Справа № 826/15927/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг Укрїни» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС м. Києва про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.05.2015 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що податковим органом проведена камеральна перевірка податкової звітності ТОВ «Промагролізинг-Україна» з податку на додану вартість за грудень 2014 року, результи якої оформлено актом перевірки від 14.02.2015 року №1042/26-53-10-01/37768114, яким встановлено порушення п.201.10 ст.201 ПК України, у зв'язку з чим, завищено суму податкового кредиту за грудень 2014 року на суду ПДВ 30916,00 грн., що призвело до завищення суми від'ємного значення на 30916,00 грн.

В результаті виявлених порушень податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.03.2015 року №, яке за наслідками адміністративного оскарження було скасовано, та прийнято нове від 14.05.2015 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 30916,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, після процедури адміністративного оскарження, позивач звернувся до суду.

20.01.2015 року ТОВ «Промагролізинг-Україна» подало до контролюючого органу звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року. Одночасно, до вказаної декларації було подано Додаток 8 "Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)" разом з копіями розрахункових документів, а саме: податкову накладну, що не була відображені продавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних та відображені покупцем в Додатку 8 до декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року.

Водночас, до вказаної заяви ТОВ «Промагролізинг-Україна» 20.01.2015 року не було подано копій товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, що підтверджують факт їх отримання.

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

З аналізу наведених норм вбачається, законом встановлено обов'язок платника податку надати до заяви про відмову продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Водночас, положення п.201.10 ст.201 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у випадку неотримання податкової накладної, забезпечували право платника ПДВ звернутись до податкового органу з заяву із скаргою на постачальника протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період.

Відтак, при подачі такої заяви у січні 2015 року до декларації за грудень 2014 року, позивачем було дотримано встановленого п.201.10 ст.201 ПК України строку (60 календарних днів) звернення з такою заявою.

Вказані доводи спростовують висновки контролюючого органу, стосовно того, що подання розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг 27.01.2015 року суперечить встановленому порядку подання заяви.

Як зазначено у пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, таки документи позивач надав до заяви, і в встановлені 60 днів -27.01.2015 року надав копію товарного чеку.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Колегія суддів вказує, що з урахуванням обставин справи, надані копія договору купівлі продажу від 17.12.2014 року №01/12, специфікація до договору на загальну суму 18 549 636,38 грн., та платіжні доручення від 19.12.2014 року №464 (на 140 000,00 грн.) та №466 (на 45 496,36 грн.) є належними доказами реальності господарської операції, на яку вказує апелянт, та підтверджує сплату останнім ПДВ.

Відповідачем, в свою чергу, не надано жодних належних доказів, які б спростовували правомірність посилань апелянта щодо здійснення зазначеного правочину, та дотримання встановленого порядку подання заяви із скаргою на постачальника, який відмовився надати податкову накладну, а товарний чек надав окремо в обумовлені законом строки - 60 календарних днів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що доводи про допущення позивачем податкових правопорушень знайшли своє підтвердження, та зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 14.05.2015 року № прийнято неправомірно, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права при розгляді спору, та неповно встановлені обставини справи, яким надана неправильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 16.11.2015 року, та є підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.202 КАС України, апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір за подання позову та апеляційної скарги, то він підлягає відшкодуванню на користь позивача в розмірі 2192,4 грн. (182,7 грн. - за подання позовної заяви, та 2009,7 грн. - за подання апеляційної скарги).

Крім того, апелянтом було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі більшому, ніж встановлено пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», а саме 5359,2 грн. (200,97 грн. + 5158,23 грн. (згідно платіжних доручень №1147 від 25.11.2015 та №1184 від 10.12.2015). Проте, згідно вимог закону апелянт повинен був сплатити 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто 2009,7 грн. А тому, позивачу слід повернути надмірно сплачений судовий збір в розмірі 3349,5 грн.

Керуючись ст.ст. 41, 98, 160, 186, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2015 року скасувати, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.05.2015 року №, прийняте Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» () судові витрати у розмірі 2192,4 (дві тисячі сто дев'яносто дві) грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» () переплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3349,5 (три тисячі триста сорок дев'ять) грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.