Справа № 2а-1645/12
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2015 р. м.Київ К/800/27483/14

К/800/30410/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську, в якому просив зобов'язати відповідача призначити йому пенсію наукового працівника з 01 січня 2004 року та здійснити перерахунки цієї пенсії за подальші роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність відмови відповідача у призначенні йому пенсії як науковому працівнику з 01 січня 2004 року з посиланням на незарахування до наукового стажу наукової роботи з жовтня 1992 року по вересень 1999 року в приватній Лабораторії наукових досліджень через відсутність державної атестації лабораторії як наукової. Після отримання ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 листопада 2011 року, якої залишено в силі рішення Івано-Франківського міського суду від 22 лютого 2007 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2007 року про зобов'язання відповідача зарахувати до наукового стажу період роботи з 01 жовтня 1992 року по 01 вересня 1999 року, він звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою про донарахування та виплату пенсії з 01 січня 2004 року та здійснити перерахунок пенсії за 2006, 2008 та 2011 роки, однак отримав відмову, яку вважає протиправною.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2014 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_2; постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2012 року скасовано; прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську зарахувати позивачу до наукового стажу період роботи в Приватному підприємстві «Лабораторія наукових досліджень і проектування економіки» з 01 жовтня 1992 року по 01 вересня 1999 року; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача як науковому працівнику з 04 січня 2008 року з врахуванням стажу роботи в приватному підприємстві «Лабораторія наукових досліджень і проектування економіки»; в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2014 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. У доповненнях до касаційної скарги позивач просить зобов'язати відповідача виплатити йому або його правонаступнику відшкодування завданих йому матеріальних, моральних та психічних збитків суму, що дорівнює десяти відсоткам недоотриманої ним з 2004 року пенсії; винести, з метою упередження, окрему ухвалу щодо осудження неправомірних зловживань працівниками відповідача посадовими повноваженнями.

Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську також звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на рішення апеляційного суду, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2014 року та залишити в силі постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2012 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення судів попередніх інстанцій вищевказаним вимогам не відповідають, висновки судів по суті позовних вимог є передчасними, зроблені без належного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як встановлено судами, ОСОБА_2, 1938 року народження, є пенсіонером, по виходу на пенсію за досягненням 60 років йому була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську.

Після введення в дію з 01 січня 2004 року Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», позивач звертався до УПФ у м.Івано-Франківську щодо призначення йому пенсії як науковому працівнику, однак в її призначенні було відмовлено у зв'язку з неврахуванням до наукового стажу роботи з жовтня 1992 року по вересень 1999 року в приватній лабораторії через відсутність її державної атестації.

Постановою Івано-Франківського місцевого суду від 22 лютого 2007 року у справі №2а-134/2007 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду в м.Івано-Франківську про зобов'язання зарахувати до наукового стажу період роботи та призначити пенсію науковця (вподальшому залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2007 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 24 листопада 2011 року) задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2, зобов'язано відповідача зарахувати ОСОБА_2 до наукового стажу період роботи в «Лабораторії наукових досліджень і проектування економіки» з 01 жовтня 1992 року по 01 вересня 1999 року; в решті вимог позову відмовлено.

Судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки вищенаведеним обставинам з точки зору правомірності відмови відповідача у призначенні та виплаті ОСОБА_2 наукової пенсії з січня 2004 року та наявності підстав для отримання позивачем цієї пенсії із вказаної дати, про що заявлено у позові.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що розпорядженням Управління Пенсійного фонду в м.Івано-Франківську від 10 жовтня 2007 року, на виконання постанови Івано-Франківського місцевого суду від 22 лютого 2007 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2007 року, до наукового стажу позивача зараховано період з 01 жовтня 1992 року по 01 вересня 1999 року роботи в приватному підприємстві «Лабораторії наукових досліджень і проектування економіки», з 04 січня 2008 року ОСОБА_2 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

29 грудня 2011 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську із заявою про проведення йому донарахування пенсії наукового працівника з 01 січня 2004 року та здійснити перерахунок розміру цієї пенсії за результатами 2006, 2008 та 2011 років і виплату йому недоотримані суми наукової пенсії.

Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську листом від 30 грудня 2011 року за №4490/03 повідомило позивача» про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії раніше дати її призначення - 04 січня 2008 року, коли позивачем була подана заява при призначення наукової пенсії з усіма необхідними документами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивач реалізував своє право на пенсійне забезпечення, подавши 04 січня 2008 року заяву в пенсійний орган про призначення йому пенсії за віком як науковому працівнику відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», у зв'язку з чим судом визнані правомірними дії управління щодо призначення позивачу пенсії саме з 01 січня 2004 року.

Разом з цим, судом фактично не вирішені позовні вимоги позивача та не з'ясовані пов'язані з ними обставини щодо наявного у позивача права на отримання наукової пенсії та моменту його виникнення, не досліджені обставини звернення позивача до управління Пенсійного фонду з питань призначення наукової пенсії у 2004 році, про що зазначає позивач у позовній заяві, не проаналізовані судові рішення у справі № 2а-134/2007 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду в м.Івано-Франківську про зобов'язання зарахувати до наукового стажу період роботи та призначити пенсію науковця, суть за зміст позовних вимог, підстави та мотиви їх часткового задоволення.

Також, не встановлено судом першої інстанції обставини щодо строків звернення до адміністративного суду, зокрема судом не з'ясовано, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом, а якщо його подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, чи є підстави для визнання причин пропуску цього строку поважними.

На вищенаведене не звернув уваги й суд апеляційної інстанції, вказані помилки і недоліки не виправив.

Апеляційний суд, задовольняючи частково позов, виходив із відсутності підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2004 року, оскільки до цього йому була призначена не наукова пенсія, а пенсія за віком. При цьому судом зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську зарахувати позивачу до наукового стажу період роботи в Приватному підприємстві «Лабораторія наукових досліджень і проектування економіки» з 01 жовтня 1992 року по 01 вересня 1999 року, тоді як така вимога позивачем не заявлялась, це по-перше, а по-друге, відповідачем на підставі постанови Івано-Франківського місцевого суду від 22 лютого 2007 року вказаний період роботи вже зарахований до наукового стажу позивача, що не заперечується сторонами. Також апеляційний суд зобов'язав відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача як науковому працівнику з 04 січня 2008 року з врахуванням стажу роботи в приватному підприємстві «Лабораторія наукових досліджень і проектування економіки», при цьому не навів обставин та підстав задоволення позовних вимог в цій частині та не врахував, що дії відповідача щодо виплати пенсії за період з січня 2008 року не є предметом позовних вимог у даній справі і позивачем не оспрюються.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2014 року та постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2012 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді