Справа № 810/4809/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року (17:42) м. Київ 810/4809/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.09.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на необґрунтованість та безпідставність висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем податкового зобовязання з податку на додану вартість за вересень 2014 року на загальну суму 72 000, 00 грн., у звязку з відсутністю господарських відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фреш Продакшн», оскільки реальність господарських операцій з вказаним субєктом господарювання підтверджується відповідними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, які були надані до перевірки, а чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентами. Позивач зазначає, що до перевірки відповідачеві були надані всі первинні документи, які засвідчують реальність господарських операцій, а тому донарахування податкових зобовязань вважає протиправним.

Відповідач заперечував проти позову, вказуючи на те, що взаємовідносини між ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» та ТОВ «Фреш Продакшн» не спричинили настання реальність господарських операцій, оскільки вищевказаний контрагент позивача не здійснює господарську діяльність.

Так, зокрема, відповідач зазначив, що у ТОВ «Фреш Продакшн» відсутні достатня кількість працюючих та виробничо-складське та інше майно, яке є необхідним для здійснення господарських операцій.

Також відповідач вказав на те, що за результатами аналізу баз даних Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не є можливим визначити факт походження товару (картон Zenith Classic 250 г/м кв., формат 64х90 см.), який був придбаний позивачем у ТОВ «Фреш Продакшн» та не встановлено наявності необхідних умов для здійснення поставки.

Окрім того, податковим органом було зазначено про те, що ТОВ «Фреш Продакшн» не було задекларовано суму податкового зобовязання з податку на додану вартість за вересень 2014 року, що свідчить про безпідставність віднесення позивачем відповідних витрат до суми податкового кредиту.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення, у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Частиною 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

З 08.09.2015 по 14.09.2015 Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість за періоди з 01.09.2014 по 30.09.2014 по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фреш Продакшн» (), за результатами якої було складено акт від 15.09.2015 № 1247/22-4/35170618.

Як вбачається з акта, перевіркою були виявлені порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, у звязку з чим Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Прес» було занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до держаного бюджету за вересень 2014 року на загальну суму 72 000, 00 грн.

Вказані висновки були засновані на підставі тверджень контролюючого органу про те, що правочини, які були укладені між позивачем та ТОВ «Фреш Продакшн» не спричини реального настання юридичних наслідків.

Так, зокрема, посадовими особами податкового органу було зазначено про те, що згідно з інформаційною базою ІС «Податковий облік» контрагентом позивача, ТОВ «Фреш Продакшн», було подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у Київській області податкові декларація з податку на додану вартість за вересень 2014 року, в яких не задекларовано суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за вересень 2014 року про взаємовідносинах з ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс».

Також, в акті перевірки відповідачем вказано на те, що за результатами баз даних Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області встановлено, що по ланцюгу формування палаткового кредиту ТОВ «Фреш Продакшн» від постачальників, не встановлено факту придбання товару картон Zenith Classic 250 г/м кв., формат 64х90 см., тобто не є можливим встановлення факту реального походження товару.

Окрім того, відповідачем зазначено, що по ланцюгу постачання відсутній імпорт вищевказаного товару, що на думку податкового органу, свідчить про неможливість встановлення факту поставки відповідного товару від вказаного контрагента позивача на адресу ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс».

Як вбачається в акті перевірки, контролюючим органом було вказано на те, що у ТОВ «Фреш Продакшн» відсутня достатня кількості працюючих та не встановлено наявності виробничо-складських приміщень, майна та транспортних засобів, що є необхідними для здійснення господарської діяльності. На думку відповідача вкачане свідчить про неможливість здійснення господарських операцій ТОВ «Фреш Продакшн» з іншими субєктами господарювання, і в тому числі, з ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс».

Таким чином, посадові особи Ірпінської ГУ ДФС у Київській області дійшли висновку про те, що взаємовідносини між ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» та ТОВ «Фреш Продакшн» не спричинили реального настання господарських операцій, що свідчить про безпідставне віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 72 000, 00 грн., які були сформовані по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Фреш Продакшн».

На підставі акта перевірки Ірпінською ОДПІ ДФС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.09.2015 № НОМЕР_1, яким позивачу донараховано грошове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 180 000, 00 грн., у тому числі податкове зобовязання на суму 72 000, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 36 000, 00 грн.

Не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання його протиправним та про його скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

18.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фреш Продакшн» (постачальник) було укладено договір № ФП-05, за умовами якого постачальник зобовязався поставити, а покупець зобовязався оплатити товар по цінах, в кількості, асортименті і в терміни, узгоджені сторонами і вказані в рахунках-фактурах та видаткових накладних та/або специфікаціях, що є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 1.3 договору найменування товару: матеріали для виробництва поліграфічної продукції (папір поліграфічний, паперові вироби, плівка та інше). Номенклатура, асортимент та кількість товару, що поставляється за договором зазначається в рахунках-фактурах та видаткових накладних, що видані на підставі договору.

Пунктом 1.3 передбачено, що ціна договору (загальна сума договору) складається з сум, вказаних у видаткових накладних та/або специфікаціях, що видаються на підставі договору.

Згідно з п. 2.1 договору поставка товару здійснюється покупцем зі складу постачальника.

Відповідно до п. 2.2 договору поставка товару здійснюється партіями, в обсязі, асортименті, в строк та за цінами узгодженими сторонами.

За умовами п. 1.5 договору право власності покупця на поставлений товар виникає з моменту приймання товару, факт якого засвідчується відміткою покупця на відповідній видатковій накладній.

Згідно з п. 1.7 договору під час отримання товару, представник покупця підписує видаткову накладну (або накладні) на партію товару , завіряє її печаткою підприємства, а також передає постачальнику належним чином оформлену довіреність встановленого зразка на отримання товарно-матеріальних цінностей. Пунктом 3.1 договору передбачено, що покупець оплачує товари по цінам, зазначеним в рахунках-фактурах та видаткових накладних або специфікаціях, що надаються постачальником на кожну партію товару.

Відповідно до п. 3.3 договору умови плати наступні: 100% вартості товару впродовж 60 днів від дати фактичної передачі товару покупцю, зазначеної у відповідній видатковій накладній та/або специфікації нам підставі рахунків-фактур, при цьому, максимальний розмір кожної партії товару не повинен перевищувати 500 000 (пятсот тисяч) гривень та максимальна сума неоплаченого товару не повинна перевищувати 2 000 000 (Два мільйон)и гривень) .

За умовами п. 4.1 договору приймання товару здійснюється на складі продавця: за якістю у відповідності із сертифікатом якості (якщо товар підлягає сертифікації), а також повинен відповідати умовам договору та інформації про товар; за кількістю відповідно до найменування товару, зазначено у видатковій накладній, яка є невідємно. Частиною даного договору.

Згідно з п. 7.1 договору договір набирає чинності з моменту підписання і діє до « 31» грудня 2014 року, але ж в будь-якому випадку до повного та належного виконання сторонами своїх зобовязань.

З метою виконання умов договору, ТОВ «Фреш Продакшн» по видаткових накладних № ФК000000021 від 24.09.2014 на суму 252 000, 00 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 42 000, 00 грн.) та № ФК000000022 від 26.09.2014 на суму 180 000, 00 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 30 000, 00 грн.) а по товарно-транспортній накладній № ФК000000021 від 24.09.2014 передало, а ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» прийняло товар на загальну суму 432 000, 00 грн., що підтверджується наявністю підписів представників сторін та печаток підприємств на вищевказаних видаткових накладних. Також, з метою оплати поставленого товару, постачальником було виставлено покупцю рахунки-фактури № ФК000000021 від 24.09.2014 та № ФК000000022 від 26.09.2014. Надалі, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фреш Продакшн» було виписано позивачу податкові накладні № 19 від 24.09.2014 на суму 252 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 42 000, 00 грн. та № 20 від 26.09.2014 на суму 180 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 30 000, 00 грн.). Суми ПДВ за вказаними податковими накладними були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за вересень 2014 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 р. від 20.10.2014 (Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5). Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Згідно з п. 201.7 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів / послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201. 8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, якій здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

До обовязкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в підпункті 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, законодавець відносить:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ТОВ «Фреш Продакшн», містять всі необхідні реквізити, а фактично висновок податкового органу про заниження податкового кредиту за результатом здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Фреш Продакшн» ґрунтується на підставі тверджень про те, що господарські операцій позивача з ТОВ «Фреш Продакшн» за договором ФП-05 від 18.12.2014 носять безтоварний характер, оскільки вказаний контрагент позивач не має необхідного виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та достатньої кількості працівників для здійснення господарської діяльності, а переданий позивачу товар відсутній в ланцюгу постачання. На думку відповідача, поставка позивачу товару здійснювалась виключно в документальній формі, без фактичної передачі товару ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс».

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. N 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, суд приходить до висновку, що договори, видаткові і податкові накладні, рахунки є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між субєктами господарювання.

Таким чином, з урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Абзацом 4 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. N 996-XIV встановлено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що остання призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків.

Відповідно до ОСОБА_2 адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:

- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску);

- отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість;

- «тимчасова» поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від'ємне значення податкових зобов'язань із податку на додану вартість тому учаснику, який має зобов'язання до сплати в бюджет тощо);

- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. У свою чергу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 43 Господарського кодексу України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Таким чином законодавством надано позивачу право як суб'єкту господарювання на укладення будь-яких угод та здійснення будь-якої підприємницької діяльності, які не заборонені законом.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обовязковому зясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Судом під час дослідження господарської мети при укладення позивачем договору з ТОВ «Фреш Продакшн» було встановлено наступне.

Відповідно до Витягу з ЄДРПОУ, видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є зокрема: код КВЕД 18.12. Друкування іншої продукції; код КВЕД 18.14 Брошурувально-палітурна діяльність і надання повязаних із нею послуг; код 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; код КВЕД 58.11 Видання книг; код КВЕД 58.19 Інші види видавничої діяльності.

Аналогічні види діяльності зазначені в п. 4 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс», затвердженому рішенням зборів учасників ТОВ «АРТ`ЗД» 18.08.2009.

З матеріалів справи вбачається,що придбаний позивачем за договором № ФП-05 від 18.09.2014 товар, був використаний останнім для здійснення господарських операції щодо виконання робіт з виробництва та поставки поліграфічної та рекламної продукції для наступних контрагентів.

18.01.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» та Приватним акціонерним товариством «Філіп Морріс Україна» було укладено договір поставки № G10-001К, згідно з яким позивачем було поставлено товар (цінники), передача якого здійснювалась на підставі технологічних карток на виконання робіт за № 1540 від 06.10.2014, № 15571 від 06.10.2014, № 1559 від 06.10.2014, № 1585 від 22.10.2014, № 1570 від 23.10.2014, № 15741 від 23.10.2014, № 15711 від 23.10.2014, № 15712 від 23.10.2014, № 1572 від 23.10.2014, № 15721 від 23.10.2014, № 1573 від 23.10.2014, № 15731 від 23.10.2014, № 1574 від 23.10.2014, № 15741 від 23.10.2014, № 15742 від 23.10.2014, № 1575 від 23.10.2014, № 17751 від 23.10.2014, № 1621 від 24.102014, № 16211 від 24.10.2014, № 1604 від 29.10.2014, № 165041 від 29.10.2014, рахунками-фактури № 1-1426 від 24.10.2014, № 1-1439 від 29.10.2014, № 1-1323 від 06.10.2014, № 1-1325 від 06.10.2014, № 1-1331 від 06.10.2014, № 1-1390 від 23.10.2014 та видатковими накладними № 1-1426 від 24.10.2014 на суму 3 438, 65 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 573, 11 грн.), № 1-1439 від 259.10.2014 на суму 86 971, 09 грн. (у тому числі ПЛВ в сумі 14 495, 18 грн.), № 1-1323 від 06.10.2014 на суму 10 752, 00 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 1 792, 00 грн.), № 1-1325 від 06.10.2014 на суму 3 276, 00 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 546, 00 грн.), № 1-1331 від 06.120.204 на суму 11 874, 60 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 1 979, 10 грн.), № 1-1390 від 23.10.2014 на суму 143 557, 22 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 23 926, 20 грн.). Вищевказані видаткові накладні підписані представниками сторін та скріплені печаткам підприємств.

Також, 15.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено договір про виготовлення поліграфічної продукції № 07925, за умовами якого позивач зобовязався виконати на замовлення поліграфічну продукцію.

З метою виконання умов вказаного договору, позивачем було виготовлено та передано вказаному контрагенту обумовлену договором поліграфічну продукцію, що підтверджується технологічними картами на виконання робіт № 1456 від 27.10.2014, № 1503 від 27.10.2014, № 1506 від 27.10.2014, № 1546 від 27.10.2014, рахунками-фактури на оплату № 1-1318 від 01.10.2014, № 1-1237 від 10.09.2014, № 1-1225 від 08.09.2014, № 1-1221 від 05.09.2014 нас суму 24 383, 92 грн. та видатковими накладними № 1-1318 від 27.10.2014 на суму 4 820, 40 грн. (у тому числі ПДВ сумі 803, 40 грн.), № 1-1237 від 27.10.2014 на суму 59 051, 82 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 9 84, 97 грн.), № 1-1225 від 27.10.2014 на суму 15 683, 82 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 2 613, 97 грн.), № 1-1221 від 27.10.2014 на суму 24 383, 92 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 40 063, 99 грн.) та довіреностями № 1338 від 24.10.2014, № 1339 від 24.10.2014.

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» та Публічне акціонерне товариство «САН ІнБев Україна» було укладено договір № 3-007, відповідно до якого позивачем було виготовлено та передано рекламну продукцію, що підтверджується технологічними картами № 33261 від 02.10.2014, № 3387 від 09.10.2014, № 3388 від 09.10.2014, № 3389 від 09.10.2014, № 3390 від 09.10.2014, № 3394 від 09.10.2014, № 3374 від 24.10.2014, рахунками-фактури № 3-1395 від 20.10.2014, № 3-1264 від 09.09.2014, № 3-1335 від 06.10.2014 та видатковими накладними № 3-1395 від 24.10.2014 на суму 284 100, 00 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 47 350, 00 грн.), № 3-1234 від 18.09.20144 на суму 37 785, 60 грн. (у тому числі ПДВ в у сумі 6 297, 60 грн.), № 3-1234/1 від 19.09.204 на суму 56217, 60 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 9 3669, 60 грн.), № 3-1234/2 від 19.09.2014 на суму 61 747, 20 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 10 29, 20 грн.), № 3-1234/3 від 22.09.2014 на сум у 66 816, 00 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 11 136, 00 грн.), № 3-1234/4 від 22.09.2014 на суму 26 726, 40 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 4 454, 402 грн.), № 3-1234/5 від 22.09.2014 на суму 27 648, 00 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 4 608, 00 грн.), № 3-1234/6 від 24.09.2014 на суму 46 080, 00 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 7 680, 00 грн.), № 3-1234/7 від 25.09.20144 на суму 68 198, 40 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 11 366, 40 грн.), № 3-1234/8 від 29.09.2041 на суму 48 691, 20 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 8 115, 20 грн.), № 3-1234/9 від 02.10.2014 на суму 20 889, 60 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 3 481, 60 грн.), № 3-1335 від 09.10.2014 на суму 16 247, 04 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 2 707, 84 грн.), № 3-1335/1 від 09.10.204 на суму 3 341, 40 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 556, 90 грн.), № 3-1335/2 від 09.10.2014 на суму 3 114, 48 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 519, 08 грн.), № 3-1335/3 від 09.10.2014 на суму 6 725, 76 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 1 120, 96 грн.), № 3-1335/4 від 09.10.204 на суму 7 508, 80 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 1 251, 47 грн.), № 3- 1335/5 від 09.10.2014 на суму 5 827, 20 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 971, 20 грн.), № 3-1335/6 від 09.10.2014 на суму 3 909, 60 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 651, 60 грн.), № 3-1335/7 від 09.10.20144 на суму 14 857, 44 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 2 476, 24 грн.), № 3-1335/8 від 09.10.2014 на суму 11 871, 02 грн. ( утому числі ПДВ в сумі 1 978, 50 грн.) та довіреностями за № 461 від 12.09.2014, № 76 від 12.09.2014, № 91 від 12.09.2014, № 218 від 22.09.2014, № 125 від 22.09.2014, № 343/377 від 22.09.2014, № 62 від 23.09.2014, № 124 від 23.09.2041, № 81 від 23.09.2014, № 524 від 01.10.2014, № 79 від 06.10.2014, № 94 від 10.10.2014, № 64 від 06.10.2014, № 134 від 06.10.2014, № 345/379 від 06.10.2014 та № 132 від 06.10.2014, № 535 твід 22.10.2014.

Судом встановлено, що 01.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтелектуальні комунікації» було укладено договір про виготовлення поліграфічної продукції № 10-2014, з мето виконання якого позивачем було виготовлено та передано у власність замовника поліграфічну продукцію, що підтверджується технологічними картами на виконання робіт № 7551 від 14.10.2014, рахунком-фактурою № 7-1322 від 02.10.2014 т видатковою накладною № 7-1322 від 14.10.2014 на суму 31 500, 00 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 5 250, 00 грн.).

Також, судом встановлено, що позивачем, з метою виконання умов договору виконання робіт/надання послуг/поставки № 20/01/14-1 від 20.01.2014, який був укладений з ТОВ «Нестле Україна» було виконано роботи з виготовлення рекламної продукції, що підтверджується технологічними картами на виконання робіт № 52672 від 02.10.2014, № 5400 від 02.10.2014, № 5419 від 23.10.2014, рахунками-фактури № 5-1411 від 20.10.2014 на суму 2 496, 00 грн., № 5-080 від 10.06.2014, № 5-1306 від 26.09.2014 та видатковими накладними № 5-1411 від 23.10.2014 на суму 2 496, 00 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 416, 00 грн.), № 5-0820/2 від 02.10.2014 на суму 2 626, 56 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 437, 76 грн.), № 5-1306 від 02.10.2014 на суму 813, 60 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 135, 60 грн.).

Крім того, 15.01.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» та Приватним акціонерним товариством «Чумак» було укладено договір про виготовлення поліграфічної продукції № 150111, з метою виконання якого позивачем було виготовлено та передано продукцію, що підтверджується технологічними картами на виконання робіт № 7589 від 28.10.2014, рахунком-фактурою № 7-1442 від 23.10.2014, видатковою накладною № 7-1442 від 28.10.204 на суму 22 833, 84 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 3 805, 64 грн.) т довіреністю № 001755 від 28.10.2014

Також, судом встановлено, що 22.07.2014 між Приватним акціонерним товариством «Київстар» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» було укладено договір поставки № 132169, за умовами якого постачальник зобовязався передати у власність покупцю поліграфічну продукцію.

З метою виконання умов вищезазначеного договору, позивач передав у власність вказаному контрагенту друковану продукцію, що підтверджується технологічними картами на виконання робіт № 5386 від 24.09.2014, № 53861 від 24.09.2014, № 53862 від 24.09.2014, № 53863 від 24.09.2014, № 5385 від 24.09.2014, № 53851 від 24.09.2014, № 53852 від 24.09.2014, № 53871 від 24.09.2014, рахунками-фактури № 5-1264 від 16.09.2014, видатковими накладними № 5-1264 від 24.09.2014 на суму 38 992, 80 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 6 498, 00 грн.), та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей № 864 від 26.09.2014.

Окрім того, 06.02.2013 між ТОВ «СПЕКЛ» та ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» було укладено договір № 1-13-СП та договір № 2-13-СП, з метою виконання яких позивачем було виготовлено та поставлено вказаному контрагенту поліграфічну продукцію, що підтверджується технологічними картами на виконання робіт № 9538 від 01.10.2014, № 9541 від 03.10.2014, № 9554 від 06.10.2014, № 9555 від 10.10.2014, № 9556 від 13.10.2014, № 9556 від 13.10.2014, № 9566 від 14.10.2014, № 9601 від 31.10.2014, рахунками-фактури № 9-1454 від 27.10.2014, № -1355 від 08.10.2014, № 9-1319 від 01.10.14, № 9-1280 від 23.09.2014, № 9-1271 від 19.09.2014, № 9-1341 від 06.10.2014, № 9-1326 від 02.10.2014, № 9-1327 від 02.10.2014 видатковими накладними № 9-1454 від 03.11.2014 на суму 33 085, 91 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 5 514, 32 грн.), № 9-1454 від 31.10.2014 на суму 58 219, 84 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 9 703, 31 грн.), № 9-1355 від 14.10.2014 на суму 6 649, 92 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 1 018, 32 грн.), № 9-1280 від 03.10.2014 на суму 39 899, 66 грн. ( у тому числі ПДВ в умі 6 649, 94 грн.), № 9-128/0/2 від 07.10.2014 на суму 85 024, 28 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 14 170, 71 грн.), № 9-1280/2 від 16.10.2014 на суму 17 574, 86 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 2 929, 14 грн.), № 9-1271 від 19.09.2014, № 9-1271 від 01.10.2014 на суму 32 400 , 00 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 5 400, 00 грн.), № 9-1341 від 13.10.204 на суму 7 734, 44 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 1 289, 07 грн.), актами здачі-прийняття робіт виконаних на давальницькій сировині № 9-1319 від 06.10.2014 на суму 28 223, 72 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 4 703, 95 грн.), № 9-1326 від 13.10.2014 на суму 50 400, 00 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 8 400, 00 грн.), № 9-1227 від 10.10.2014 на суму 9 766, 50 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 1 627, 75 грн.) та довіреностями № 571 від 30.10.2014, № 538 від 09.10.2014, № 520 від 03.10.2014, № 546 від 16.10.2014.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Нутріція Україна» було укладено договір про виготовлення поліграфічної продукції № 876211, з метою умов виконання якого позивачем було виготовлено та передано зазначеному контрагенту поліграфічну продукцію, що підтверджується рахунком-фактурою № 5-1345 від 24.09.2014 та видатковою накладною № 5-1345 від 07.10.2014 на суму 66 599, 98 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 11 100, 00 грн.).

Також, 01.03.2014 між Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» було укладено договір поставки № SP-034-14, з метою виконання якого продавець передав у власність вказаного субєкта господарювання друковану продукцію, що підтверджується технологічними картами на виконання робіт № 3409 від 31.10.2014, № 3410 від 31.10.2014, №

рахунком-фактурою № 3-1460 від 27.10.2014 та видатковою накладною № 3-1460 від 31.10.2014 на суму 87 840, 00 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 14 640, 00 грн.),

15.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТіБіДабл`юЕй Україна» було укладено договір на поставку поліграфічної, сувенірної продукції № 150114-1, у відповідності до якого позивач зобовязався передати вказаному контрагенту поліграфічну продукцію.

Судом встановлено, що позивач передав, а ТОВ «ТіБіДабл`юЕй Україна» прийняло відповідну поліграфічну продукцію, що підтверджується технологічними картами на виконання робіт № 1524 від 24.09.2014, № 1525 від 24.09.2014, рахунком-фактурою № 1-1275 від 22.09.2014, № видатковою накладною № 1-1275 від 24.09.2014 на суму 4 801, 25 грн. ( у тому числі ПДВ в сумі 800, 21 грн.) та довіреністю № 22/09-4 від 22.09.2014,

Окрім того, 25.03.2014 між ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» та ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» було укладено договір про виготовлення поліграфічної продукції № 25-03-14/2, з метою виконання умов якого позивачем було виготовлено та поставлено вказаному контрагенту поліграфічну продукцію, що підтверджується технологічними картами на виконання робіт № 1632 від 07.11.2014, № 16321 від 07.11.2014, рахунком-фактурою № 1-1493 від 06.11.2014, видатковою накладною № 1-1493 від 07.11.2014 на суму 86 033, 93 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 14 368, 99 грн.) та довіреністю № 433/1 від 07.11.2014.

Також, судом встановлено, що ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» на замовлення ТОВ «Мультипродукт» було виконано роботи з виготовлення коробок, що підтверджується технологічною картою № 54071 від 07.10.2014, рахунком-фактурою № 9-1255 від 16.09.2014 та видатковою накладною № 9-1255 від 07.10.2014 на суму 54 864, 00 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 9 144, 00 грн.).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» було передано друковану продукцію (заготівки для скетч-карток поповнення рахунку мобільного звязку) Товариству з обмеженою відповідальністю «Експрес Пекаджинг Солюшинз», що підтверджується технологічними картами на виконання робіт № 7542 від 01.10.2014, № 75371 від 01.10.2014, № 7543 від 02.10.2014, № 7538 від 03.10.2014, № 7548 від 06.10.2014, № 73681 від 07.10.2014, № 7371 від 07.10.2014, № 7335 від 08.10.2014, № 7569 від 13.10.2014, № 7578 від 23.10.2014, № 3 7579 від 23.10.2014, № 7596 від 30.10.2014, № 7595 від 31.10.2014, рахунками-фактури № 7-1379 від 16.10.2014 на суму 22 504, 80 грн., № 7-1437 від 24.10.2014, № 7-1438 від 24.10.2014, № 1-1400 від 22.10.2014, № 7-1288 від 24.09.2014, № с7-1330 від 03.10.2014, № 7-1311 від 30.09.2014, № 7-1308 від 26.09.2014, № 7-1310 від 30.09.2014, № 7-1359 від 10.10.2014, № 7-1380 від 16.10.2014 видатковими накладними № 7-1379 від 23.10.2014 на суму 22 504, 80 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 3 750, 80 грн.), № 7-1437 від 31.10.2014 на суму 48 498, 00 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 8 083, 00 грн.), № 7-1438 від 30.10.2014 на суму 48 498, 00 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 8 083, 00 грн.), № 1-1400 від 22.10.2014 на суму 25 369, 20 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 4 2228, 20 грн.), № 7-1288 від 08.10..2014 на суму 53 962, 92 грн. (у тому числі ПЛВ в сумі 8 993, 82 грн.), № 7-1330 від 06.110.2014 на суму 35 799, 84 грн.(у тому числі ПДВ в сумі 5 966, 64 грн.), № 7-1311 від 02.10.204 на суму 41 821, 92 грн. (утому числі ПДВ в сумі 6 970, 32 грн.), № 7-1308 від 360.09.2014 на суму 21 145, 86 грн. (утому числі ПДВ в сумі 3 524, 31 грн.), № 7-13058/1 від 01.10.2014 на суму 20 074, 14 грн. (утомі числі ПДВ в сумі 3 345, 69 грн.), № 7-1310 від 01.10.2014 на суму 41821, 92 грн. (у тому числі ПЛВ в сумі 6 970, 32 грн.), № 7-1369 від 13.10.2014 на суму 89 439, 84 грн. (у тому числі ПДВ в сумі 147 906, 64 грн.), № 7-1380 від 23.10.2014 на суму 14 750, 40 грн. (утому числі ПДВ в сумі 2 458, 40 грн.) та довіреністю № 496 від 06.10.2014.

Дослідивши вищевказані рахунки-фактури, видаткові накладні, акти приймання передачі та довіреності, суд дійшов висновку про те, що вищевказані документи оформлені належним чином та у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Окрім того, позивачем було додатково долучено до матеріалів справи копію договору оренди нежитлових приміщень № 11а-14 від 01.05.2014, що був укладений між ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» та ПАТ «Промзв`язок», за умовами кого позивачу було передано у тимчасове користування нежитлові приміщення (обєкт оренди).

Відповідно до п. 2.3 договору обєкт оренди буде використовуватись для розміщення виробництва і офісу позивача.

Пунктом 10 договору передбачено, що позивач використовує обєкт оренди виключно з метою, визначеною в п. 2.3 договору.

Прийняття позивачем обєкту оренди підтверджується актом прийняття-передачі до договору оренди нежитлових приміщень № 11а-14 від 01.05.2014, який був підписаний та скріплений печатками представників сторін.

Крім того, між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до Договору оренди нежилого приміщення № 11а-14 від 01.05.2014 від 30.04.2015, відповідно до п. 1 якої було продовжено термін дії договору до 01травня 2016 року.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2009 між ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» та ТОВ «АльфаПрес Інтер» було укладено договір оренди № 12/09, за умовами якого позивачем було прийнято в строкове платне користування обладнання.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що цільовим призначенням обладнання є використання позивачем для виготовлення поліграфічної продукції.

Між сторонам було підписано Додаток № 1 до вказаного договору, яким погоджено перелік устаткування та обладнання, що передається позивачу в оренду.

Окрім того, 05.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір про перевезення вантажу № 257, за умовами якого вказаний субєкт господарювання зобовязався надавати позивачу транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу.

28.02.2014 між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 про зміни договору № 05.10.2012 № 257, у якій було встановлено строк дії вказаного договору до 31.12.2015.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_3 надав позивачу транспортно-експедиційні послуги на суму 10 322, 00 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 09-2014 від 30.09.2014.

Також, позивачем долучено до матеріалів справи договір про перевезення вантажу № 2703 від 27.03.2013, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4.

За умовами вказаного договору ФОП ОСОБА_4 зобовязався здійснювати за замовленням позивача перевезення вантажу транспортним засобом ( марка Газ 33021-212, тип вантажопасажирський, державний номер НОМЕР_2) до пункту призначення і переридати його уповноваженій особі,а також приймати на себе зобовязання щодо надання експедиційних послуг.

28.02.2014.між сторонами була підписана додаткова угоду № 1 про зміни договору № 2703 від 27.03.2013, відповідно до якої сторонами було погоджено строк дії договору, зокрема, до 31.12.2015.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 надав, а ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» прийняло транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 11 999, 00 грн., про що сторонами було підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 9-2014 від 30.09.2014.

При цьому, суд вбачає за доцільне зазначити про те, що перевезення відповідної друкованої продукції від ТОВ «Фреш Продакшн» до ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» здійснювалось саме ФОП ОСОБА_4О, що підтверджується товарно-транспортною накладною № ФК000000021 від 24.09.2015 (Т 1, а.с. 40).

Проаналізувавши зміст вищезазначених документів, суд дійшов висновку про те, що укладення позивачем з вищевказаними контрагентами відповідних договорів оренди та транспортного перевезення зумовлено необхідністю забезпечення здійснення ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» відповідної господарської діяльності.

Отже, матеріалами справи підтверджується безпосередній звязок між правочинами, вчиненими позивачем з контрагентом ТОВ «Фреш Продакшн» та власною господарською діяльністю.

Таким чином, з урахуванням руху активів позивача, установлена спеціальна податкова правосуб'єктність учасників господарської операції, господарська мета при вчиненні позивачем правочинів з ТОВ «Фреш Продакшн», їх реальність безпосередньо підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а тому за сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що вести мову про заниження позивачем податкового кредиту в вересні 2014 року неможливо з огляду на поверховість проведеної перевірки, без врахування та оцінки всіх первинних документів та не дослідження всіх істотних для справи обставин.

Крім того, податковим органом не було враховано, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем, порушення ним правил здійснення господарської діяльності тощо, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення вартості отриманих послуг до складу валових витрат у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011 р. в адміністративній справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»).

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 («Булвес» АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов'язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов'язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Крім того, слід зауважити, що для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

До того ж суд звертає увагу на те, що відповідно до частини другої ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» у разі, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

На момент взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Фреш Продакшн» останній був зареєстрований як платник податку на додану вартість, відомості стосовно зазначеного підприємства та його керівництва були зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а отже сумнівів щодо відсутності спеціальної правосуб'єктності у зазначеного контрагента у позивача не виникало.

За таких обставин суд приходить до висновку про дотримання ТОВ «Видавництво «Діалог Пресс» необхідних умов для формування податкового кредиту та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності викладеного в акті перевірки висновку про заниження позивачем податку на додану вартість, у той час як матеріали справи свідчать, що позивач в даному випадку здійснював податковий облік відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим донарахування відповідачем сум податкових зобов'язань суд вважає протиправними.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1620 грн. 00 коп. підлягає стягненню на його користь з Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

У судовому засіданні 25.11.2015 були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 30.11.2015.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 29.09.2015 № НОМЕР_1.

3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Діалог Пресс» (08000, Київська область, Макарівський район, селище міського типу Макарів, вулиця Калініна, будинок 37, ідентифікацій код 35170618) судовий збір в сумі 1 620 (одна тисяча шістсот двадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (08200, Київської області, місто Ірпінь, вулиця Шевченка, будинок 2-A, ідентифікаційний код 39473843).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.