Справа № 802/3916/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 грудня 2015 р. Справа № 802/3916/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мошняги В.І.

позивача: ОСОБА_1

предстваника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області

про: скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (далі ДАБК у Вінницькій області, Департамент, відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу №373 від 30.10.2015 р.

На обґрунтування позову зазначено, що працівником Департаменту 23.10.2015 р. проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил обєкта "реконструкція з добудовою частини житлового будинку" по вул. 1-го Травня, 11 у м. Хмільнику Вінницької області, в ході якої виявлено ряд порушень, що відображені в акті перевірки №4-п від 23.10.2015 р. На підставі даного акту відповідачем складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та за наслідком розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності винесено постанову №373 від 30.10.2015 р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. З даною постановою позивач не погоджується та просить її скасувати, вказуючи , що не є тим є субєктом містобудування до якого можуть бути застосовані санкції передбачені частиною третьою статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». Також зазначає про відсутність порушень містобудівного законодавства, перелічених в оскаржуваній постанові.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задоволити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, посилаючись на наявність порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, виявлених під час проведення перевірки будівлі, що належить позивачу та зафіксованих у акті перевірки. Відтак, вказав на наявність підстав для прийняття рішення про застосування штрафу до позивача, як субєкта містобудування.

В судове засідання також викликано свідка головного інспектора будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області ОСОБА_4, який суду пояснив, що у період з 12.10.2015 р. по 23.10.2015 р., відповідно до направлення здійснював перевірку дотримання субєктом господарювання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності при будівництві обєкта, що знаходиться по вул. 1-го Травня, 22 у м.Хмільнику Вінницької області. На сам обєкт, як вказав свідок, він виходив три чи чотири рази та виявив, що будівельний майданчик не огороджений тимчасовою загорожею; при вїзді на будівельний майданчик відсутня схема руху транспортних засобів, місця розвороту, розвантаження та завантаження транспортних засобів; будівельний майданчик незабезпечений засобами пожежогасіння, що є порушенням ДБН. Вказав, що будівництво не проводилось та людей, які б на майданчику працювали не бачив.

Окрім того, в ході обстеження самої будівлі виявлено ряд інших порушень, зокрема, зміна конструктивної схеми будівлі, не дотримання проектного рішення, порушення конструктивного рішення щодо цегляної кладки та її армування, відсутність перевязки швів, панелі перекриття не заанкеровані, що відображено у акті перевірки, приписі, та вказано у постанові про накладення штрафу. Свідок також вказав, що субєкт містобудування ОСОБА_1 є і замовником, і підрядником, і виконавцем робіт.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу № 1070 від 29.09.2015 р. та на підставі плану перевірок обєктів будівництва на 4-ий квартал 2015 р., головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області ОСОБА_4 проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил обєкту "реконструкція з добудовою частини житлового будинку під торгівельний заклад", що знаходиться за адресою: вул. 1-го Травня,22, м.Хмільник, Вінницька обл., у присутності замовника обєкту - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про що складено акт №4-п від 23.10.2015 р.

Також, як зазначено у акті, при проведені перевірки за допомогою фотоапарату здійснена фотофіксація актуального стану обєкту та від власника отримано проектну, дозвільну та виконавчу документацію. В ході перевірки будівельні роботи на обєкті не виконувались, як пояснено замовником, із-за відсутності фінансування,.

Реконструкція вказаного вище обєкту проводиться господарським способом (без залучення підрядної організації) згідно проектно-кошторисної документації розробленої приватним підприємством "Будівельно-монтажне управління 5-Б" та на підставі наданого замовником завдання на проектування містобудівних умов і обмежень та технічних умов виданих відповідними службами.

Під час проведення планової перевірки встановлено ряд порушень містобудівного законодавства, а саме:

1) будівельний майданчик не огороджений тимчасовою загорожею із деревяних щитів, чим порушено п.п. 2 п.2.2.3 ДНБ 03.1-5-2009 "Організація будівельного виробництва";

2) при вїзді на будівельний майданчик відсутня схема руху транспортних засобів, місця розвороту, розвантаження та завантаження транспортних засобів, чим порушено п.6.8 ДБН 3.1-5-2009 "Організація будівельного виробництва";

3) акти на закриття прихованих робіт не підписані представником авторського та технічного нагляду, чим порушено п.9.8.1 ДБН 3.1-5-2009 "Організація будівельного виробництва";

4) низька якість укладання та ущільнення бетонної суміші при влаштуванні фундаментів по осях 1-В (розшарування бетону);

5) проектною організацією - приватним підприємством "Будівельно-монтажне управління 5-Б" розроблена та передана замовнику на затвердження проекту документація не в повному обємі, відсутня кошторисна документація, чим порушено додаток Д ДБН А.2.3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" та п.2 додаткових вимог Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №18-13 від 07.11.2013 р.;

6) будівельний майданчик незабезпечений засобами пожежогасіння, чим порушено - ДБН В.1.1-7 "Пожежна безпека обєктів будівництва та п.п. 13 п.2.2.3 ДБН 3.2-5-2009 "Організація будівельного виробництва";

7) змінено конструктивну схему будівлі в частині влаштування додаткових колон між осями А і Б в підвальному та першому поверсі, чим порушено проектне рішення;

8) конструктивно змінені види фасадів 1-6, Д-А, 6-1 будівлі, а саме: на фасаді 1-6 вітражі 2-го поверху зменшені на 1/2 висоти, на фасаді Д-А змінено кількість і розміри віконних і дверних прорізів, на фасаді 6-1 не влаштовані віконні прорізи, чим порушено проектне рішення;

9) залізобетонні прогони опираються на цегляну кладку стовпів, в той час як проектним рішенням передбачено операння їх на опорні подушки (аркуш 21-24РП), чим порушено проектне рішення;

10) грубо порушено конструкторське рішення щодо цегляної кладки стовпів між осями А і Б, які влаштовані на пустотній панелі ПК перекриття підвального приміщення;

11) порушення проектного рішення в частині армування цегляної кладки - проектним рішення передбачено армування сіткою D4Вр-1 вічком 50*50, фактично - D2,5Вр-1 з вічком 130*130 через 10-13 рядів;

12) відсутнє анкерування панелей перекриття (аркуш 21-25РП), чим порушено проектне рішення;

13) відсутня перев"язка швів в цегляній кладці стіни по осі 6, чим порушено ДБН В.2.6-162:2010 "Кам"яні та армокам"яні конструкції";

14) відсутність журналу авторського нагляду на об"єкті, записів в загальному журналі робіт, підписів на актах прихованих робіт, письмового повідомлення інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про відхилення від проектної документації свідчить про те, що приватним підприємством "будівельно-монтажне управління 5-Б" авторський нагляд під час реконструкції об"єкта не здійснюється, чим порушено п.9.11.1 ДБН А.3.1-5:2009 "Організація будівельного виробництва", абз.2 п.3, абз.2 п.5 та п.6 Порядку здійснення авторського нагляду під час будівництва об"єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 р. №903;

15) відсутність записів (зауважень) в загальному журналі робіт, підписів на актах прихованих робіт підтверджує, повідомлення інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про відхилення від проектної документації та наявність грубого порушення проектного рішення свідчить, що інженером технічного нагляду ОСОБА_5 технічний нагляд за об"єктом будівництва не здійснюється, чим порушено п.9.11.2 ДБН А.3.1-5:2009 "Організація будівельного виробництва", абз.2 п.5 та п.6 Порядку здійснення авторського нагляду під час будівництва об"єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 р. №903.

В подальшому, за наслідком проведеної перевірки складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та, за наслідком розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесено постанову №373 від 30.10.2015 р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності за наступні порушення:

1) будівельний майданчик не огороджений тимчасовою загорожею із деревяних щитів;

2) при вїзді на будівельний майданчик відсутня схема руху транспортних засобів, місця розвороту, розвантаження та завантаження транспортних засобів;

3) низька якість укладання та ущільнення бетонної суміші при влаштуванні фундаментів по осях 1-В (розшарування бетону);

4) будівельний майданчик незабезпечений засобами пожежогасіння;

5) змінено конструктивну схему будівлі в частині влаштування додаткових колон між осями А і Б в підвальному та першому поверсі будівлі;

6) згідно проектної документації на перетинні осей Б-1, Б-6, В-1, В-6 влаштовуються колони із повнотілої цегли, по факту влаштовані монолітні бетонні;

7) конструктивно змінені види фасадів 1-6, Д-А, 6-1 будівлі, а саме: на фасаді 1-6 вітражі 2-го поверху зменшені на 1/2 висоти, на фасаді Д-А змінено кількість і розміри віконних і дверних прорізів, на фасаді 6-1 не влаштовані віконні прорізи;

8) залізобетонні прогони опираються на цегляну кладку стовпів, в той час як проектним рішенням передбачено операння їх на опорні подушки (аркуш 21-24РП);

9) грубо порушено конструкторське рішення щодо цегляної кладки стовпів між осями А і Б, які влаштовані на пустотній панелі ПК перекриття підвального приміщення;

10) порушення проектного рішення в частині армування цегляної кладки - проектним рішення передбачено армування сіткою D4Вр-1 вічком 50*50, фактично - D2,5Вр-1 з вічком 130*130 через 10-13 рядів;

11) панелі перекриття не заанкерованні;

12) відсутня перевязка швів в цегляній кладці стіни по осі 6.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з цим позовом про його скасування.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України Про регулювання містобудівної діяльності, який також спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів (далі - Закон № 3038-VI).

Згідно частини другої статті 4 Закону № 3038-VI, суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Згідно частини другої статті 26 Закону № 3038-VI, суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

В свою чергу, згідно визначення, наведеного у пункті 4 статті 1 Закону № 3038-VI, замовником - є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Разом з цим, замовником, в розумінні статті 1 Закону України Про архітектурну діяльність (далі - Закон №687), є фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

В свою чергу, стаття 27 Закону Про архітектурну діяльність (далі Закон №687), передбачає, що замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури, яким у розумінні цієї норми - є будинки і споруди житлово-цивільного, комунального, промислового та іншого призначення, їх комплекси, об'єкти благоустрою, садово-паркової та ландшафтної архітектури, монументального і монументально-декоративного мистецтва, території (частини територій) адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів, серед іншого, зобов'язані:

- доручати виконання окремих видів проектних і будівельних робіт особам, які мають відповідну ліцензію;

- обирати виконавців робочої документації для будівництва з додержанням вимог статті 8 цього Закону;

- забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою.

Згідно пункту 2 частини першої статті 34 Закону № 3038-VI, замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Згідно декларації про початок виконання будівельних робіт на обєкті "реконструкція з добудовою частини житлового будинку під торгівельний заклад по вул. 1-го Травня, 22, в м. Хмільнику Вінницької області", поданої замовником ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області, обєкт зазначений у ній відноситься до ІІ категорії складності.

Частинами першою, восьмою статті 36 Закону № 3038-VI, встановлено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Враховуючи подану ОСОБА_1 декларацію та визначення наведені вище, вона, як субєкт містобудування, в розумінні наведених вище норм, є "замовником", а відтак, законом, наділена відповідними правами та обовязками.

Окрім того, як стверджує позивач, вона ще є й підрядником, оскільки здійснює будівництво без залучення відповідних будівельних організацій.

При цьому, позивач заперечує що є виконавцем робіт, до якого можуть бути застосовані санкції визначені частиною третьою статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" (далі Закон № 208/94-ВР).

Так, як видно з оскаржуваної постанови, до позивача застосовано штраф, передбачений пунктом 8 частини третьої вказаної статті, відповідно до якої, суб'єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт з порушенням вимог будівельних норм, державних стандартів і правил або затверджених проектних рішень.

На думку позивача, цю норму відповідач застосував безпідставно, оскільки вона не є "суб'єктом містобудування, який виконує будівельні роботи", а є "суб'єктом містобудування, який виконує функції замовника і підрядника одночасно", про що йдеться у частині другій статті 2 Закон № 208/94-ВР. Відтак, лише з цих підстав оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

З такими доводами суд не погоджується виходячи з наступного.

Як видно з процитованих вище норм, що регулюють містобудівну діяльність, законодавець навів визначення понять "субєкт містобудування" та "замовник". Однак не визначив хто такий "підрядник" та "субєкт містобудування, який виконує будівельні роботи".

З цього приводу суд зазначає, що в розумінні положень статті 837 Цивільного кодексу України, підрядник це одна із сторін договору, яка зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Аналогічне визначення, наведено й у пункті 3 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 1 серпня 2005 р., відповідно до якого підрядник - сторона договору підряду, яка виконує та передає замовнику закінчені роботи (об'єкт будівництва), передбачені договором підряду.

Отже, з аналізу наведеного видно, що фактично "підрядник" та "виконавець будівельних робіт" це тотожні поняття, які законодавець не розмежував окремими визначеннями.

Таким чином, суд доходить висновку, що до позивача, як до "замовника", "підрядника" та "виконавця будівельних робіт" можуть бути застосовані санкції, передбачені як частиною другою так і частиною третьою статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", у разі виявлення відповідних порушень.

Оцінюючи правомірність застосування санкцій, суд виходить з наступного.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначає Закон України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" (далі Закон № 208/94-ВР).

Так, відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Закону № 208/94-ВР, суб'єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт з порушенням вимог будівельних норм, державних стандартів і правил або затверджених проектних рішень - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому, як видно санкція у вказаному розмірі застосовується за наявності хоча б одного з перелічених у пунктіпорушень.

Загальні вимоги до організації будівельного виробництва під час нового будівництва, реконструкції існуючих будівель і спору, технічного переоснащення діючих підприємств (далі - будівництво) обєктів будь-якого призначення встановлюють Державні будівельні норми України "Управління, організація і технологія, організація будівельного виробництва" (ДБН) А.3.1-5:2009.

Відповідно до підпункту 2.2.3 пункту 2.2 "Підготовка до будівництва обєкта" Розділу 2 та підпункту 6.8 пункту 6 розділу 6 "Механізація і транспорт" ДБН А.3.1-5:2009, до внутрішньо майданчикових підготовчих робіт відносяться, серед іншого:

- влаштування необхідних огорож будівельного майданчика (охоронних, захисних, сигнальних);

- забезпечення будівельного майданчика освітленням, протипожежним водопостачанням, засобами пожежогасіння, сигналізації та звязку.

На будівельному майданчику відповідно до будгенпланів, розроблених у ПТД, влаштовуються безпечні маршрути проїзду, місця розвороту, розвантаження і завантаження транспортних засобів. Біля вїздів на будівельний майданчик розміщують його плани із зазначенням вказаних маршрутів.

Невиконання зазначених вимог є порушенням вимог будівельних норм.

Як встановлено перевіркою та зафіксовано у акті і в оскаржуваній постанові, будівельний майданчик не огороджений тимчасовою загорожею; при вїзді на будівельний майданчик відсутня схема руху транспортних засобів, місця розвороту, розвантаження та завантаження транспортних засобів; будівельний майданчик не забезпечений засобами пожежогасіння, що є порушенням зазначених вище норм.

Позивач письмово заперечила наявність таких порушень, вказуючи наступне.

По перше, тимчасова огорожа неодноразово монтувалась та умови будівництва приводили її до руйнування, а на момент перевірки передбачались роботи по засипці пазухів цокольного поверху і огорожу було частково демонтовано.

Такі пояснення є суперечливими, відтак до уваги судом не беруться, оскільки позивач вказує, що умови будівництва привели огорожу до руйнування, а потім зазначає, що огорожу частково демонтовано, в звязку з виконанням робіт. Разом з тим, як пояснив інспектор, що проводив перевірку (свідок), він кілька разів виходив на обєкт і жодних робіт не велось. Більш того, у поясненнях, які відображені у акті, позивач вказала, що будівельні роботи не проводитись із-за відсутності фінансування. Такі ж пояснення були нею надані в ході розгляду справи по суті в одному з засідань.

По друге, згідно проекту організації будівництва в розділі "Вказівки по веденню робіт" вказано, що будівництво обєкту ведеться з коліс, у звязку із стисненими умовами будівництва. Запас будівельних конструкцій створюється лише на 1 добу. Конструкції підвозяться автотранспортом по існуючій дорозі. На підтвердження своєї позиції, позивачем надано копію витягу з будгенплану, в якому відображені лише "Вказівки з техніки безпеки" та "Вказівки по веденню робіт", в яких не містяться маршрути проїзду.

Разом з тим, як видно зі змісту процитованого вище пункту 6.8 ДБН А.3.1-5:2009, у будгенплані повинні бути передбачені маршрути проїзду транспорту та біля вїздів на майданчик розміщення плану із зазначенням маршруту, що позивачем не зроблено.

По третє, санітарно побутові приміщення, які розміщені на першому поверсі, містять необхідні засоби пожежної безпеки згідно "Проекту організації будівництва".

Разом з тим, як видно з наданого витягу технічної документації (аркуш техдокументації 2), у будгенплані передбачено протипожежний щит та місце його розташування. Однак, фактично такий відсутній, що не заперечувалось позивачем.

Окремо слід зазначити, що обов'язкове обладнання пожежного щита включає такі пожежні інструменти: багор, лом, лопата штикова та/або совкова, сокира, конусні відра. Проте, надані суду позивачем фотографії не підтверджують наявності всіх перелічених предметів.

А отже наведені позивачем заперечення щодо відсутності порушень, перелічених у пунктах 1, 2, 4 оскаржуваної постанови, до уваги судом не беруться.

Разом з тим, виходячи зі змісту норми, що застосована до позивача суд враховує, що санкції зазначені у ній застосовуються саме "за виконання робіт з порушенням", тоді як відсутність схему руху, засобів пожежогасіння та огорожі не відноситься до виконання робіт, а отже не відноситься до порушень, визначених у пункті 8 частини третьої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Стосовно порушень, зазначених під пунктами 5-7 постанови щодо невідповідності побудованого обєкту проектній документації, а саме: змінено конструктивну схему будівлі в частині влаштування додаткових колон між осями А і Б в підвальному та першому поверсі будівлі; згідно проектної документації на перетинні осей Б-1, Б-6, В-1, В-6 влаштовуються колони із повнотілої цегли, по факту влаштовані монолітні бетонні; конструктивно змінені види фасадів 1-6, Д-А, 6-1 будівлі, а саме: на фасаді 1-6 вітражі 2-го поверху зменшені на 1/2 висоти, на фасаді Д-А змінено кількість і розміри віконних і дверних прорізів, на фасаді 6-1 не влаштовані віконні прорізи, суд зазначає наступне.

Як видно з наданих фотографій та досліджуваної в ході розгляду справи технічної документації, дійсно відбулись певні зміни, як у фасаді приміщення так і у внутрішніх конструкціях. Однак, суд зауважує, що такі зміни відображені у робочому проекті "Корегування проекту реконструкції з добудовою частини житлового будинку під торгівельний заклад по вул. 1-го Травня, 22 в м. Хмільник Вінницької обл..", яким передбачено перепланування центральної сходової клітки торговельного закладу, деякі зміни опорядження фасадів та влаштування "ландшафтних" сходів із підвалу будівлі з накриттям останніх навісом.

В свою чергу, вказаний робочий проект розроблено на підставі договору №34/75 від 7.03.2015 р., оплату за виконання якого проведено згідно платіжного доручення №@2PL742807 від 15.06.2015 р.

За таких обставин, суд не може погодитись з наявністю порушень, відображених у пунктах 5-7 оскаржуваного рішення.

Досліджуючи порушення зазначене у пункті 8 оскаржуваної постанови, яке полягає у тому, що залізобетонні прогони опираються на цегляну кладку стовпів, в той час як проектним рішенням передбачено оперяння їх на опорні подушки, суд виходить з того, що таке порушення фактично перевіряючим виявлено. Разом з тим, заперечуючи проти нього, позивач вказує на помилку проектної організації. Проте наявність такої помилки не спростовує встановлені в ході перевірки обставини.

Також не спростовують письмові заперечення позивача зафіксоване у пункті 9 постанови порушення, яке полягає у грубому порушені конструкторського рішення щодо цегляної кладки стовпів між осями А і Б, які влаштовані на пустотній панелі перекриття підвального приміщення.

Так, свою позицію позивач обґрунтовує тим, що оскільки цегляні колони в цокольному поверсі влаштовувалися після того, як були змонтовані плити перекриття на відм.-0.300 було прийняте рішення замонолітити пустоти у плитах перекриття в радіусі 1,0 від осі колони.

Наведені пояснення підтверджують наявність відповідних змін не відображених у конструкторському рішенні, які відбулись після того як були змонтовані плити перекриття.

Щодо порушень, відображених у пунктах 3, 10, 12 постанови, які полягають у низькій якості укладання та ущільнення бетонної суміші при влаштуванні фундаментів по осях 1-В (розшарування бетону); порушенні проектного рішення в частині армування цегляної кладки - проектним рішення передбачено армування сіткою D4Вр-1 вічком 50*50, фактично - D2,5Вр-1 з вічком 130*130 через 10-13 рядів; відсутності перевязка швів в цегляній кладці стіни по осі 6, суд зазначає, що ні відповідачем, ні перевіряючим (свідком) не надано документальних доказів, які б підтверджували викладені у досліджуваних пунктах порушення.

Так, процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 р. (далі - Порядок №553),

Відповідно до підпунктів 1, 4, 7, 9, 11 пункту 11 Порядку №553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право:

- безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта та до обєктів, що підлягають обовязковому обстеженню;

- проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;

- залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій;

- вимагати у випадках, передбачених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;

- здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо- та відеотехніки.

Водночас, відповідно до пункту 12 Порядку №553, посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, серед іншого, зобов'язані у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.

Відповідач, як субєкт владних повноважень не використав своє право щодо підтвердження відповідними засобами наявність порушень та не виконав свого обовязку щодо доведеності викладених у досліджуваній частині оскаржуваного рішення обставин.

Оцінюючи порушення, викладене у пункті 11 постанови стосовно того, що "панелі перекриття не заанкеровані", що, в свою чергу, є порушенням проектного рішення, то суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 1.37 Правил для індивідуальних забудовників по впровадженню антисейсмічних заходів при будівництві індивідуальних житлових будинків у районах України з сейсмічністю 7-8 балів, затверджених Наказом Мінрегіонбуд № 244 від 22.06.2009 р., при монолітному перекритті залізобетонний пояс у рівні цього перекриття може не влаштовуватися, але стіни повинні зв'язуватися з перекриттям шляхом анкерування.

Державні будівельні норми, які регулюють питання організації будівництва, зокрема ДБН В.1.1-1-94, ДБН В.1.1-12:2006 також передбачають процес анкерування. При цьому, зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що анкерування відбувається під час будівництва певних конструкцій, а не після закінчення такого.

За сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність декількох порушень ДБН, зафіксованих у акті перевірки та оскаржуваному рішенні.

Відтак, беручи до уваги положення пункту 8 частини третьої статті 2 Закону №208/94-ВР, який визначає відповідальність у вигляді штрафу за будь-яке з перелічених у ньому порушення, як -то:

- за виконання робіт з порушенням будівельних норм або

- за виконання робіт з порушенням державних стандартів і правил або

- за виконання робіт з порушенням затверджених проектних рішень та враховуючи встановлення таких, суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття постанови про застосування штрафу до субєкта містобудування ОСОБА_1

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова прийнята на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, а тому підстави для визнання її скасування відсутні. Відтак у задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна