Справа № 820/6084/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

13 листопада 2015 р. №820/6084/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобол-реєстр" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобол-реєстр", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд визнати дії Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби протиправними, такими що порушують законні права та інтереси товариства з обмеженою відповідальністю «Глобол-реєстр»; скасувати податкові повідомлення-рішення від 30 березня 2015 р. № НОМЕР_1, від 30 березня 2015 р. № НОМЕР_2.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованим, спростовуються первинними документами, які були в наявності у відповідача під час перевірки. Господарські взаємовідносини позивача з його контрагентами за період грудень 2014 року мали реальний характер, що підтверджується належними документами, які відповідають вимогам закону. Також позивач зазначив, що не несе відповідальність за господарську діяльність своїх контрагентів.

Представник позивача - ОСОБА_1, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов .

Представник відповідача - ОСОБА_2, у судовому засіданні адміністративний позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені у письмових запереченнях на адміністративний позов та на акт перевірки № 740/20-31-15-01-10/25613583 від 12.03.2015 р.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, встановив наступне.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобол-реєстр" зареєстроване в якості юридичної особи з 30.06.1998 року та перебуває на обліку як платник податків в ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів (а.с.248-249 т.ІІІ).

Судом встановлено, що на підставі направлення від 26.02.2015 р. №253, на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, та відповідно до наказу № 262 від 26.02.2015 р., ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у період з 26.02.2015 р. по 04.03.2015 р. проведена позапланова документальна виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобол-реєстр" з питань правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2014 року, за результатами якої складено Акт №740/20-31-15-01-10/25613583 від 12.03.2015 р. (а.с.10-43 т. І).

На підставі висновків акту перевірки №740/20-31-15-01-10/25613583 від 12.03.2015 р. відповідачем 30 березня 2015 р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1, яким за порушення ст. п.200.1, 200.4, 200.6, 200.8 ст.200 ПК України зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 90998 грн. та нараховано штрафні фінансові санкції у розмірі 45499 грн. (а.с.60 т.І),

- № НОМЕР_2, яким за порушення п.200.3, 200.4, 200.6 ст.200 ПК України зменшено розмір від'ємного значення позивачу з податку на додану вартість у розмірі 993964 грн. за грудень 2014р. (а.с.59 т.І).

З акту перевірки №740/20-31-15-01-10/25613583 від 12.03.2015 р. вбачається, що ТОВ "Глобол-реєстр" не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з платниками податків ТОВ Агрофірма Полісся, ТОВ Сільськогосподарське підприємство за листопад - грудень 2014 року.

Щодо виявлених порушень, судом встановлено наступне.

Між позивачем (покупець) та ТОВ "Агрофірма "Полісся" (продавець) укладено договір поставки №05/12-14 від 05.12.2014 року, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець прийняти даний товар, а саме: соняшник врожаю 2014 року та сплатити за нього (т. 3 а.с. 3-4)

На підтвердження факту виконання договору №05/12-14 від 05.12.2014 року, ТОВ "Глобол-реєстр" надало до суду наступні документи, складені у грудні 2014р.: податкові накладні (а.с.94-132 т.ІІІ), видаткові накладні (а.с.55-93 т.ІІІ), звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, квитанції до прибуткового касового ордеру (а.с. 243-249 т. І, а.с.1-11 т.ІІ).

Транспортування товару, придбаного у ТОВ "Агрофірма "Полісся", здійснювалось продавцем (ТОВ "Агрофірма "Полісся"), що підтверджується товарно - транспортними накладними, які містяться в матеріалах справи (а.с. 18-54т.ІІІ).

Також, між позивачем (покупець) та ТОВ "Сільськогосподарське підприємство" (продавець) укладено договір купівлі-продажу №31/10 від 31.10.2014 року, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець прийняти даний товар, а саме: соняшник врожаю 2014 року та сплатити за нього ( а.с. 120-121 т.ІІ).

На підтвердження факту виконання договору №31/10 від 31.10.2014 , ТОВ "Глобол-реєстр" надало до суду наступні документи, складені у грудні 2014р.: податкові накладні (а.с.205-247 т.ІІІ), видаткові накладні (а.с.161-204 т.ІІІ), звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, квитанції до прибуткового касового ордеру (а.с. 175-243 т. І).

Транспортування товару, придбаного у ТОВ "Сільськогосподарське підприємство", здійснювалось продавцем (ТОВ "Сільськогосподарське підприємство"), що підтверджується товарно - транспортними накладними, які містяться в матеріалах справи (а.с. 149-209 т.ІІ, а.с.133-160 т.ІІІ).

Представник позивача під час судового засідання пояснив суду, що позивач уклав вищезазначені договори з ТОВ "Агрофірма "Полісся" та ТОВ Сільськогосподарське підприємство для покупки соняшника врожаю 2014 року, для переробки та оброблення якого товариством з обмеженою відповідальністю "Глобол-реєстр" (замовник) укладено договір переробки насіння соняшника №66/14 від 01.11.2014 року з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (виконавець).

За умовами договору №66/14 від 01.11.2014 року виконавець - ФОП ОСОБА_3, здійснює переробку давальницької сировини в продукцію, її збереження та відпуск замовнику (а.с. 115-117 т.ІІ).

На підтвердження виконання зобов'язань за договором №66/14 від 01.11.2014 року позивачем надано: видаткові накладні, довіреність на отримання соняшника врожаю 2014 року, товарно - транспортні накладні, накладні на переміщення, акти прийому - передачі виконаних робіт ( а.с.122-136, 142-148, 210-250 т.ІІ, 1-16 т.ІІІ).

Куплений позивачем соняшник врожаю 2014 року у своїх контрагентів безпосередньо доставлявся до місця його переробки, а саме: до с. Мар'ївка Запорізьської області, що підтверджується товарно-транспортним накладними .

Крім того, представник позивача повідомив суду, що кінцевим продуктом після переробки соняшника врожаю 2014 року є масло соняшникове нерафіноване, та макуха соняшника, яку позивач (продавець) в подальшому реалізує EDELWEISS, LTD (покупець) за умовами контракту №G281114 від 28.11.2014 року (а.с. 105-107 т.ІІ), що підтверджується товарно-транспортними накладними, реєстром надходження готової продукції до ПраТ "Дніпровський термінал" від ТОВ "Глобол-реєстр", митними деклараціями ( а.с. 11-104 т.ІІ).

З Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вбачається, що основним видом діяльності ТОВ "Глобол-реєстр" є: оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (а.с.249 т.IІІ).

Таким чином, з поданих позивачем документів судом встановлено, що вищезазначені договори були укладені позивачем з ТОВ "Агрофірма "Полісся" та ТОВ Сільськогосподарське підприємство для використання товарів у господарській діяльності ТОВ "Глобол-реєстр" з метою отримання прибутку .

Суд зазначає, що копії долучених до матеріалів справи накладних та інші первинні документи, які складені щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Агрофірма "Полісся" та ТОВ Сільськогосподарське підприємство, оформлені належним чином та не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст.44, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Порядок формування податкового кредиту здійснюється відповідно до ст. 198 ПК України (у редакції, яка була чинна на момент існування спірних правовідносин).

Виходячи з вимог пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до п. 200.1. ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п. 200.6 ст. 200 ПК України, платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

Позивачем до матеріалів справи надано належні договори, накладні та інші первинні документи, які підтверджують виконання договорів, укладених позивачем з ТОВ "Агрофірма "Полісся" та ТОВ Сільськогосподарське підприємство.

З самого акту перевірки № 740/20-31-15-01-10 від 12.03.2015 р. вбачається, що позивачем до перевірки було надано вищезазначені первинні документи по взаємовідносинам з ТОВ "Агрофірма "Полісся" та ТОВ Сільськогосподарське підприємство.

Судом встановлено, що позивачем 19.01.2015 року подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року (а.с.165-168 т. І), в якій товариством в рядку 21.1 залишок від'ємного значення рядка 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду) зазначено суму 508710 грн., в рядку 23 - сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок Д3) (рядок 23.1 + рядок 23.2) зазначено 90998 грн., в рядку 24- залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 22- рядок 23) (значення цього рядка переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду) зазначено 794618 грн.

До податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року позивачем подано довідку про залишок сум від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування , отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2014 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у грудні 2014 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за грудень 2014 року.

Також , у лютому 2015р. позивачем подано уточнюючий розрахунок за грудень 2014 року (а.с. 157- 163т.І).

Щодо посилань відповідача на невідповідність вимогам законодавства товарно -транспортних накладних, не подання контрагентами позивача декларацій про податок на прибуток, з плати за землю, відсутність інформації щодо наявності трудових ресурсів, приміщень, персоналу, транспортних засобів, техніки у контрагентів позивача, суд зазначає наступне.

У відповідності до роз'яснень, що викладені в Інформаційному листі від 01.11.2011 року №1936/11/13-11 Вищого адміністративного суду України, документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися, з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, зміст послуг, що надають тощо.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, у позивача право на податковий кредит виникло на дату отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання товару чи послуг, отже відсутність документів по транспортуванню товару або їх невідповідність вимогам законодавства, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки зазначеним документом мають бути підтверджені саме послуги по переміщенню товару , а не засвідчення самого виконання (отримання) послуг (робіт).

Суд зазначає, що під час перевірки у відповідача були наявні договори та інші первинні документи, з яких вбачається наявність фактичного руху активів позивача у зв'язку з його господарською діяльністю.

Також, Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та його контрагенти є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ Фірма ВІК до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Частиною 2 ст.161 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У той же час, відповідачем не доведено про обізнаність позивача щодо порушень, які могли бути допущені його контрагентами - ТОВ "Агрофірма "Полісся" та ТОВ Сільськогосподарське підприємство при здійсненні господарських операцій.

Відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що договори, укладені позивачем з ТОВ "Агрофірма "Полісся" та ТОВ Сільськогосподарське підприємство , визнано нікчемним у порядку, встановленому законодавством України.

Також, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що на час укладення угод між позивачем та ТОВ "Агрофірма "Полісся" та ТОВ Сільськогосподарське підприємство, складання між ними інших первинних документів, позивач та його контрагенти не знаходились в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців або те, що їх свідоцтва, як платників ПДВ, були анульовані.

З матеріалів справи встановлено, що контрагенти позивача ТОВ "Сільськогосподарське підприємство", ТОВ Агрофірма "Полісся" є сільськогосподарськими підприємствами, які зареєстровані належним чином в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців, що підтверджується виписками з ( а.с. 3-4, 22-25 т. ІV). ТОВ "Сільськогосподарське підприємство" має земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, що вбачається з довідок про розподіл земель за землекористувачами(а.с.5-11т.ІV). Крім того, контрагенти позивача ТОВ "Сільськогосподарське підприємство", ТОВ Агрофірма "Полісся" на момент існування спірних правовідносин, були зареєстровані платниками податку на додану вартість, що підтверджується витягами з реєстру платників податку на додану вартість ( а.с. 21,38 т.ІV).

Таким чином, висновок податкового органу про порушення позивачем норм Податкового кодексу України не відповідає встановленим обставинам справи, через що суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування податкових повідомлень - рішень Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 30 березня 2015 року № НОМЕР_1, від 30 березня 2015 року № НОМЕР_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про визнання дій Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби протиправними, такими, що порушують законні права та інтереси товариства з обмеженою відповідальністю «Глобол-реєстр», суд зазначає наступне.

З письмових додаткових пояснень позивача від 17.06.15р. вбачається, що зміст вищезазначеної позовної вимоги вбачається у спотворенні відповідачем фактичних даних , невірному тлумаченні окремих фактів, та , як наслідок, надання хибних висновків щодо порушень позивачем податкового законодавства .

Суд зазначає, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки поглинається вимогою про скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 30 березня 2015 року № НОМЕР_1, від 30 березня 2015 року № НОМЕР_2, крім того, з урахуванням приписів ч.3 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України саме скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 30 березня 2015 року № НОМЕР_1, від 30 березня 2015 року № НОМЕР_2 є тим засобом захисту, який гарантуватиме захист прав позивача.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково суд присуджує позивачеві судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 414,12 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобол-реєстр" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 30 березня 2015 року № НОМЕР_1, від 30 березня 2015 року № НОМЕР_2.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобол-реєстр" (код 25613583, 61002, АДРЕСА_1) у розмірі 414,12 грн. (чотириста чотирнадцять гривні 12 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 20 листопада 2015 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.