Справа № 2-а-1769/11
Суддя: Ковтуненко В. О.
Дата ухвалення: 2011-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1769/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2011 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі: головуючого судді Ковтуненка В.О., при секретарі Дандик С.І., розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, про скасування рішення та визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку, треті особи: Управління Держкомзему в місті Маріуполі, ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2011 року позивач звернувся до суду з позовом визнання протиправними дій ОСОБА_2 міської ради щодо ухвалення рішення від 23.05.2006р. №5/2-80 про передачу ОСОБА_4 у власність земельну площею 0,0878га, розташовану за адресою: місто Маріуполь, вулиця Грецька, 201, про скасування вказаного рішення та визнання недійсним Державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку №01.06.162.00605 від 11.07.2006р. на імя ОСОБА_4 посилаючись на наступні обставини.

Домоволодіння №201 по вулиці Грецькій в місті Маріуполі належало на праві власності ОСОБА_5, який був прадідом позивача, на підставі рішення суду від 13.09.1944р. ОСОБА_5 помер у 1980 році і домоволодіння успадкував його онук ОСОБА_6, який був батьком позивача, і до 2001 року проживав в вказаному домоволодінні. Після смерті ОСОБА_6 у 2001 році його єдиним спадкоємцем є позивач, який фактично прийняв спадщину, але у звязку з навчанням в період з 2002 року по 2009 рік знаходився за межами України. Після повернення він зясував, що за час його відсутності сусідка ОСОБА_4 зруйнувала житловий будинок та приватизувала земельну ділянку. У звязку з викладеним просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ОСОБА_3 пояснив, що оскаржуване рішення було прийнято у відповідності до процедури, встановленої згідно з нормативними актами. До прийняття рішення правовстановчі документи на вказане домоволодіння були відсутні, а на його території будівель не було. Позивач не надав докази на підтвердження, що він має право на спадщину після смерті ОСОБА_5 Позивачем порушений строк звернення до суду. Питання скасування Державного акту має вирішуватися в порядку цивільно-процесуального судочинства.

Третя особа та її представник заперечували проти позовних вимог. Пояснили, що через певний час після смерті ОСОБА_5 у спірному домоволодінні оселився ОСОБА_6 Оскільки будинок був у непридатному для проживання стані, то ОСОБА_6 проживав у гаражі на території домоволодіння. Після смерті ОСОБА_7 позивач частково демонтував будинок, а шлакоблок продав, у тому числі чоловіку ОСОБА_4, а потім за домоволодінням тривалий час ніхто не наглядав. Мав місце вибух та пожежа у гаражі. З часом будівлі зруйнувалися. В 2005 році ОСОБА_8 готував документи для газифікації належного йому домоволодіння №6 по провулку Комінтерна, 6, для чого була необхідна згода власників суміжного домоволодіння №201 по вулиці Грецькій в місті Маріуполі, але вжитими заходами було встановлено, що правовстановчих документів на вказане домоволодіння не має. Після чого вона вирішила приватизувати та зверталася у відповідні інстанції, де отримала висновки на підставі яких відповідачем було прийнято спірне рішення. Вважає, що вона та відповідач діяли правомірно, а позивач протягом тривалого часу не вживав заходи для прийняття спадщини у вигляді спірного домоволодіння. Заперечувала, що вона організувала демонтаж будівель.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що були знайомі з ОСОБА_6 Будівлі на території спірного домоволодіння були в нормальному для проживання стані. Після смерті ОСОБА_6 вони бачили, що ОСОБА_4 організувала демонтаж будівель.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_11 пояснили, що після смерті ОСОБА_5 спірне домоволодіння знаходилося у занедбаному стані.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до рішення народного суду 2-ї Молотовської дільниці міста Маріуполя від 13 вересня 1944 року №279. встановлено, що домобудівля, яка знаходиться в місті Маріуполі по вулиці К.Маркса, 207, належало до окупації ОСОБА_5. Рішенням суду встановлено, що в 1929 році ОСОБА_5 купив недобудований будинок, документи були оформлені у нотаріальному порядку та сплачені все платежі. ОСОБА_5 проживав у вказаному будинку до вересня 1943 році, до часу коли окупанти спалили будинок з усім майном та документами.

Відповідно до ОСОБА_8 про передачу земельної ділянки в натурі та ОСОБА_8 про закріплення земельної ділянки від 30 жовтня 1944 року представник управління архітектури міста Маріуполя посвідчив передачу забудовнику ОСОБА_5 ділянки №201 по вулиці Карла Маркса для будівництва жилого будинку розмірами 20,5м. х 35,5м., площею 727,7кв.м., на підставі рішення народного суду 2-ї Молотовської дільниці від 13 вересня 1944 року №279.

Оглядом інвентаризаційної справи ОСОБА_2 БТІ на домоволодіння №201 по вулиці Грецькій в Жовтневому районі міста Маріуполі встановлено, що вона заведена 13.08.1944р. та містить записи щодо зміни назви міста Жданова на місто Маріуполь, Молотовського району на Жовтневий район, вулиці Карла Маркса на вулицю Грецька.

Домоволодіння зареєстровано в ОСОБА_2 БТІ 06.11.1948р.

Наступна інвентаризація була проведена 18.08.1980р. за заявою ОСОБА_5 щодо видачі довідки для спадкування домоволодіння №210 по вулиці К.Маркса після смерті ОСОБА_5, та встановлено самочинне будівництво гаражу літ.Д-1 в 1968 році та інших господарських будівель зведених раніше.

Згідно з ОСОБА_8 від 18.12.1981р. та Висновком про реєстрацію домоволодіння №201 по вулиці К.Маркса від 05.12.1981р., складеними на замовлення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що в 1929 році його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_12 придбали недобудований будинок та проживали в ньому. В 1943 році, під час Великої Вітчизняної війни будинок згорів. В 1944-1945 роках на підставі рішення суду та дозвільних документів було збудовано новий будинок літ.А. В 1970 році будинок було капітально відремонтовано. ОСОБА_12 померла в 1971 році, а ОСОБА_5 помер у 1980 році. А в будинку проживає їх син ОСОБА_5 Будинок зареєстрований за ОСОБА_5 (батьком). Відсоток зносу будинку складає 42%. Половина будинку розташована на чужій земельній ділянці. Документи спрямовані для вирішення питання про можливість визнання за ОСОБА_5 права власності.

В січні 1983 році до ОСОБА_2 БТІ звертався ОСОБА_6, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з заявою про видачу довідки для прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_5 на домоволодіння №201 по вулиці К.Маркса та підставі чого 18.01.1983р. була проведена інвентаризація домоволодіння та встановлено, що відсоток зносу будинку літ.А-1 складає 50%.

23.05.2005р. до ОСОБА_2 БТІ звертався ОСОБА_8 з заявою про надання відомостей щодо власника домоволодіння №201 по вулиці К.Маркса та йому надана довідка, що домоволодіння рахується за ОСОБА_5, а правовстановчі документи не оформлені.

Згідно з Висновком від 06.06.2005р. оглядом домоволодіння №201 по вулиці Грецькій в місті Маріуполі встановлено, що на земельній ділянці площею приблизно 830кв.м, яка рахується за померлим ОСОБА_5 всі будівлі знесені. Документи спрямовані до Жовтневої районної адміністрації ОСОБА_2 міської ради для прийняття рішення.

Домоволодіння №201 по вулиці Грецькій має межу з домоволодінням №6 по провулку Комінтерна, власником якого є ОСОБА_8, і схематично будинок літ.А-1 частково був розташований на території зазначеного суміжного домоволодіння.

З документів вбачається площа домоволодіння №201 по вулиці Грецькій змінювалася від 700кв.м. до 830кв.м.

Згідно з Свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 помер 23 січня 1980 року в місті Маріуполі у віці 93 років, актовий запис №179 від 24.01.1980р. зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3 (до перейменування міста Жданова).

Згідно з паспортом громадянина України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, був зареєстрований: з 29.04.1980р. по 30.04.1986р. за адресою: місто Маріуполь, проспект Металургів, 225-12, а з 10.05.1986р. до смерті у 2001 році за адресою: місто Маріуполь, вулиця Грецька, 201.

Згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_1 народився 03 травня 1979 року в місті Маріуполі, його батько ОСОБА_6, актовий запис №647 від 11.05.1979р. зареєстрований ВРАЦС Іллічівського РУЮ міста Маріуполя.

Згідно з Свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 помер 23 травня 2001 року в місті Маріуполі у віці 64 років, актовий запис №1026 від 23.05.2001р. зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з матеріалами спадкової справи №1033/2002р. щодо майна померлого ОСОБА_6, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, за заявою спадкоємця ОСОБА_1 04 вересня 2002 року Першою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою йому видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер А1894ЯН.

04.05.2005р. ОСОБА_2 БТІ надало довідку ОСОБА_4, що домоволодіння №201 по вулиці Грецькій рахується за ОСОБА_5, правовстановчі документи не оформлені, за інвентаризацією 1983р. відсоток зносу будинку літ.А-1 складає 50%, гаражу літ.Д складає 20%.

Згідно ОСОБА_3 громадського самоврядування селища Правий берегЖовтневого району міста Маріуполя за зверненням ОСОБА_4 щодо можливості приватизації земельної ділянки №201 по вулиці Грецькій в місті Маріуполі, заперечень не мається за умови приведення до порядку вказаної земельної ділянки.

Згідно з ОСОБА_3 Жовтневого РАГС ОСОБА_2 МУЮ від 31.05.2005р. на адресу ВАТ Маріупольгазповідомлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, який мешкав за адресою: місто Маріуполь, вулиця К.Маркса, 201, помер 23 січня 1980 року, актовий запис №179 від 24.01.1980р.

Згідно з ОСОБА_3 громадського самоврядування селища Правий берегЖовтневого району міста Маріуполя від 14.06.2005р., виданої ОСОБА_8, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_7, домоволодіння №201 по вулиці Грецькій в місті Маріуполі знаходиться в занедбаному стані, оскільки в ньому ніхто не проживає з 1980 року після смерті ОСОБА_5, не заперечують проти прокладення газопроводу через вказане домоволодіння.

Згідно з ОСОБА_3 громадського самоврядування селища Правий берегЖовтневого району міста Маріуполя від 25.08.2005р., виданої ОСОБА_4, домоволодіння №201 по вулиці Грецькій в місті Маріуполі знаходиться в занедбаному стані, оскільки в ньому ніхто не проживає з 1980 року після смерті ОСОБА_5, не заперечують проти приватизації земельної ділянки.

Згідно з документами ОСОБА_2 управління земельних ресурсів від 05.09.2005р. станом на 31.08.2005р. відомості щодо приватизації земельної ділянки по вулиці Грецькій. 201, за даними земельного кадастру, відсутні.

З документів Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08789га ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Грецькій, 201, в Жовтневому районі міста Маріуполя, який розроблено КП Госпрозрахунковий земельно-кадастровий центртериторія земельної ділянки вільна від забудови. Згідно з висновком БТІ від 06.06.2005р. на земельній ділянці всі будівлі знесені.

Згідно з ОСОБА_8 встановлення меж земельної ділянки 11 жовтня 2005 року узгоджено проходження меж земельної ділянки №201 по вулиці Грецькій з суміжними землекористувачами.

05.12.2005р. ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_2 міської ради з заявою про передачу їй у власність земельної ділянки площею 878кв.м. за адресою: місто Маріуполь, вулиця Грецька, 201, для будівництва жилого будинку.

Згідно з Висновком ОСОБА_2 СЕС від 02.11.2005р. №147, з Висновком Головного управління архітектури та містобудування від 17.11.2005р. №642, з Висновком ОСОБА_2 управління земельних ресурсів від 28.11.2005р. №690, з Висновком Приазовської регіональної екологічної інспекції №34/1860 від 24.11.2005р., з висновком відділу культури ОСОБА_2 міської ради №1164, з Висновком державної землевпорядної експертизи від 29.12.2005р. №5276, який затверджено Начальником Донецького обласного головного управління земельних ресурсів, погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08789га ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Грецькій, 201, в Жовтневому районі міста Маріуполя, який відповідає вимогам чинного законодавства. Будівлі на вказаній земельній ділянці відсутні.

Відповідно до пункту 1.1.2 Рішення ОСОБА_2 міської ради від 23.05.2006р. №5/2-80 Про затвердження проектів землевпорядкування по відводу земельних ділянок та передачу громадянам України у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, які перебувають у їх користуванні в Жовтневому, Орджонікідзевському, Іллічівському районах міста, ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 878кв.м., розташовану по вулиці Грецькій, 201, в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :04:14:0069.

Згідно з інформацією Управління земельних ресурсів у місті Маріуполі від 21.04.2008р., наданою на запит адвоката ОСОБА_13, ОСОБА_4 на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради від 23.05.2006р. №5/2-80 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку №01.06.162.00605 від 11.07.2006р. на земельну ділянку площею 0,0878га за адресою: місто Маріуполь, вулиця Грецька, 201.

Позивач надав суду документи на підтвердження його перебування в період з 20.10.2002р. по 20.11.2009р. у місті Москва Російської Федерації.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 10 січня 2011 року закрито провадження у цивільній справі №2-2249/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, про визнання права користування земельною ділянкою, оскільки в позові щодо земельного спору позивач оскаржує дії органу місцевого самоврядування, то справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Справа перебувала в провадженні суду з 24.02.2010р. по 10.01.2011р.

Суд вважає, що правовідносини щодо спадкування виникли до набрання чинності Цивільним кодексом у редакції 2004 року, а тому підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України в редакції 1963 року.

Крім того, оскільки земельні правовідносини між сторонами виникли як під час чинності Земельних кодексів України у редакції 18.12.1990р., так і в редакції 25.10.2001р., а тому суд вважає, що підлягають застосуванню положення обох кодексів.

Положеннями статей 548, 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Положеннями статей 6, 30, 41 Земельного кодексу України (у редакції 18.12.1990р.) було встановлено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, у тому числі, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. У разі зруйнування будівлі внаслідок пожежі або стихійного лиха право на земельну ділянку зберігається за власником або землекористувачем, якщо протягом трьох років він розпочне відбудову зруйнованої або спорудження нової будівлі.

З матеріалів справи слідує, що рішенням суду у 1944 році було встановлено належність ОСОБА_5 домоволодіння №201 по вулиці Грецькій в місті Маріуполі, яке було знищено під час війни, при цьому суд вважає, що описка у рішенні суду щодо номера домоволодіння, а саме №207, не впливає на вирішення даної справи, оскільки мова йдеться про одне й же домоволодіння.

Земельна ділянка за вказаною адресою була надана у користування ОСОБА_5 і закріплена за ним для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Після будівництва будинку літ.А-1, половина якого була розташована на суміжній земельній ділянці, ОСОБА_5 не отримував відповідні правовстановчі документи на будинок та будівлі, а також на земельну ділянку.

Після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, у 1980 році його син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вживав заходи для оформлення документів на домоволодіння та спадкування нерухомого майна, але не отримав їх.

В січні 1983 році син дочки ОСОБА_5 ОСОБА_6 також вживав заходи для оформлення документів на домоволодіння, у якому був зареєстрований з 10.05.1986р., але не отримав їх. За результатами інвентаризації домоволодіння №201 по вулиці Грецькій, проведеної БТІ 18.01.1983р. було встановлено, що відсоток зносу будинку літ.А-1 складає 50%.

Після смерті ОСОБА_6, який помер 23 травня 2001 року, позивач звернувся до нотаріальної контори та 04 вересня 2002 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер А1894ЯН.

Таким чином, на час смерті ОСОБА_6 правовстановчі документи на домоволодіння №201 по вулиці Грецькій в місті Маріуполі були відсутні, в звязку з чим, спадкодавець не був належним користувачем земельної ділянки і вказане майно не увійшло до спадкової маси, а позивач до 2009 року не вживав заходи для успадкування нерухомого майна та не піклувався про його збереження та підтримання його належного технічного стану. При цьому відсутність позивача у місті Маріуполі з 2002 року по 2009 рік не є перешкодою для вчинення вищезазначених дій.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що за даними ОСОБА_2 БТІ станом на червень 2005 року територія спірної земельної ділянки була вільною від забудови і всі будівлі знесені, відповідачем не вживалися заходи щодо передачі безхазяйної нерухомої речі у власність територіальної громади або визнання спадщини відумерлою, оскільки вільна від забудови земельна ділянка, яка належить територіальній громаді, не підлягає визнанню такою в судовому порядку. При цьому суд вважає, що питання знесення будівель або їх руйнування не є предметом розгляду даної справи, а право власності припиняється з часу руйнування нерухомого майна.

Статтями 81, 83, 116, 123, 125, 126 Земельного кодексу України (у редакції 25.10.2001р.) встановлено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, у тому числі, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі у межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. Громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної і комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою засвідчується державним актом.

З матеріалів справи вбачається, що орган місцевого самоврядування діяв в межах наданих повноважень та прийняв рішення згідно з процедурою і на підставі належних висновків компетентних органів, в звязку з чим вимоги щодо визнання дій протиправними та скасування рішення, задоволенню не підлягають. При цьому слід зазначити, що позивачем безпідставно ставилося щодо скасування рішення в цілому, а не його конкретного пункту.

Через те, що суд відмовляє в задоволенні по суті основних позовних вимог, то питання про застосування строку позовної давності судом не розглядається. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з відповіддю Управління земельних ресурсів у місті Маріуполі від 21.04.2008р. на запит адвоката, з вказаного часу позивач був обізнаний про наявність рішення органу місцевого самоврядування від 23.05.2006р., проте не просив поновити строк звернення до суду.

Відповідно до Технічних вказівок по встановленню границь земельної ділянки загальної і загальної часткової власності фізичних і юридичних осіб на забудованій території в населених пунктах, затверджених Державним комітетом України по земельним ресурсам, правовстановчий документ, це документ, що підтверджує право власності фізичних чи юридичних осіб на земельні ділянки, тобто Державний акт. Закон визначає Державний акт на земельну ділянку як документ цивільно-правового характеру, що не є, а ні рішенням органу місцевого самоврядування, а ні рішенням органу державної влади.

Таким чином, скасування Державного акту не відноситься до компетенції адміністративних судів, оскільки він не є рішенням субєкту владних повноважень, а вказане питання може бути розглянуто в порядку цивільно-процесуального судочинства.

Керуючись Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, ст.10, ст.69 ст.71, ст.99, ст.158 - ст.163, ст.167 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, про скасування рішення та визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку, треті особи: Управління Держкомзему в місті Маріуполі, ОСОБА_4, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-дений строк з дня отримання копії постанови.

Суддя