Справа № 803/1972/13-а
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Справа № 876/15359/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.

судді Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу начальника управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2013р. по справі № 803/1972/13-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до начальника управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

23.09.2013 року позивач звернулася з позовом до начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 15.08.2013 року №577, №578, №3474. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що начальником УПФ України в м. Ковелі та Ковельському районі ОСОБА_1, 15.08.2013 року були винесені рішення №577, №578, №3474 про застосування до позивача фінансових санкцій за несвоєчасне подання відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку за 2008, 2009 та 2012 роки у строки визначені законодавством у розмірі 170,00 грн. за кожен рік. Позивач не погоджується із законністю та обґрунтованістю прийнятих рішень №577 та №578 від 15.08.2013 року, оскільки норми статтей 17, 106 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», на підставі яких були застосовані штрафні санкції, втратили чинність з 01.01.2011 року відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Зазначає, що застосування після 01.01.2011 року штрафних санкцій на підставі норм, що втратили чинність, є порушенням статті 58 Конституції України щодо зворотної дії в часі нормативно-правових актів. Також позивач вважає незаконним рішення №3474 від 15.08.2013 року щодо накладення штрафних санкцій за неподання звітності за 2012 рік, оскільки згідно акту №936 від 15.08.2013 року строк подачі звітності за 2012 рік визначено до 02.10.2013 року, який на момент винесення рішення не настав. Просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 15.08.2013 року №577, №578, №3474.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2013 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення начальника управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області від 15.08.2013 року №577, №578 про застосування фінансових санкцій. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, вважаючи її неправомірною та необгрунтованою відповідач подав апеляційну скаргу. Зазначає, що суд першої інстанції, прийнявши оскаржувану постанову, порушив норми матеріального і процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_2 зареєстрована в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області (далі - УПФУ в місті Ковелі та Ковельському районі) як страхувальник - платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, єдиного соціального внеску з 26.02.2008 року за реєстраційним номером НОМЕР_1, про що зазначено відповідачем у акті №936 від 15.08.2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що УПФУ в місті Ковелі та Ковельському районі, серед інших, встановлено факти неподання позивачем відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, а саме: відповідні звіти за 2008, 2009 рік зі строком подання відповідно до 01.04.2009 року, 01.04.2010 року чим порушено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам ПФУ №26-1 від 05.11.2009 року, та звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012 рік зі строком подачі до 10.02.2013 року, чим порушено пункт 3.2 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 року №22-2, та пункт 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». За результатами виявлених порушень УПФУ в місті Ковелі та Ковельському районі складено акт №936 від 15.08.2013 року.

15.08.2013 року начальником УПФУ в місті Ковелі та Ковельському районі, на підставі пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прийнято рішення №577 та №578 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне подання відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку до органів Пенсійного фонду України за 2008, 2009 роки у розмірі по 170,00 грн. за кожне таке несвоєчасне подання. Разом з тим, 15.08.2013 року відповідачем на підставі пункту 4 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» прийнято рішення №3474 про застосування штрафних санкцій за неподання звітності, передбаченої цим Законом за 2012 рік у розмірі 170,00 грн.

Пунктом 4 статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Порядок та строки подачі звітності, в тому числі, відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку було встановлено Порядком формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №7-6 від 10.06.2004 року та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №1000/9599 10.08.2004 року, який втратив чинність 01.01.2011 року.

Відповідно до ст.2 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, деяких інших осіб" (2262), військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії, відповідно до цього Закону, призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію згідно з цим Законом, у разі повторно прийняття їх на військову службу виплата пенсій на час їх служби припиняється.

Відповідальність за ненадання органам Пенсійного фонду України звітності та відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, було встановлено пунктом 5 частини 9 Закону №1058-IV. Відповідно до приписів цієї норми, виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції - за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ від 08.07.2010 року (далі -Закон №2464-VІ) вказану вище норму було виключено із Закону №1058-IV з 01.01.2011 року, тобто до винесення оскаржуваних рішень №577 та №578 від 15.08.2013 року.

Відповідно до частини 5 та 6 пункту 7 розділу VIII Закону №2464-VІ стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01. 2011 року, у тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Відповідно до частини 13 статті 106 Закону №1058-IV про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами 9 і 10 цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій; суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення.

Отже, вчинення страхувальником дій (бездіяльності), щодо яких Законом №1058-IV, зокрема, приписами частин 1-9 статті 106, до 01.01.2011 року було передбачено відповідальність у вигляді штрафних санкцій, не має наслідком автоматичного нарахування штрафних санкцій та обов'язку страхувальника по сплаті таких санкцій на відміну від страхових внесків, нарахування та сплата, яких здійснюється страхувальником самостійно. Обов'язковою юридичною передумовою для сплати штрафних санкцій є рішення уповноважених посадових осіб про застосування штрафних санкцій. Відповідно обов'язок по сплаті штрафних санкцій нарахованих органом Пенсійного фонду, виникає у страхувальника лише після винесення посадовою особою виконавчих органів Пенсійного фонду рішення про застосування відповідних штрафних санкцій.

Таким чином, органи Пенсійного фонду після 01.01.2011 року наділені повноваженнями щодо стягнення заборгованості зі сплати відповідних штрафних санкцій нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011 року, в тому числі штрафних санкцій, строк сплати яких на 01.01.2011 року не настав, за умови винесення посадовою особою органу Пенсійного фонду рішення про застосування штрафних санкцій до 01.01.2011 року.

Застосування після 01.01.2011 року штрафних санкцій передбачених приписами частин 1-9 статті 106 Закону №1058-IV, які втратили чинність 01.01.2011 року, є порушенням принципу закріпленого частиною 2 статті 58 Конституції України, відповідно до якого, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, абзацом 2 пункту 5 рішення Конституційного Суду України №1-рп/2011 від 26.01.2011 року визначено, що вказані положення Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії, тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Як зазначив Конституційний Суд України, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи.

Пунктом 3.2 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-2 від 08.10.2010 року, встановлено, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.

Згідно з пунктом 4 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає нормам процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу начальника управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2013р. по справі № 803/1972/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

ОСОБА_3