Справа № 815/4368/15
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4368/15

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

30.07.2015р ОСОБА_2 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила суд:

- скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 №164/1 від 08.04.2015р. «Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів» в частині, що стосується визнання нікчемною Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) №076076 від 05.12.2014р.;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 включити дані ОСОБА_2 до повного переліку вкладників ПАТ «ЗЛАТОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначення сум, що підлягають відшкодуванню;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок цього Фонду;

- зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до загального реєстру вкладників ПАТ «ЗЛАТОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.12.2015р. між ОСОБА_3 та ПАТ «ЗЛАТОБАНК» було укладено угоду №076076, за якою відкрито депозитний рахунок на користь ОСОБА_2 із початковою сумою вкладу 11000 доларів США. Постановою Правління НБУ від 13.02.2015р. №105 віднесено ПАТ «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015р. №30 яким запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «ЗЛАТОБАНК». З 20.05.2015р. розпочалась процедура виплати коштів вкладникам ПАТ «ЗЛАТОБАНК» через АТ «Ощадбанк». Позивач неодноразово зверталась до відповідачів щодо її включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Проте, відповідачами не було включено її до вказаного переліку. Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідачів, позивачка була змушена звернутися до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015р. адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 №164/1 від 08.04.2015р. «Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів» в частині, що стосується визнання нікчемною Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) №076076 від 05.12.2014р. Зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 включити дані ОСОБА_2 до повного переліку вкладників ПАТ «ЗЛАТОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 17.11.2015р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2015р. та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

05.12.2014р. ОСОБА_3 та ПАТ «ЗЛАТОБАНК» уклали Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 076076 (Договір банківського вкладу), відповідно до умов якої, було відкрито депозитний рахунок на користь ОСОБА_2 із початковою сумою вкладу 11000 доларів США.

05.12.2014р. ОСОБА_3 вніс на вказаний депозитний рахунок суму у розмірі 11000 доларів США відповідно до меморіального ордеру №112584.

08.12.2014р. зазначена Угода була підписана ОСОБА_2, що свідчить про набуття прав та обовязків вкладника Банку.

13.02.2015р. Постановою Правління Національного банку України №105 ПАТ «ЗЛАТОБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних.

13.02.2015р. на підставі вказаної вище Постанови Правління НБУ №105 від 13.02.2015р., виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №30 про запровадження з 14.02.2015р. тимчасової адміністрації у ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1

08.04.2015р. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 видав наказ №164/1 «Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів», відповідно до якого, останній визнав нікчемними всі транзакції та правочини (договори) згідно переліку (Додаток №1 та Додаток №2), в якому серед інших була вказана і Угода про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) №076076 від 05.12.2015р.

У звязку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 13.05.2015р. №99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», Фонд з 20.05.2015р. розпочав виплату коштів вкладникам даного банку.

27.05.2015р. ОСОБА_2 звернулася до відділення АТ «Ощадбанк» з усним проханням виплатити гарантовану суму відшкодування, на що їй повідомили про відсутність її прізвища в реєстрі вкладників ПАТ «ЗЛАТОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

04.06.2015р. позивач направив заяву до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 із проханням визнати її кредитором ПАТ «ЗЛАТОБАНК».

В той же день, т.б. 04.06.2015р., позивач направив заяву безпосередньо і до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням виплатити їй гарантовану суму відшкодування за її вкладом.

В подальшому, у звязку з відсутністю відповідей на вказані заяви, позивачка 24.07.2015р. повторно направила ці заяви до відповідачів, однак знову жодних відповідей не отримала.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідачів, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд 1-ї інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а також відповідно, з неправомірності спірних рішень.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно із ч.1 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», основним завданням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

А згідно із ч.2 названої статті Закону, на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, такі функції:

- веде реєстр учасників Фонду;

- здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

- здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобовязань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частинами 1 та 2 ст.26 вказаного вище Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Також, статтею 27 даного Закону (у названій вище редакції) встановлено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий курєр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через 7 днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом 3-х днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч.4 ст.26 цього Закону.

Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, 05.12.2014р. між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_3 було укладено угоду №076076 про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договір банківського вкладу), за умовами якого, Банк відкрив ОСОБА_3 вкладний рахунок на користь 3-ї особи (т.б. позивача ОСОБА_2Б.) №2233. Цього ж дня позивачем на рахунок №2233 було внесено 11 000 доларів США (т.б. 168 263,23 грн.).

Крім того, матеріалами справи також встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015р. №105 «Про віднесення ПАТ «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015р. №30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк», згідно з яким з 14.02.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» - ОСОБА_1

У відповідності до п.4 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно із вимогами ч.2 ст.38 даного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у т.ч. договорів), вчинених (укладених) банком протягом 1-го року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до «Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами» (затв. рішенням ВД Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012р.), Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 видав наказ від 08.04.2015р. №164/1, яким відніс до «нікчемних» всі транзакції та правочини (договори) згідно переліку (Додаток №1 і №2), в якому серед інших наявна Угода про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) №076076 від 05.12.2014р.

Також по справі встановлено, що 27.05.2015р. ОСОБА_2 звернулася до відділення АТ «Ощадбанк» з усним проханням виплатити гарантовану суму відшкодування, на що їй повідомили про відсутність в реєстрі вкладників ПАТ «ЗЛАТОБАНК» які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а 04.06.2015р. - направила заяви до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 із проханням визнати її кредитором ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням виплатити їй гарантовану суму відшкодування за вкладом.

Далі, як видно з матеріалів справи, у звязку з відсутністю відповідей на вказані вище заяви, позивачка 24.07.2015 року повторно звернулася до зазначених відповідачів із аналогічними заявами, однак знову будь-якої відповіді до цього часу так і не отримала.

Разом з цим, ч.3 ст.38 названого Закону (у вказаній вище редакції) встановлено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є «нікчемними» з таких підстав:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20% і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

- банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

- банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

- банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочини (у т.ч. договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочин (у т.ч. договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Окрім того, поняття «нікчемності» правочинів безпосередньо наведено у ст.228 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, АР Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Таким чином, з аналізу вказаних норм слідує, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним, а кореспондується з обовязком встановити обставини, з якими Закон повязує нікчемність правочину.

При цьому, висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися на встановлених обставинах, які за визначенням у законі тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема, визнання нікчемною угоди. У разі не встановлення передбачених Законом підстав визнання правочину нікчемним, висновок про нікчемність укладених правочинів не може бути визнаний обґрунтованим.

До того ж, слід зазначити, що відповідно до змісту положень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при кваліфікації правочину за ст.228 ЦКУ має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Згідно із приписами ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

А ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, в свою чергу, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Але, при цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з цим, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внесення позивачем коштів готівкою на свій рахунок здійснювалось з метою отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, а від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто за рахунок державних коштів.

При цьому, апеляційний суд, як і суд 1-ї інстанції, вважає за необхідне зазначити, що позивач, в даному випадку, не міг знати про те, що банк вже мав значну кількість грошових зобовязань перед іншими клієнтами кредиторами банку та те, що банк не міг своєчасно і в повному обсязі виконувати їх грошові вимоги, оскільки віднесення ПАТ «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних відбулось лише 13.02.2015 року з прийняттям постанови Правління НБУ №105.

Отже, з врахуванням вказаного, приймаючи до уваги зазначені вище норми діючого законодавства та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до аналогічного, що і окружний суд, висновку, що позивач ОСОБА_2 має право на включення до переліку вкладників ПАТ «ЗЛАТОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_4