Справа № 683/1131/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 року м. Київ К/800/37914/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними щодо не зарахування стажу роботи у подвійному розмірі та зобов'язання провести перерахунок пенсії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області (далі - відповідач або Управління) про визнання дій протиправними щодо не зарахування стажу роботи у подвійному розмірі та зобов'язання провести перерахунок пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що по досягненню пенсійного віку звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області із заявою про призначення пенсії та подав для цього відповідні документи.

При цьому розраховував на те, що йому буде зараховано відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стаж роботи лікарем анестезіологом у період з 01 серпня 1979 року по 16 вересня 2001 року у Старокостянтинівській ЦРЛ у подвійному розмірі. Однак при одержанні пенсії, а в подальшому і офіційної відповіді від Управління від 26 березня 2015 року № 12/Г-4 дізнався, що вказаний стаж роботи у подвійному розмірі йому не зараховано.

Вважає відмову відповідача у зарахуванні вказаного стажу роботи у подвійному розмірі та перерахунку призначеної пенсії незаконною, оскільки вона не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Зокрема, відмова протирічить вимогам статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Наказам МОЗ від 18 жовтня 1997 року № 303 «Про регламентацію анестезіологічної служби України» та іншим нормативно-правовим актам МОЗ.

В зв'язку з чим просив:

визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області по відмові у зарахуванні йому у подвійному розмірі стажу роботи лікарем-анастезіологом у період з 01 серпня 1979 року по 16 вересня 2001 року включно протиправними;

зобов'язати Управління зарахувати йому стаж роботи лікарем -анастезіологом у період із 1979 року по 16 вересня 2001 року включно у подвійному розмірі, а також провести перерахунок призначеної йому пенсії починаючи із дня її призначення.

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області по відмові у зарахуванні позивачу у подвійному розмірі стажу роботи лікарем-анастезіологом у період із 01 серпня 1979 року по 17 вересня 2001 рік включно протиправними.

Зобов'язано Управління зарахувати ОСОБА_1 стаж його роботи лікарем-анастезіологом у період із 01 серпня 1979 року по 17 вересня 2001 року включно у подвійному розмірі.

Зобов'язано Управління провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії починаючи із дня її призначення.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року, постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2015 року скасовано в частині задоволення позову щодо визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області по відмові у зарахуванні ОСОБА_1 у подвійному розмірі стажу роботи лікарем-анестезіологом у період з 01 серпня 1979 року по 01 квітня 1983 рік включно та зобов'язання Управління зарахувати цей стаж у подвійному розмірі.

В цій частині винести нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура призначення та отримання пенсії, в тому числі пенсія за віком, встановлена Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають:

чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років;

жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ у Старокостянтинівському районі Хмельницької області, де з 02 січня 2015 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судами також встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01 серпня 1979 року по теперішній час працює у Старокостянтинівській ЦРЛ лікарем анестезіологом, про що свідчить запис у його трудовій книжці.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я зараховується до стажу в подвійному розмірі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та вимоги касаційної скарги позивач вказує, що з 01 січня 1979 року по 17 вересня 2001 року він працював на посаді лікаря-анестезіолога групи анестезіології-реанімації, а тому цей період його роботи має зараховуватись у подвійному розмірі.

Суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Однак колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та зазначає наступне.

Так, згідно з копією трудової книжки позивач в період з 01 серпня 1979 року по теперішній час працює у Старокостянтинівській ЦРЛ лікарем анестезіологом.

Зазначені обставини також підтверджуються довідкою № 723 від 28 квітня 2015 року виданою Старокостянтинівською ЦРЛ, в якій вказано інформацію про проведення наркозів лікарем ОСОБА_1

Згідно до довідки № 704 від 24 квітня 2015 року виданої Старокостянтинівською ЦРЛ позивачу з 01 серпня 1979 року по 30 квітня 2015 року як лікарю анестезіологу нараховувалось підвищення до посадового окладу в розмірі 15%.

Зазначені обставини підтверджують факт трудового стажу позивача як лікаря-анестезіолога з 1979 року.

Однак, згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в подвійному розмірі зараховується стаж роботи саме в реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а не лікаря-анестезіолога.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 жовтня 1997 року № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих ВООЗ, із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації.

Згідно довідки № 6 виданої Старокостянтинівською ЦРЛ позивач дійсно працює на посаді лікаря-анестезіолога з 01 серпня 1979 року, проте дана посада в період з 1979 року по 1983 рік була зареєстрована в штаті хірургічного відділення, та лише з 01 квітня 1983 року в Старокостянтинівській ЦРЛ була зареєстрована група анестезіології та реанімації, в якій позивач працював лікарем-анестезіологом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зарахування всього періоду роботи позивача лікарем-анестезіологом до такого, який дає право на обрахування в двохкратному розмірі, оскільки посада, яку обіймав позивач з 1979 року по 01 квітня 1983 року не підпадає під дію статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначені обставини були враховані судом апеляційної інстанції який переглядав постанову суду першої інстанції, а тому Вінницький апеляційний адміністративний суд прийшов до обґрунтованого висновку щодо скасування постанови суду першої інстанції та часткового задоволення позовних вимог.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів та встановлених обставин справи.

З огляду на викладене оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни немає.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко