачем не доведено, в чому полягає порушення її прав, свобод та інтересів оскаржуваними діями Ізмаїльського міського голови від 05.01.2015 року в частині затвердження штатного розкладу КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)».

В контексті приписів КАС України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку, а обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, а також невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Таким чином, відсутність порушеного права, встановленого при розгляді справи по суті, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, навіть якщо цей акт прийнятий з порушенням Закону України «Про засади державної регуляторної політики».

Однак, суду не наведено, в чому саме полягає порушення прав позивача діями відповідача щодо затвердження штатного розкладу КУ «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування» у відсутності відповідного розпорядження.

Наголошення на тому, що права позивача порушені вказаними діями відповідача з огляду на те, що позитивне рішення по справі може бути використано в рамках іншої судової справи як ново виявлена обставина не може вважатись судом як підтвердження порушення прав позивача зазначеними в позові діями відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 16.06.2015 року по справі № 826/111/14.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягаютьу звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ізмаїльського міського голови, треті особи: комунальна установа «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)», директор комунальної установи «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)», про визнання протиправними дій, - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 23.12.2015р.

Суддя: ОСОБА_6