Справа № 823/2129/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м.Київ К/800/13352/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретар судового засідання - Ярош Д.В.,

за участю

представника позивача - Франчука А.В.,

представник відповідача - не з»явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Вітаміни"

на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду України від 03 березня 2015

року

у справі №823/2129/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Вітаміни"

до Головного управління Міністерства доходів у Черкаській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Вітаміни" звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 06.05.2014 року №, яким позивачу збільшено розмір грошового зобов'язання з мита на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на загальну суму 27923,30 грн. (22338,64 грн. - за основним платежем та 5584,66грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду України від 03 березня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з недоведеності ПАТ "Вітаміни" позовних вимог, оскільки останнім для митного оформлення товару за МД №300508 надано сертифікат походження товару форми СТ-1 з порушенням вимог норм законодавства. Оскільки даний сертифікат не може бути належним підтвердженням походження товару для цілей надання пільг (преференцій), то ПАТ "Вітаміни" мало сплатити ввізне мито за вищевказаною декларацією у повному обсязі в сумі 22338,64 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ПАТ "Вітаміни" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою та, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Головне управління Міністерства доходів у Черкаській області подало до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошувало на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просило залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.03.2012 року за митною декларацією №902030000/2012/300508 ПАТ "Вітаміни" імпортовано товар - «субстанція Вінілін (Полівінілбутиловий ефір)», загальною масою 3000 кг (реєстраційне посвідчення від 30.03.2010 №UA/2793/01/01, серія 050212, дата виготовлення 17.02.2012, виробник ВАТ «Оргсинтез», Російська Федерація).

Ввезення товару здійснено на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 30.08.2010 №СХТ/ВИТ-001.2010 та додаткової угоди від 08.02.2012 №2, укладених між позивачем та ЗАТ «Сучасні хімічні технології».

Сума ввізного мита в розмірі 22338,64 грн. не була сплачена позивачем згідно з даними графи В «Подробиці розрахунків». Відповідно до задекларованої у графі 36 «Преференції» декларації позивач застосував пільги зі сплати ввізного мита за кодом « 065» - «Товари, що ввозяться в Україну згідно з міжнародними угодами України з країнами СНД, Республікою Македонія про вільну торгівлю» відповідно до класифікатора пільг в обкладенні товару ввізним митом, затвердженого наказом Державної митної служби України від 15.02.2011 №107.

Звільнення позивача від сплати ввізного мита при ввезенні товару в Україну застосовано відповідно до положень статті 3 Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 06.10.1999 №1125-ХІV та статті 1 Угоди між урядом України та урядом РФ про вільну торгівлю від 24.06.1993, чинних на момент митного оформлення товару.

На підставі наказу Головного управління від 24.03.2014 №122 було проведено документальну невиїзну перевірку ПАТ «Вітаміни» щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України за митною декларацією від 12.03.2012 №902030000/2012/300508.

Під час проведення перевірки законності ввезення позивачем товару на митну територію України управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Черкаської митниці Міндоходів листом від 15.08.2013 №11/02-11/0746 направляло запит до Нижегородської митниці Російської Федерації щодо надання документів, які стали підставою для видачі сертифікату походження товару СТ-1 від 17.02.2012. На вказаний запит від Нижегородської митниці надійшла відповідь від 02.12.2013 №05-01-14/19737 з документами, які стали підставою для видачі документів на товар. Зі вказаних документів установлено, що в паспорті «Вінілін Полівінілбутиловий ефір ФСП 42-3282-07» від 17.02.2012 б/н (серія 050212), наданому позивачем для митного оформлення товару за МД№300508, згідно з графою 44 (код 6000), зазначено дату виготовлення товару 17.02.2012, в той час як в акті експертизи від 16.02.2012 № зазначено паспорт ФСП 42-3282-07 серії 020111, виготовлений 13.02.2012 ВАТ «Оргсинтез» у м.Н.Новгород, Росія.

Акт експертизи складено з метою встановлення критерію походження та визначення країни походження товару. З даних пункту 15 цього акту вбачається, що серед документів використано паспорт ФСП 42-3282-07 серії 020111 на товар, виготовлений 13.02.2012 ВАТ «Оргсинтез» у м.Н.Новгород, Росія. Водночас, згідно з даними комплекту документів за МД№300508, зокрема, паспорту б/н від 17.02.2012 та маркування, яке відповідає зазначеному у паспорті, товар виготовлений 17.02.2012. Дані документів, наданих позивачем для проведення експертизи від 16.02.2012, не відповідають даним паспорту ФСП 42-3282-07, наданого для митного оформлення, в частині номеру серії паспорту (№050212) та дати виготовлення (від 17.02.2012 року).

За наслідками перевірки відповідачем було складено акт від 11.04.2014 №4/23-00-22-03/00480968 та прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 06.05.2014 №, яким ПАТ "Вітаміни" збільшено розмір грошового зобов'язання з мита на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності, на загальну суму 27923,30 грн. (22338,64 грн. - за основним платежем та 5584,66грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 276 Митного кодексу України від 11.07.2002 №92-IV (який діяв на час митного оформлення товару), країна походження товару визначається з метою застосування тарифних та нетарифних заходів регулювання ввезення товару на митну територію України та вивезення товару з цієї території, а також забезпечення обліку товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Частиною четвертою статті 285 Митного кодексу України визначено, що повністю вироблені або піддані достатній переробці товари режиму найбільшого сприяння або преференційного режиму визначаються на підставі положень цього Кодексу, законів України, а також міжнародних договорів, укладених в установленому законом порядку.

Тарифні пільги (тарифні преференції) відповідно до частини другої статті 302 Митного кодексу України, застосовуються виключно на основі податкового законодавства України, цього Кодексу, законів України, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Порядок та умови застосування преференційного режиму в рамках міжнародних угод про вільну торгівлю визначено Правилами визначення країни походження товарів, затверджених Угодою про правила визначення країн походження товарів у СНД, укладеною 20.11.2009 у м.Ялта, ратифікованою Законом України від 06.07.2011 №3592-VІ (далі - Правила від 20.11.2009).

Відповідно до абз.2 розділу 1 «Терміни та поняття» вказаних правил, країна походження товару - країна, у якій товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці) відповідно до цих Правил.

Пунктом 6.1 зазначених Правил від 20.11.2009 встановлено, що для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 (бланк сертифіката наведено в додатку 2, який є невід'ємною частиною цих Правил) чи декларації про походження товару.

Згідно з пунктом 6.3. вказаних Правил, під час вивезення товарів з держав - учасниць Угоди сертифікат про походження товару форми СТ-1 видається органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства.

Відповідно до частини п'ятої статті 283 Митного кодексу України, товар не вважається таким, що походить з відповідної країни, доти, доки митні органи у випадках, встановлених цим Кодексом, не одержать належним чином оформлений сертифікат про походження товару або затребувані ними додаткові відомості.

Згідно з абз.3 пункту 9.1. Правил, сертифікат може бути не визнаний митними органами країни ввезення для цілей надання товарам режиму вільної торгівлі в разі, якщо відомості, зазначені в сертифікаті, не відповідають декларованим або не дозволяють провести однозначної ідентифікації товару стосовно декларованого.

Також, пунктом 9.1. вказаних Правил передбачено право митних органів країни ввезення не визнавати сертифікат про походження товару для цілей надання товарам режиму вільної торгівлі. При цьому, сертифікат може бути не визнаний дійсним митними органами країни ввезення в разі, якщо: у митних органів країни ввезення є підтверджені відомості від компетентних органів країни вивезення про те, що сертифікат не видавався (фальсифікований) або виданий на підставі недійсних документів та (або) недостовірних відомостей; за результатами досліджень, здійснених митними органами країни ввезення, і на основі інформації, отриманої за запитами, надісланими до компетентних органів країни вивезення або країни походження товару, митними органами країни ввезення виявлено, що сертифікат форми СТ-1 видано з порушеннями вимог, установлених цими Правилами; протягом сумарного строку 6 місяців (3 місяці з дати первинного запиту і 3 місяці з дати повторного запиту) митними органами країни ввезення не отримана відповідь стосовно запитуваного сертифіката від компетентних органів країни вивезення або країни походження товару.

Пунктом 6.4. Правил встановлено, що оформлення та видача сертифікату форми СТ-1 здійснюється на одну партію товарів.

Скаржник свою касаційну скаргу мотивує тим, що відповідач без наявності підстав не врахував дані сертифікату про походження товару, порушив порядок отримання даних на підтвердження відомостей про товар, викладених у сертифікаті СТ-1. На думку скаржника, після пропуску товару на митну територію України, відповідач не мав права донараховувати зобов'язання.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженнями скаржника та зазначає наступне.

На виконання вимог пункту 6.1. Правил, з метою підтвердження країни походження товару для цілей надання режиму вільної торгівлі при митному оформленні товару за МД №300508 товариство надало митному органу оригінал сертифікату походження товару форми СТ-1 від 17.02.2012 №RUUA , виданого Торгово-промисловою палатою Нижегородської області.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку, що ГУ Міндоходів у Черкаській області доведено обгрунтованість не врахування наданого позивачем сертифікату походження товару форми СТ-1 від 17.02.2012 №RUUA для застосування преференційного режиму ввезення товару, оскільки ПАТ «Вітаміни» ідентифікуючи партію товару не надало сертифікат форми СТ-1 про походження саме цієї партії товару, ввезеної за МД №300508.

Так матеріалами даної справи підтверджується та обставина, що сертифікат походження товару форми СТ-1 від 17.02.2012 №RUUA було видано на іншу партію товару, ніж заявлена позивачем до ввезення, а тому такий сертифіката форми СТ-1 не може бути належним підтвердженням країни походження ввезеного позивачем товару у розумінні положень пункту 6.1 Правил від 20.11.2009.

Зважаючи на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України знаходить правомірним оспорюване у справі податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 06.05.2014 №.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Вітаміни" - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду України від 03 березня 2015 року у справі №823/2129/14 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: