Справа № 2а-96/11(6-а/335/29/2015)
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2015 рокусправа № 2а-96/11(6-а/335/29/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Кругового О.О. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1 міської ради

на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя

від 15 вересня 2015 року

у справі № 2а/96/11 (6-а/335/29/2015)

за позовом Українського товариства охорони природи

в особі ОСОБА_1 обласної організації,

вул. Яценка, 1, м. Запоріжжя, 69057;

до відповідача ОСОБА_1 міської ради,

пр. Леніна, 206, м. Запоріжжя, 69105;

до відповідача ОСОБА_2 комітету ОСОБА_1 міської ради,

пр. Леніна, 206, м. Запоріжжя, 69105;

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

встановив: Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 25 травня 2013 року позов Українського товариства охорони природи в особі ОСОБА_1 обласної організації задовольнив.

Визнав протиправною бездіяльність ОСОБА_1 міської ради щодо не затвердження Правил утримання тварин у домашніх умовах; забезпечення відлову, тимчасового утримання та регулювання чисельності бродячих тварин відповідно до статті 16 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з урахуванням вимог статей 15-17 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Зобов'язав ОСОБА_1 міську раду затвердити Правила утримання тварин у домашніх умовах; забезпечити відлов, тимчасове утримання та регулювання чисельності бродячих тварин відповідно до статті 16 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з урахуванням вимог статей 15-17 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Зобов'язав ОСОБА_1 міську раду розглянути питання щодо створення притулку - стерилізаційного пункту для бродячих тварин.

Адресованою Орджонікідзевському районному суду міста Запоріжжя письмовою заявою ОСОБА_1 міська рада, Відповідач, клопотав про відстрочку виконання судового рішення в частині забезпечення відлову, тимчасового утримання та регулювання чисельності бродячих тварин відповідно до статті 16 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з урахуванням вимог статей 15-17 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», до введення в експлуатацію муніципального притулку для утримання безпритульних тварин.

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя своєю ухвалою від 15 вересня 2015 року заяву про відстрочку виконання судового рішення залишив без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 міська рада вказує на порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що у 2016 році заплановано виділення коштів міського бюджету для реалізації заходу щодо будівництва та облаштування притулку для безпритульних тварин. У наступному році планується збудувати необхідні приміщення (карантинний майданчик, вольєри, ветеринарний блок тощо) для початку робіт з відлову, тимчасового утримання та регулювання чисельності безпритульних тварин.

Просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя скасувати і ухвалити нове рішення.

Процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні сторони не скористались. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесені оскарженого рішення, виходить з наступного.

У відповідності з частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, особа, яка бере участь у справі, може звернутися до адміністративного суду із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

По перше, серед основних понять, що наведені в даній нормі, є: відстрочення, розстрочення та зміна способу і порядку виконання судового рішення.

Під відстроченням розуміється перерва у вчиненні виконавчих дій на певний, точно визначений строк.

Розстрочення передбачає виконання судового рішення протягом певних проміжків часу у відповідних частинах.

Для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу виконання існують різні підстави: для розстрочення та відстрочення обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання обставини, які роблять виконання неможливим.

Таким чином, наведена норма повязує можливість розстрочення чи відстрочення виконання рішення, зокрема, у «виняткових випадках» за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.

Верховний Суд України у пункті 10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 вказує, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому Верховний Суд України не дає чітких розяснень щодо цих підстав, підкреслюючи роль судового розсуду в оцінці цих обставин.

Однак, на підтвердження факту існування таких обставин заявник повинен подати суду належні та допустимі докази (стаття 70 КАС України).

Єдиний доказ, який подав заявник, окрім елементів аргументації, посилання на заплановане виділення коштів міського бюджету для реалізації відповідних заходів, що не є належним та допустимим доказом обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2015 року у справі № 2а/96/11 (6-а/335/29/2015) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна