Справа № 1170/2а-3688/12
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2015 р. м. Київ К/800/625/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року по справі № 2а-3612/09/1170

за позовом ОСОБА_4

до Заступника прокурора Кіровоградської області Сидоренка М.Л.

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Заступника прокурора Кіровоградської області Сидоренка М.Л. про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Просив суд визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача щодо направлення його скарги на розгляд особі, дії якої оскаржуються; просив зобов'язати відповідача розглянути його скаргу та надати ґрунтовну відповідь в порядку, встановленому законом.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2012 року допущено заміну відповідача - Заступника прокурора Кіровоградської області Сидоренка М.Л. на прокурату Кіровоградської області.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач 8 лютого 2012 року звернувся до голови комітету Верховної Ради України з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю зі скаргою, в якій просив вжити заходів, спрямованих на зобов'язання вжиття відповідних заходів щодо захисту порушеного права, зокрема, працівниками Світловодської міжрайонної прокуратури.

Листом від 22 лютого 2012 року №04-12/12-411 заступником голови комітету Верховної Ради України з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю вказану скаргу разом із доданими до неї матеріалами скеровано до Генеральної прокуратури України для розгляду та надання вичерпної відповіді заявнику. Зобов'язано повідомити комітет про результати проведеної роботи.

Листом, підписаним прокурором відділу представництва громадян та держави в суді Генеральної прокуратури України В.Морозовим, від 2 березня 2012 року №05/2/1-8373-12 позивача повідомлено про те, що розгляд його скарги доручено прокурору Кіровоградської області.

Листом заступника прокурора Кіровоградської області від 2 квітня 2012 року №05/2/3-3824-12 скарга ОСОБА_4 була направлена Світловодському міжрайонному прокурору для організації та проведення перевірки доводів, викладених у скарзі, та одночасно повідомлено про це позивача.

Вважаючи такі дії заступника прокурора Кіровоградської області протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходили з того, що відповідач діяв в спосіб та в межах передбачених чинними нормами законодавства. Суди зазначили, що скарга ОСОБА_4 була розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про прокуратуру», Наказу Генеральної прокуратури від 21 червня 2011 року №9гн «Про організацію роботи з розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про прокуратуру» прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Прокурор здійснює нагляд за додержанням вимог законодавства щодо порядку розгляду скарг всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами.

З метою виконання вказаних норм закону, вдосконалення правозахисної діяльності органів прокуратури щодо розгляду та вирішення заяв, скарг і пропозицій наказом Генеральної прокуратури України від 21 червня 2011 року №9гн «Про організацію роботи з розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України» затверджено Інструкцію про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України (далі - Інструкція).

Частиною 4 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Пункт 4.4 Інструкції, містить аналогічні положення, абзацом 2 якого закріплено, що прийняття рішень по зверненнях за висновками підпорядкованих прокурорів, чиї дії оскаржуються, не допускається.

Отже, для того, щоб встановити правомірність або протиправність дій відповідача суди мали з'ясувати чи звертався ОСОБА_4 до посадових осіб, коло яких означене в його скарзі, із попередніми заявами і яким чином його заяви, якщо такі подавались, були вирішені.

Тобто, висновки щодо відмови в задоволенні позовних вимог є передчасними, та постановленими без повного з'ясування всіх обставин справи, що порушує вимоги статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2013 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року підлягають скасуванню із направленням на новий розгляд.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 227 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року скасувати та направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.