Справа № 522/22875/15-а
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/851/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Собелевій О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області, Кілійського міського бюро технічної інвентаризації, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій посадових осіб органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області, нечинним рішення органу приватизації Виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області, скасування свідоцтва про право власності, та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить поновити йому строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, в порядку ч.1 ст. 100 КАС України; визнати неправомірними дії посадових осіб органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області що виразилися у безпідставному включенні позивача до складу учасників приватизації та власників квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а, та безпідставному прийнятті рішення про використання позивачем права «приватизувати займане житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз» у розмірі 14,3 кв.м. загальної площі та 8,56 кв.м. житлової площі вищевказаної квартири; визнання нечинним рішення органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області в частині включення позивача до складу учасників приватизації та власників квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а; визнання нечинним рішення органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області в частині використання позивачем права «приватизувати займане житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз» у розмірі 14,3 кв.м. загальної площі та 8,56 кв.м. житлової площі квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а; скасування свідоцтва про право приватної власності на житло № 809 від 16.11.1993 року, та зобовязання Кілійського міського бюро технічної інвентаризації внести відповідні зміни в реєстрову книгу №7811, кн.33, арк.185 та виключити позивача з переліку осіб, що використали право «приватизувати займане житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз» під час приватизації квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м.Кілія, вул. Пролетарська, буд.95-а.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.06.1993 року його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, реалізовуючи своє право на приватизацію житла, звернулися із відповідною заявою до виконавчого комітету Кілійської міської ради (вх.№317 від 05.07.1993 року) про передачу їм займаної ними квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, у приватну власність в рівних частинах по Ѕ частині кожному. 05.07.1993 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради було видано розпорядження №56 від 05.07.1993 року про оформлення документів на приватизацію вказаної квартири батьку позивача ОСОБА_2

Однак посадовими особами органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради, в порушення діючого законодавства, а саме ст.7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», самовільно та безпідставно, до складу осіб, що приймають участь у приватизації квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а, окрім батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було включено трьох неповнолітніх членів родини, що призвело до видання Кілійським міським бюро технічної інвентаризації свідоцтва про право приватної власності на житло №809 від 16.11.1993 року, де до складу власників зазначеної квартири в рівних частках було включено ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області до суду не з'явився повторно, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно наданої до суду 16.12.2015 року заяви, представник виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області просив перенести судове засідання на іншу дату без зазначення поважності причин повторної неявки у судове засідання, що відповідно ч.4 ст.128 КАС України є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до наданих суду заперечень проти позову, голова виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у даній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири. Також відповідач посилається на положення ст.14 Цивільного кодексу Української РСР (діяв на момент 1993 року) та глави 16 Кодексу про шлюб та сімю України, зі змісту яких слідує, що за неповнолітніх осіб, які не досягли 18-річного віку, угоди укладають від їх імені батьки, опікуни або піклувальники.

Зі змісту положень зазначених правових актів, відповідач робить висновок про те, що оскільки батьки позивача не оскаржили результатів приватизації вищевказаної квартири, даний факт свідчить про добровільне використання ними у повному обсязі права неповнолітніх на житло.

Представник Комунального підприємства Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» до суду не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно наданого до суду клопотання, керівник комунального підприємства повідомив суду, що з 01.01.2013 року БТІ не належить до органів, які здійснюють державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, не має доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та може вносити до цього реєстру будь-які зміни, у звязку з чим просив суд виключити КП Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» з числа відповідачів та розглянути справу без участі представника БТІ.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 до суду не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно наданих до суду клопотань, вказані треті особи позовні вимоги ОСОБА_1 визнали у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечували, просили суд розглянути вказану адміністративну справу без їх участі. Вказані треті особи надали до суду письмові пояснення, де повідомили, що неповнолітні на той час ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 участі у приватизації не брали, оскільки їх батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будь-яких заяв в інтересах своїх неповнолітніх дітей, у т.ч. про участь їх у приватизації вказаної квартири, як законні представники своїх неповнолітніх дітей, ані до виконавчого комітету Кілійської міської ради, ані до Кілійського міського бюро технічної інвентаризації, не подавали та з приводу використання їх права на приватизацію житла у вказаній квартирі не зверталися. Також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх поясненнях зауважили, що у поданій ними заяві від 24.06.1993 року про приватизацію житла, ними було заявлено прохання про передачу займаної квартири у приватну власність саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах по ? частині кожному.

Вислухавши пояснення позивача, надані до суду письмові заперечення та клопотання відповідачів, а також письмові пояснення третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову.

Судом встановлено, що у лютому 1987 року батько позивача ОСОБА_2 отримав від держави трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, до якої родина позивача заселилася у квітні 1987 року. У 1999 році позивач вступив до вищого навчального закладу та вибув до м. Харкова. Після завершення навчання у ВУЗі у червні 2004 року, позивач був направлений для проходження військової служби до Управління СБУ в Одеській області, де з грудня 2004 року перебуває на обліку співробітників Управління, що потребують поліпшення житлових умов зі складом сім'ї 4 особи. У звязку необхідністю оновлення відомостей житлової справи, 09.06.2015 року позивачем було отримано листа Кілійської міської ради № М-235 від 25.05.2015 року з додатком завірених копій розпорядження виконавчого комітету Кілійської міської ради №56 від 05.07.1993 року, свідоцтва про право приватної власності на житло № 809 від 16.11.1993 року, а також заяви ОСОБА_2Г та ОСОБА_3 від 24.06.1993 року про передачу їм у приватну власність в рівних частинах по ? частині кожному житлової квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а.

Так відповідно отриманих позивачем копій документів, його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися із відповідною заявою від 24.06.1993 року до органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради про передачу їм займаної ними квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, у приватну власність в рівних частинах по ? частині кожному. 05.07.1993 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради було видано розпорядження №56 від 05.07.1993 року про оформлення документів на приватизацію вищевказаної квартири ОСОБА_2 16.11.1993 року органом приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради, на виконання зазначеного розпорядження, було виготовлено свідоцтво про право приватної власності на житло № 809 від 16.11.1993 року, яке зареєстроване Кілійським міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №7811, кн.33, арк.185, у якому до складу власників квартири №56 за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а, в рівних частках було включено всіх пяти членів родини, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_4

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені дії посадових осіб органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства, а позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на положення частини 2 статті 17 КАС України спори, в яких урегульовані нормативно визначеною процедурою управлінські дії суб'єкта владних повноважень, пов'язані з реалізацією житлових прав фізичних осіб (щодо обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нагляду і контролю за забезпеченням реалізації права громадян України на житло, додержання правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків тощо), є публічно-правовими і розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Так позивач звертається до суду з приводу визнання поважними причин пропуску ним, встановленого ч.2 ст.99 КАС України шестимісячного строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів особи, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вивчивши причини пропущення позивачем вказаного строку, суд доходить висновку про їх поважність, виходячи з того, що позивачем було виявлено порушення його прав саме з моменту отримання ним 09.06.2015 року відповіді Кілійської міської ради № М-235 від 25.05.2015 року з додатком завірених копій документів на його звернення. Іншої можливості дізнатися раніше про порушення органом приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області прав позивача у 1993 році, у нього не було. З огляду на викладене суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Вивчивши обставини та матеріали справи, судом встановлено, що 24.06.1993 року батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, реалізовуючи своє право на приватизацію житла, звернулися із відповідною заявою до органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради (вх.№317 від 05.07.1993 року) про передачу їм займаної ними квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, у приватну власність в рівних частинах по ? частині кожному. 05.07.1993 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради було видано розпорядження №56 від 05.07.1993 року про оформлення документів на приватизацію вказаної квартири батьку позивача ОСОБА_2

Однак на стадії реалізації вказаного розпорядження, посадовими особами органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради були допущені порушення вимог діючого законодавства, а саме ст.ст. 5, 7, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.14 Цивільного кодексу Української РСР (діяв на момент 1993 року) та глави 16 Кодексу про шлюб та сімю України (діяв на момент 1993 року). Тобто посадовими особами органу приватизації Кілійської міської ради з було порушено порядок реалізації права громадянина на приватизацію житла.

Так ч.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що «Кожний громадянин має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз», тобто законодавцем встановлено право, а не обовязок громадянина приватизувати займану ним житлову площу.

При цьому, суд враховує також заперечення відповідача в особі голови Кілійської міської ради, який посилається на ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що передача займаних квартир здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у даній квартирі, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири, тобто вказаною нормою закріплено, що згода повнолітніх членів сім'ї має бути у письмовій формі.

В той же час відповідач посилається на положення ст.14 Цивільного кодексу Української РСР (діяв на момент 1993 року) та глави 16 Кодексу про шлюб та сімю України, зі змісту яких слідує, що за неповнолітніх осіб, які не досягли 18-річного віку, угоди укладають від їх імені батьки, опікуни або піклувальники, тобто батьки як законні представники своїх неповнолітніх та недієздатних за віком дітей, з метою реалізації їх прав, мають укладати угоди від їх імені.

Однак судовим розглядом даної адміністративної справи встановлено, що письмової угоди або заяви батьків позивача про реалізацію права їх неповнолітніх на той час дітей ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на приватизацію квартири №56 за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а, ними не оформлювалося та до органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради не подавалося.

Водночас, ст.7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначені права наймачів, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, де ч.1 встановлено: «За громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму».

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про невідповідність чинному законодавству та неправомірність дій посадових осіб органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області, що виразилися у безпідставному включенні ОСОБА_1, до складу учасників приватизації та власників квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а, та безпідставному прийнятті рішення про використання ОСОБА_1 права «приватизувати займане житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз» у розмірі 14,3 кв.м. загальної площі та 8,56 кв.м. житлової площі вищевказаної квартири, з підстав, викладених у цьому рішенні.

Вказані обставини тягнуть за собою визнання нечинним рішення органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області в частині включення ОСОБА_1, до складу учасників приватизації та власників квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а, а також визнання нечинним рішення органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області в частині використання ОСОБА_1 права «приватизувати займане житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз» у розмірі 14,3 кв.м. загальної площі та 8,56 кв.м. житлової площі квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд.№95-а.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. З Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення діяв з порушенням передбаченого законодавством способу, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), без дотримання прав, свобод та інтересів особи і цілі, на досягнення якої спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових осіб органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області, що виразилися у безпідставному включенні ОСОБА_1, до складу учасників приватизації та власників квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а, та безпідставному прийнятті рішення про використання ОСОБА_1, права «приватизувати займане житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз» у розмірі 14,3 кв.м. загальної площі та 8,56 кв.м. житлової площі вищевказаної квартири.

Визнати нечинним рішення органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області в частині включення ОСОБА_1, до складу учасників приватизації та власників квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а.

Визнати нечинним рішення органу приватизації виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області в частині використання ОСОБА_1, права «приватизувати займане житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз» у розмірі 14,3 кв.м. загальної площі та 8,56 кв.м. житлової площі квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а.

Скасувати свідоцтво про право приватної власності на житло № 809 від 16.11.1993 року.

Зобовязати Комунальне підприємство Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» внести відповідні зміни в реєстрову книгу №7811, кн.33, арк.185 та виключити ОСОБА_1 з переліку осіб, що використали право «приватизувати займане житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз» під час приватизації квартири №56, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пролетарська, буд. 95-а.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2015 року.

Суддя

16.12.2015