Справа № 824/2440/15-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/2440/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Сопко В.Ю.

сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях

до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Чернівці

про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 р. управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Чернівці витрати за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії та державну адресну допомогу по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вересень 2011 р. в сумі 22481,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ним було підготовлено списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вересень 2011 року в сумі 22481,62 грн. Однак, відповідачем дані суми не відшкодовані та в акти звірок за вересень 2011 року не включені.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Чернівці (ділі відповідач) до суду подало письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просило суд у задоволенні позову відмовити повністю, зазначаючи, що механізм відшкодування відповідачем повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання визначений Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. В основу цього механізму покладено щомісячне проведення органами позивача та відділеннями відповідача звірок витрат на відповідні виплати до 10 числа місяця наступного за звітним.

Поданий позивачем акт помісячної звірки відповідачем був підписаний, відшкодування виплачених пенсій на централізованому рівні проведене, тобто на думку відповідача виконані вимоги п. 7 зазначеного Порядку.

Також відповідач не погоджується з позицією позивача про включення до актів помісячних звірок виплаченої щомісячної державної адресної допомоги, оскільки в Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, чітко визначені суми які підлягають відшкодуванню.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

В акті щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вересень 2011 р. позивач зазначає, що у кількості 14 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 1533,56 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 160,31грн., сума виплаченої державної адресної допомоги становить 8066,33 грн., сума витрат з доставки пенсій (ДАД) становить 27,66 грн., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 5,30 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 9793,16 грн.

За даними відповідача у вересні 2011 р. кількості 14 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 1533,56 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 160,31 грн., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 5,30 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 1699,17 грн. (а.с. 6).

Різниця (не прийнято до відшкодування) становить 8093,99 грн.

В акті щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вересень 2011 р. позивач зазначає, що у кількості 22 особи сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 3072,59 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 81,36 грн., сума виплаченої державної адресної допомоги становить 14243,4 грн., сума витрат з доставки пенсій (ДАД) становить 14,72 грн., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 3,39 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 17415,46 грн.

За даними відповідача у вересні 2011 р. кількості 21 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 2944,10 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 81,36 грн., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 2,37 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 3027,83 грн. (а.с. 7).

Різниця (не прийнято до відшкодування) становить 14387,63 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не прийнято до заліку наступні суми: державної адресної допомоги 22309,73 грн., витрат з виплати та доставки державної адресної допомоги 42,38 грн., витрат на виплату пенсій громадянам держав-учасників СНД, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну 128,49 грн. (яка призначена ОСОБА_3В.), витрати з виплати і доставки пенсі 1,02 грн.

Таким чином, відповідачем при підписанні актів щомісячної звірки з позивачем за вказаний період не прийнято до заліку та не відшкодовано за вересень 2011 р. 22481,62 грн. (22309,73 грн. + 42,38 грн. + 128,49 грн. + 1,02 грн.).

Пенсійне забезпечення громадян України відповідно до ст. 10 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 р. № 1788-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1788-XII) здійснюється органами Пенсійного Фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону № 1788-XII передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного Фонду.

З набранням чинності Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.09.1999 р. № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в зв'язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Абзацом 2 п. 5 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону передбачено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до абзацу 1 п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-4/4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 р. за № 376/7697 (далі Порядок № 5-4/4).

Згаданий Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 5-4/4 відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів а, в, г ст. 26, ст. 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до ст. 91, 92 Закону України Про пенсійне забезпечення в разі настання страхових наслідків.

Пунктом 4 Порядку № 5-4/4, зокрема, встановлено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Отже, зазначений перелік сум, що підлягають відшкодуванню є вичерпним. При цьому, норми Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, не передбачають обовязку відповідача проводити відшкодування щомісячної державної адресної допомоги та інших виплат.

Зокрема, ч. 1 п. 6 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено, що до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, встановлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення. Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 р. № 653 Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік виплата надбавок, підвищень до пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Фонд соціального страхування, як некомерційна, самоврядна організація здійснює страхові виплати в разі настання страхового випадку. Таким чином, вищезазначене підвищення до пенсії не є однією із страхових виплат та не властиве Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України передбачений ст. 21 Закону № 1105-XIV. Відповідно до зазначеної статті відповідач зобовязаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоровя, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, при настанні страхового випадку.

Державна адресна допомога встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 р. № 265 Деякі питання пенсійного забезпечення громадян не передбачена у вказаному переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування. Пункт 4 цієї Постанови передбачає, що виплата державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна адресна допомога, але даною Постановою не передбачено обовязку Фонду соціального страхування відшкодовувати витрати по сплаті вказаних послуг.

Таким чином, жодним нормативним актом не передбачено обовязку у відповідача відшкодовувати органам пенсійного фонду витрати на виплату державної адресної допомоги та інших виплат, які вимагає позивач.

Також суд зазначає, що зазначений Порядок № 5-4/4 передбачає здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України.

З огляду на вказане, суд вважає, що сторони в справі позбавлені права на проведення розрахунків на своєму рівні, в т.ч. шляхом предявлення позову про вчинення певних дій чи стягнення коштів.

Аналогічні правові позиції з цього приводу викладено в постановах Верховного Суду України від 06.06.2011 р. в справі № 21-57а11, від 20.06.2011 р. в справі № 21-76а11 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.03.2011 р. в справі № К-35226/10.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу (ч. 2. ст. 161 КАС України).

Так, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2011 р. в справі № 21-57а11 зазначено, що зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в частині стягнення з відповідача витрат на виплату щомісячної цільової грошової допомоги на проживання, державної адресної допомоги та витрати на їх доставку, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Надаючи оцінку позовним вимогам в частині стягнення суми витрати на виплату пенсій громадянам держав учасниць СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну та витрат на виплату допомоги на поховання, оскільки смерть потерпілого не повязана із страховим випадком державного соціального страхування, суд дійшов висновку про їх задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, повязаних з виконанням ними трудових обовязків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, повязане з виконанням нею трудових обовязків.

Підпунктом а ст. 27 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що громадянам України переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у ст. 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом 3 цього пункту встановлено, що вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обовязок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоровя, не залежить від того, чи сплачували цьому Фонду соціального страхування від нещасних випадків страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоровя потерпілого.

Згідно абзацу 7 п. 3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених ст. 21 Закону України Про охорону праці, які ліквідуються.

Таким чином, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами ПФУ відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.06.2011 р. в справі 21-116а11.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем не прийнято до заліку суму витрат на виплату пенсій громадянам держав-учасників СНД, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну, зокрема, не врахована призначена пенсія ОСОБА_3 (п/с № 135277) на загальну суму 129,51 грн., з яких 128,49 грн основний розмір пенсії та 1,02 грн витрати на виплату та доставку пенсії (а.с. 9).

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в частині стягнення суми невідшкодованих витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вересень 2011 р., а саме ОСОБА_3 (п/с № 135277) в сумі 129,51 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 70, 71, 79, 86, 94, 160 - 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Чернівці на користь управління Пенсійного фонду України у м. Чернівцях витрати за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вересень 2011 року в сумі 129,51 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2015 р.

Суддя В.К. Левицький