Справа № 815/3409/15
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3409/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» до Одеської митниці ДФС та головного державного інспектора Одеської митниці ДФС ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» (далі ТОВ «Таламус ЛТД») звернулось до суду з позовом до Одеської митниці ДФС (далі Одеська митниця) та головного державного інспектора Одеської митниці ДФС ОСОБА_4, в якому просило:

- скасувати рішення про відмову у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією від 2 червня 2015 року № 500060006/2015/003672, зазначене у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 9 червня 2015 року № 500060006/2015/00028;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 9 червня 2015 року № 500060006/2015/0000012/1, прийняте посадовою особою Одеської митниці головним державним інспектором Мазуркевичем В.Є.;

- зобовязати Одеську митницю повернути сплачену фінансову гарантію у розмірі 110991 грн. 81 коп..

В обґрунтування позову зазначалось, що 2 червня 2015 року позивачем подано митну декларацію № 50006/2015/003672 на оформлення випуску товару в режимі «імпорт». Під час декларування митної вартості імпортованого товару позивачем в декларації наведено відомості про числове значення щодо визначення митної вартості товарів, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості, з наданням відповідних документів. 9 червня 2015 року Одеською митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 500060006/2015/00028, а також прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № 500060006/2015/0000012/1, в яких зазначено про неможливість визначення митної вартості товару шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 та 59 Митного кодексу України. На виконання вимог ч. 7 ст. 55 МК України позивачем сплачено в якості фінансової гарантії у вигляді грошової застави по митній декларації, поданій TOB «Таламус ЛТД», 110991 грн. 81 коп. та отримано товар, випуск якого оформлявся в режимі «імпорт». На думку позивача, Одеською митницею порушено норми Митного кодексу України щодо поняття митної вартості товарів та методів її визначення, оскільки товариством правильно визначено митну вартість товарів та надано всі необхідні документи щодо її підтвердження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Таламус ЛТД» задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 9 червня 2015 року № 500060006/2015/00028 та рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 9 червня 2015 року № 500060006/2015/0000012/1. Зобовязано Одеську митницю ДФС повернути позивачу сплачену фінансову гарантію у розмірі 110991 грн. 81 коп.. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача витрати зі сплати судового збору на суму 160 грн..

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник Одеської митниці в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, і, крім того, порушено норми матеріального та процесуального права. Так, судом не прийнято до уваги вимоги Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі» 1983 року. Крім того, судом першої інстанції не враховано практику Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України, повязану з вирішенням спорів даної категорії. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позивача в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представника відповідача в підтримку апеляційної скарги, а також представників позивача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньо - економічної діяльності, на виконання умов Контракту між позивачем (Покупець) та компанією RONBY INVEST LLP (Англія) (Продавець) від 26 червня 2009 року № TR-09/06, позивачем поставлено на митну територію України металопродукцію (білу жерсть електролітичного лудження з нанесенням покриття). Кількість, асортимент та ціна на продукцію визначаються згідно Специфікацій до Контракту. Валюта платежу долар США (п. 2.1 Контракту).

Відповідно до Додаткової угоди від 11 червня 2011 року № 2 поставка продукції відбувається на умовах DAP м. Одеса, згідно правил ІNCOTERMS (2010). На підставі Специфікації № 193 до названого Контракту ціна за 1 т продукції становить 1080 доларів США (а. с. 24, 26).

2 червня 2015 року, з метою митного оформлення товару, ТОВ «Таламус ЛТД» було подано до відповідача митну декларацію № 50006/2015/003672 в режимі «імпорт», згідно якої декларантом була визначена митна вартість товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, тобто за першим методом (а. с. 17). Одночасно з митною декларацією декларант подав митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення.

За результатами перевірки наданих позивачем документів, 9 червня 2015 року Митним постом «Одеса-порт» Одеської митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за 500060006/2015/000012/1, в якому зазначено, що подані документи мають розбіжності та не мітять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально, за результатом проведеної консультації з декларантом, митним органом обрано резервний метод визначення митної вартості товарів.

Відповідачем також складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 9 червня 2015 року за № 500060006/2015/00028 (а. с. 14-16).

Для випуску товарів у вільний обіг, з урахуванням рішення відповідача про коригування митної вартості товарів, TOB «Таламус ЛТД» 10 червня 2015 року подано нову митну декларацію № 500060006/2015/003963 (а. с. 20) та на підставі ч. 7 ст. 55 МК України сплачено митні платежі згідно митної вартості, з наданням фінансової гарантії на різницю між сумою митних платежів, визначеною декларантом, та сумою платежів, обчисленою митним органом. Товар був випущений у вільний обіг.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Таламус ЛТД», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем до митного органу надано передбачений ст. 53 Митного кодексу України пакет документів, достатній для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої декларантом за основним методом, а тому відсутні підстави для коригування митним органом митної вартості товару.

Так, відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 50 названого Кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

Відповідно до частин 2 - 4 статті 53 Кодексу документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозвязок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно частинам 1, 5, 6, 7 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1 та 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Аналіз положень наведених статей Митного кодексу України свідчить про те, що обовязок доведення митної вартості товару лежить на декларанті. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобовязують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 МК України передбачено обовязок контролюючого органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 року за № 883/21195), митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як встановлено матеріалами справи, обґрунтовуючи сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів, відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що подані документи мають розбіжності та не мітять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема:

- у копії митної декларації країни відправлення від 30.01.2015 № 70031693 зазначено умови поставки CIF, у той же час згідно інвойсу від 02.06.2015 № TR-09/06-216 умовою поставки повинно бути DAP, також у ній немає посилань на зовнішньоекономічний договір № TR-09/06 чи інвойси від 02.06.2015 № TR-09/06-216 або від 02.02.2015 № RIZL16/14-1;

- у сертифікаті про походження товару від 08.02.2015 року № ССРІТ067 НОМЕР_1 15С1304А0179/00042 відсутнє посилання на інвойс від 02.06.2015 року № TR-09/06-216;

- у копії митної декларації країни відправлення від 30.01.2015 № 70031693 заповнені графи стосовно документів по фрахту та документу по сплаті страхових сум, а інформація про включення страхових витрат до митної вартості даної парти товару відсутня;

- документ, зазначений у митній декларації як «прайс-лист» від 17.04.2015 № 21, є документом без назви.

Крім цього, в рішенні зазначено, що висновки спеціалізованих експертних організацій, у тому числі надані декларантом висновки ТОВ «Експоцентр Одеса», носять виключно інформаційний характер і не можуть бути визначальними при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару.

Також в рішенні зазначено, що декларанту запропоновано надати протягом 10 днів каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; додатково надати документи, що підтверджують вартість страхових сум по фрахту (а. с. 13).

Вказані обставини також зазначені Одеською митницею у декларації митної вартості товару, а декларантом вказано, що ним надані розяснення від 2 червня 2015 року № 2015/225 щодо митної вартості товару, а також зазначено, що вимоги Одеської митниці не ґрунтуються на положеннях МК України (а. с. 74-77).

Оцінюючи оскаржене позивачем рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 9 червня 2015 року № 500060006/2015/0000012/1 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 9 червня 2015 року № 500060006/2015/00028, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність порушень позивачем норм Митного кодексу України, що зазначені у названому рішенні відповідача.

Матеріалами справи встановлено, що імпортований товар (білу жерсть електролітичного лудження з нанесенням покриття) позивач придбав у RONBY INVEST LLP (Англія) за Контрактом від 26 червня 2009 року № TR-09/06. Поставка товару відбувалась відповідно до Додаткової угоди № 2 до названого Контракту від 11 червня 2011 року на умовах DAP м. Одеса, згідно правил ІNCOTERMS 2010 (а. с. 24), та згідно Специфікації № 193 до цього ж Контракту ціна за 1 т продукції становить 1080 доларів США (а. с. 26), що підтверджується інвойсом від 2 червня 2015 року № ТR-09/06-216 (а. с. 21).

Крім того, на підтвердження реальності визначеної позивачем митної вартості товару, ТОВ «Таламус ЛТД» додатково зроблено запит до ТОВ «Експоцентр Одеса» щодо вартості зазначеного товару, про що листом від 25 травня 2015 року за № 0330-inf позивачу надана відповідь, в якій зазначено, що аналіз щодо рівня цін на білу жерсть електролітичного лудження з нанесенням покриття, що постачався на умовах контракту від 26 червня 2009 року № TR-09/06, відповідає аналізу ринку щодо середньої вартості на аналогічний або подібний задекларованому товар за ідентичними умовами поставки (DAP - ОСОБА_3) (а. с. 90).

Посилання відповідача на те, що в митній декларації країни відправлення від 30 січня 2015 року № 70031693 зазначені інші умови поставки (CIF поставка морем), а також на те, що в останній не зроблено посилання на номер контракту та інвойс від 2 червня 2015 року № ТR-09/06-216, як на підставу застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості, не впливають на правильність визначеної декларантом митної вартості товару за обраним ним методом, оскільки наведена вище декларація стосується іншої господарської операції, а саме угоди № RIZL16/14 між виробником-продавцем та покупцем RONBY INVEST LLP.

З аналогічних підстав не є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги про те, що в сертифікаті про походження товару від 08 лютого 2015 року № ССРІТ067 НОМЕР_1 15С1304А0179/00042 відсутні посилання на інвойс від 2 червня 2015 року № ТR-09/06-216, тобто документ, складений більш ніж через три місяці після оформлення сертифікату.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 7 ст. 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оскільки, всупереч доводам апелянта, декларантом надано Одеській митниці передбачений ст. 53 МК України пакет документів, достатній для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої декларантом за ціною договору, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 9 червня 2015 року № 500060006/2015/0000012/1 та складання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 9 червня 2015 року № 500060006/2015/00028, є правильним.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що контроль за правильністю обчислення декларантом митної вартості товару, який належить до виключної компетенції митного органу, полягає не в тому, щоб скоригувати митну вартість товару в бік збільшення, а в тому, щоб визначити реальну ціну товару, що ввозиться на територію України.

При цьому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, здійсненого у попередні періоди, сам по собі не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, а також не може бути єдиною достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за визначеним декларантом методом.

Враховуючи правильність висновків суду першої інстанції в частині визнання протиправними та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 9 червня 2015 року № 500060006/2015/00028 та рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 9 червня 2015 року № 500060006/2015/0000012/1, висновок суду першої інстанції про зобовязання відповідача повернути позивачу сплачену фінансову гарантію у розмірі 110991 грн. 81 коп. в порядку та при умовах, визначених ст. 301 МК України, після набрання законної сили судовим рішенням, також є обґрунтованим.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

ОСОБА_5