Справа № 2а-1940/12/2170
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2015 р. м. Київ К/800/21982/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцев М.П.,
розглянувши у письмовому провадженні

касаційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013

у справі № 2-а-1940/12/2170 Одеського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Агроінвест»

до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби (ОДПІ)

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13.12.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення Каховської ОДПІ від 24.01.2012 №.

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку ТОВ «Агроінвест» суми грошового зобов'язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 06.01.2012 № 1/2310/32811751. Згідно з цими висновками підприємство порушило норми пунктів 198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (ПК): завищено податковий кредит у податковому обліку за серпень 2011 року на 558100,00 грн. за господарською операцією з придбання у ТОВ «Дорстрой-Інвест» товару (установки дробильно-сортувальної «Mestro Minerals Tip Barmsc» 6100 S/N ETCL836), який не мав реального характеру з огляду на відсутність документів, які б підтверджували факт придбання товару, зокрема його транспортування, технічної документації (технічного паспорту) та зв'язок витрат на придбання товару із господарською діяльністю товариства, основними напрямками діяльності якого згідно з даними ЄДРПОУ є діяльність в галузі рослинництва, змішаного сільського господарства, оптова торгівля зерном, насінням, кормами; інші види оптової торгівлі; тоді як установка дробильно-сортувальна призначена для використання у сфері будівництва.

На підставі акту перевірки ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.01.2012 № про збільшення ТОВ «Агроінвест» грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 558100,00 грн. за основним платежем та 139525,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

У судовому процесі встановлено, що з посиланням на виконання господарської операції з поставки позивачу від ТОВ «Дорстрой-Інвест» установки дробильно-сортувальної «Mestro Minerals Tip Barmsc» 6100 S/N ETCL836 по ціні 3348600,00 грн., у т.ч. ПДВ 558100,00 грн., за договором купівлі-продажу від 01.08.2011 № 410/08-11 від імені цього постачальника на адресу позивача виписано податкову накладну № 250 від 25.08.2011, на підставі якої позивач збільшив суму податкового кредиту у податковому обліку за серпень 2011 року на 558100,00 грн. Розрахунок за устаткування був здійснений шляхом передачі позивачем ТОВ «Дорстрой-Інвест» простого векселя серії АА № 2100426 зі строком платежу 29.09.2016, про що складений акт приймання-передачі векселів від 29.09.2011.

25.08.2011 позивач (виконавець) уклав договір № ДСА/Р/П/С/4-37 з ТОВ «Дорожнє будівництво «Альтком» (замовник) щодо поставки послуг по використанню установки дробильно-сортувальної «Mestro Minerals Tip Barmsc» 6100 S/N ETCL836 на об'єктах замовника на підставі його заявок. Ціна послуг, які надає виконавець, складає 212,00 грн. за 1 годину роботи установки з ПДВ, загальна вартість послуг за договором становить 500000,00 грн. Відповідно до пункту 2.4 цього договору виконавець пред'являє замовнику кожні 30 днів підписані замовником змінні рапорти за відпрацьований механізмами час, акт виконаних послуг та рахунок-фактуру.

За визначенням підпункту 14.1.36 пункту 14.1 ст.14 ПК господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

Згідно з підпунктами «а» та «б» пункту 198.1 ст. 198 ПК (у редакції чинній на час виникнення відносин з приводу прав і обов'язків у яких виник спір) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Пунктом 198.3 цієї статті встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 цієї статті).

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку, наявність зв'язку цих витрат із цілями господарської діяльності платника податків.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності доказів фактичної передачі установки від ТОВ «Дорстрой-Інвест» позивачу; доказів використання позивачем, основними видами діяльності якого є діяльність в галузі товарного рослинництва, установки, призначеної для будівництва та ремонту доріг, у власній господарській діяльності, факт поставки установки в судовому процесі не встановлено, що виключає можливість для позивача збільшити податковий кредит, недивлячись на наявність у нього податкової накладної.

Натомість суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, визнав встановленим факт постави позивачу від ТОВ «Дорстрой-Інвест» установки, обґрунтувавши висновок про реальність господарської операції тим, що позивач надав видаткову накладну, податкову накладну, підставою для виписування яких вказано договір купівлі-продажу від 01.08.2011 № 410/08-11; ТОВ «Дорстрой-Інвест» на дату виписування податкової накладної було зареєстровано платником податку на додану вартість, а ДПІ не наводить доводів щодо невиконання цим постачальником податкового обов'язку; право платника ПДВ на податковий кредит не залежить від розрахунку за придбаний товар (послуги), від використання останніх в оподатковуваних операціях чи то від економічної доцільності операцій з їх придбання.

Разом із тим, з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову не можна погодитись.

Відповідність господарської операції діловій меті, про що може свідчити і економічна обґрунтованість витрат на її здійснення, є необхідною умовою для реалізації платником податку права на податковий кредит. Це відповідає самому змісту норми 198.3 ст. 198 ПК, яка надає платнику податку право зменшити податкові зобов'язання на суму податку, сплаченого ним у зв'язку з придбанням товарів (послуг) при здійсненні господарської діяльності. Встановлення законодавцем податкових преференцій має на меті стимулювання ділової активності учасників торгівельного обороту, що, в свою чергу, презумує здійснення господарських операцій, що є об'єктом оподаткування, з метою досягнення економічного ефекту (ділової мети), а не тільки з метою отримання податкової вигоди.

Відповідність операції з придбання товарів (послуг) цілям господарської діяльності є необхідною умовою включення витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу витрат, а ПДВ у їх ціні - до складу податкового кредиту. Отже, завідома для платника податків відсутність розумної економічної причини для понесення певних витрат при здійсненні господарської операції, як правило, виключає підстави для збільшення у податковому обліку витрат та/або податкового кредиту, оскільки таке у більшості своїй свідчить про відсутність ділової мети у такої господарської операції як притаманної риси господарської діяльності. Разом з тим, збитковість господарської операції, в тому числі і завідома, може бути обумовлена об'єктивними причинами, через які така операція є виправданою і в цілому відповідає загальновизнаним правилам ведення господарської діяльності.

Суд першої інстанції із врахуванням таких обставин, як відсутність доказів на підтвердження прийняття позивачем у ТОВ «Дорстрой-Інвест» дробильно-сортувальної установки у м. Березань, яке за договором купівлі-продажу від 01.08.2011 № 410/08-11 вказано як місце поставки (зокрема, позивач не надав доказів щодо відрядження своїх працівників чи поїздки представників за місцем знаходження обладнання для його фактичного отримання); доказів фактичного знаходження, введення в експлуатацію установки, що, як обґрунтовано визнав суд, ставить під сумнів реальність її використання; сумнівність доводів позивача щодо економічної доцільності витрат на придбання обладнання, використання якого не відповідає видам його діяльності, - зробив обґрунтований висновок, що наявність у позивача податкової накладної не може бути підставою для збільшення податкового кредиту. Оцінка судом першої інстанції первинних документів, виписаних на поставку установки, відповідає нормам ст. 86 КАС України, оскільки ця оцінка зроблена всебічно, зокрема з врахуванням оцінки доказів щодо подальшого використання установки: договору від 25.08.2011 № ДСА/Р/П/С/4-37 між позивачем та ТОВ «Дорожнє будівництво «Альтком», акту приймання-передачі робіт від 30.09.2011, - як таких, що не можуть достовірно підтвердити реальне придбання та використання установки позивачем з огляду на відсутність змінних рапортів за відпрацьований механізмами час, підписання яких передбачено договором як підстава для визначення обсягу наданих послуг. Суд цілком обгрунтовано звернув увагу на те, що вартість послуг з використання дробильно-сортувальної установки складає 220,00 грн., що, враховуючи ціну поставки установки не може свідчити про економічну доцільність для позивача витрат на її (установки) придбання.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013 скасувати, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13.12.2012 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ПідписЄ.А. Усенко
Судді: ПідписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев