Справа № 200/9121/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" грудня 2015 р. м.Київ К/800/43596/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Дніпропетровської міської ради

на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2013 року

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня

2014 року

у справі №200/9121/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкон-Статус ЛТД»

до Дніпропетровської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ТОВ «ЮКОН-СТАТУС ЛТД» звернулося з позовом до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення.

Товариство просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської міської ради у період з 19 жовтня 2012 року по 27 лютого 2013 року щодо не розгляду на найближчому пленарному засіданні питання щодо поновлення ТОВ «ЮКОН-СТАТУС ЛТД» права користування земельною ділянкою по проспекті Кірова в районі будинку №93 (Кіровський район) площею 0,1153 га (кадастровий номер :06:015:0148) для завершення будівництва торгівельно-виставкового комплексу з продажу автомобілів (II черга) та прийняти за результатами розгляду рішення;

- визнати протиправним та нечинним в повному обсязі рішення Дніпропетровської міської ради №136/32 від 27 лютого 2013 року «Про відмову ТОВ «ЮКОН-СТАТУС ЛТД», , в поновленні права користування земельною ділянкою, по просп. Кірова в районі буд. №93 (Кіровський район) для завершення будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга)»;

- зобов'язати Дніпропетровську міську раду на найближчому пленарному засіданні (сесії) повторно розглянути питання стосовно затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та про поновлення ТОВ «ЮКОН-СТАТУС ЛТД», , права користування земельною ділянкою, площею 0,1153 га (кадастровий номер :06:015:0148), по просп. Кірова в районі буд. №93 (Кіровський район) для завершення будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга) та прийняти рішення з врахуванням обставин, у тому числі щодо відповідності технічної документації вимогам законодавства, встановлених чинним рішенням суду - постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська по справі №403/835/12, провадження №2а-403/515/2012 від 05 липня 2012 року.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2013 року позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради задоволено частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2013 року у справі №200/9121/13-а скасовано та винесено нову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської міської ради від 27 лютого 2013 року №136/32.

Зобов'язано Дніпропетровську міську раду на найближчому пленарному засіданні (сесії) затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКОН-СТАТУС ЛТД» та прийняти рішення, яким поновити право користування Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКОН-СТАТУС ЛТД» земельною ділянкою площею 0,1153 га, кадастровий номер :06:015:0148, по пр. Кірова у районі будинку №93 для завершення будівництва торгівельно-виставкового комплексу з продажу автомобілів (ІІ черга).

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Дніпропетровська міська рада звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 вересня 2014 року задоволено клопотання Дніпропетровської міської ради та зупинено виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року у справі №200/9121/13-а до закінчення касаційного провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкон-Статус ЛТД» направило на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просило залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року у справі №200/9121/13-а - без змін.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін, належних чином повідомлених про дату, час і місце касаційного розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження, що передбачено пунктом 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №427/31 від 30 листопада 2005 року земельну ділянку площею 0,1153 га (кадастровий номер :06:015:0148), по просп. Кірова в районі буд. №93 (Кіровський район) було передано в оренду строком на 2 роки ТОВ «ЮКОН-СТАТУС ЛТД» для будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга).

На виконання вказаного рішення між Дніпропетровською міською радою та ТОВ «ЮКОН-СТАТУС ЛТД» було укладено договір оренди від 12 січня 2006 року.

Як повідомив позивач в своїх запереченях від 24 листопада 2014 року на орендованій земельній ділянці було частково збудовано торговельно - виставочний комплекс з продажу автомобілів - 4 поверхи. Факт наявності незавершеного будівництва об»єкту 4-х поверхової будівлі підтверджується актом №15-ж від 17.12.2007 року Управління земельних ресурсів у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області.

На виконання пункту 3.3. договору оренди землі, товариство (орендар) у строки, встановлені даним договором (не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку його дії), 23.10.2007 року звернувся до міського голови з клопотанням про продовження дії договору оренди землі. Проте, договір оренди землі не був подовжений.

Рішенням Дніпропетровської міської ради №136/32 від 27 лютого 2013 року було відмовлено ТОВ «ЮКОН-СТАТУС ЛТД», , у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, та поновленні права користування земельною ділянкою, площею 0,1153 га (кадастровий номер :06:015:0148), по просп. Кірова в районі буд. №93 (Кіровський район) для завершення будівництва торгівельно-виставкового комплексу з продажу автомобілів (II черга).

Розглядаючи позовні вимоги товариства по суті, суди виходили з того, що дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Переглядаючи судові рішення судів попередніх інстанції, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Земельного кодексу України, земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до частини 2 статті 140, частини 1 статті 144 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності (частини 2 та 2 статті 83 Земельного кодексу України).

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Дніпропетровська міська рада в даній справі є суб'єктом господарських правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебувала у її власності, відповідач має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто, при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

В цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин іншому, яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій.

Суди не звернули уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права власності на спірну земельну ділянку. Дніпропетровська міська рада, як власник землі, вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. Водночас, відповідач владних управлінських функцій у цих відносинах не здійснював.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Вирішуючи спір по суті суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач, як власник землі, вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому у користування земельної ділянки в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею, може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких умов колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що вирішення спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, його розгляд повинен здійснюватися в порядку господарського судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа №21-493а14), від 9 грудня 2014 року (справа №21-308а14), від 24 лютого 2015 року (справа №21-34а15), від 29 вересня 2015 року (справа №826/10205/14), від 06 жовтня 2015 року (справа №21-1306а15).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Спір підлягає вирішенню господарським судом за правилами Господарського процесуального кодексу України, а тому ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Оскільки Вищим адміністративним судом України закінчено касаційний розгляд даної справи, то ухвала Вищого адміністративного суду України від 08 вересня 2014 року щодо зупинення виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року у справі №200/9121/13-а підлягає скасуванню.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 220, 222, 223, частиною 1 статті 228, статтями 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Дніпропетровської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2013 року на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року у справі №200/9121/13-а - скасувати.

Провадження у справі №200/9121/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкон-Статус ЛТД» до Дніпропетровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Зупинення виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року, встановленого ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 вересня 2014 року - скасувати.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: