Справа № 524/4438/14-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2015 р. м. Київ К/800/21908/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про визнання неправомірною бездіяльності.

В обґрунтування позову зазначила, що має право на одержання одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів при звільненні з державної служби та виходом на пенсію в порядку статті 21 Закону України від 7 червня 2001 року № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2493-ІІІ).

Вважаючи це порушенням своїх прав, ОСОБА_4 просила про задоволення позову.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 11 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з наявності у позивача права на одержання спірної виплати.

Проте, до такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов в порушення норм матеріального і процесуального права з таких підстав.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що позивач працювала на посаді секретаря комітету комсомолу Кременчуцького міськпромторгу Полтавського ОК ЛКСМУ з 25 листопада 1974 року по 8 вересня 1976 року (1 рік 9 міс. 14 дн.), 20 грудня 1982 року по 24 жовтня 1990 року - на посаді інструктора організаційного відділу Полтавського районного комітету Компартії України (7 років 10 міс. 5 дн.), 9 липня 2007 року по 23 листопада 2007 року - на посаді спеціаліста ІІ категорії по роботі з населенням за місцем проживання у виконкомі Автозаводської районної ради (4 міс. 14 дн.).

При звільненні з роботи відповідач відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів у зв'язку з відсутністю у неї 10-річного стажу державної служби, оскільки її робота на посадах Полтавського обласного комітету комсомолу і райкому Компартії України не відноситься до державної служби.

Так, відповідно до частини 7 і 11 статті 21 Закону № 2493-ІІІ пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. У разі звільнення з роботи в органах місцевого самоврядування у зв'язку з виходом на пенсію посадовим особам місцевого самоврядування виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів за наявності не менше 10 років стажу на посадах в органах місцевого самоврядування чи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Згідно статті 3 зазначеного Закону посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Категорії посад в органах місцевого самоврядування встановлені у статті 14 Закону № 2493-ІІІ, а посад державних службовців - у статті 25 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів у разі звільнення з роботи в органах місцевого самоврядування у зв'язку з виходом на пенсію посадова особа місцевого самоврядування повинна мати не менше 10 років стажу на посадах в органах місцевого самоврядування, перелік яких встановлено статтями 3, 14 Закону № 2493-ІІІ, чи на посадах, про які йдеться у статті 25 Закону № 3723-ХІІ.

Сама по собі наявність передбаченого у частині сьомій статті 21 Закону № 2493-ІІІ стажу служби в органах місцевого самоврядування, обчисленого відповідно до статті 22 цього Закону, що дає право на одержання пенсії відповідно до законодавства України про державну службу, не дає права на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів, якщо стаж роботи особи, що виходить на пенсію, на посадах в органах місцевого самоврядування чи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, є меншим, ніж 10 років.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому у апеляційного суду не було підстав для скасування його постанови.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 4 березня 2014 року у справі № 21-426а13.

За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 11 лютого 2015 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало