Справа № 826/16968/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2015 року № 826/16968/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 29 квітня 2015 року № , № 003262206 та № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/16968/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21 вересня 2015 року.

У судовому засіданні 21 вересня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача заперечив проти адміністративного позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що у період з 25 березня 2015 року по 07 квітня 2015 року, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статі 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, за результатом якої складено акт перевірки від 15 квітня 2015 року № 221/1-26-50-22-06-37924070.

Як висновок проведеної перевірки встановлено наступні порушення:

- пунктів 138.1., 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1. статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2014 рік у сумі 261 342 грн.;

- пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми ПДВ на суму 290 380 грн., в тому числі по періодам: січень 2014 року на суму 32878 грн., за лютий 2014 року на суму 132591 грн., за березень 2014 року на суму 76641 грн., за травень 2014 року на суму 48270 грн.

На підставі вищезазначених висновків, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняті наступні податкові повідомлення - рішення:

- № від 29 квітня 2015 року, яким, за порушення пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція», збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 362 975 грн., в тому числі: за основним платежем - 290 380 грн., за штрафними санкціями - 72 595 грн.;

- № 003262206 від 29 квітня 2015 року, яким, за порушення пунктів 138.1., 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1. статті 139 Податкового кодексу України, Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція», збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на суму 326 677,50 грн., в тому числі: за основним платежем - 261 432 грн., за штрафними санкціями - 65 335, 50 грн.;

- № від 29 квітня 2015 року, яким, за порушення Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказ Державної податкової адміністрації України від 24 грудня 2010 року № 1020, Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція» нараховано штраф у розмірі 510,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями - рішеннями й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ТОВ «Компанія Бізнеспроект», ТОВ «Вектор Трейд 2000».

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 15 квітня 2015 року № 221/1-26-50-22-06-37924070.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ «Компанія Бізнеспроект», ТОВ «Вектор Трейд 2000», обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Матеріали справи свідчать, що на промисловому майданчику «Цементний завод» в Ленінському районі Автономної Республіки Крим» (район м. Керч) ТОВ фірма «ДАР» у підряді з ТОВ «Криворізька будівельна компанія» будували цементний завод, в конструкціях виробничих цехів яких використовується велика кількість нестандартного металевого обладнання. Дане обладнання на будівництво заводу підрядилось поставити ТОВ «Днепромашкомплект», яке замовило виготовлення металоконструкцій ТОВ «Інтерконструкція» - підприємству, що спеціалізується на виготовленні нестандартного металообладнання.

10 грудня 2013 року між підприємством ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») і підприємством ТОВ «Інтерконструкція» («Виконавець») укладений договір №26/13-ИД від 10 грудня 2013 року на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» нестандартного обладнання загальною вагою 248 543, 00 кг.

06 січня 2014 року підприємство ТОВ «Інтерконструкція» («Замовник») у зв'язку з великим обсягом замовлень і, як наслідок, нездатністю своєчасного виконати в повному обсязі замовлення, уклало договір з підприємством ТОВ «Компанія Бізнеспроект» («Виконавець») договір № 02/14-ИБ від 06 січня 2014р. на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» (ТОВ «Інтерконструкція») нестандартного обладнання загальною вагою 248 543, 00 кг.

За договором №26/13-ИД від 10.12.2013г. і Актами прийому-передачі: №1 від 18.12.2013р.; №2 від 18.12.2013р.; №3 від 18.12.2013р.; №4 від 18.12.2013р.; №5 від 23.12.2013р.; №6 від 24.12.2013р.; №7 від 24.12.2013р.; №8 від 24.12.2013р.; №9 від 24.12.2013р.; №10 від 25.12.2013р.; №11 від 25.12.2013р.; №12 від 26.12.2013р.; №13 від 26.12.2013р.; №14 від 09.01.2014р.; №15 від 04.02.2014р.; №16 від 04.02.2014р.; №17 від 04.02.2014р.; №18 від 07.02.2014р.; №19 від 13.02.2014р. ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») власним автотранспортом доставило на територію ТОВ «Інтерконструкція» і передало «Виконавцю» (ТОВ «Інтерконструкція») давальницьку сировину (метал), що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на виробничу територію ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання розвантажувальних робіт по виробничому майданчику ТОВ «Інтерконструкція».

Далі метал (давальницька сировина) за Договором № 02/14-ИБ від 06.01.2014р. та актами прийому-передачі: №1 від 07.01.2014р.; №2 від 07.01.2014р.; №3 від 07.01.2014р.; №4 від 07.01.2014р.; №5 від 10.01.2014р.; №6 від 13.01.2014р.; №7 від 13.01.2014р.; №8 від 13.01.2014р.; №9 від 14.01.2014р.; №10 від 14.01.2014р.; №11 від 15.01.2014р.; №12 від 15.01.2014р.; №13 від 22.01.2014р.; №14 від 10.02.2014р.; №15 від 10.02.2014р.; №16 від 10.02.2014р.; №17 від 14.02.2014р.; №18 від 17.02.2014р. ТОВ «Інтерконструкція» передало ТОВ «Компанія Бізнеспроект», який був вивезений з виробничою території ТОВ «Інтерконструкція» автомобілями ТОВ «Компанія Бізнеспроект», що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на виробничу територію ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання вантажних робіт по виробничому майданчику ТОВ «Інтерконструкція».

ТОВ «Компанія Бізнеспроект» з отриманої давальницької сировини (металу) виготовило нестандартне обладнання вагою 166 358, 89 кг, яке поставило «Замовнику» ТОВ «Інтерконструкція» за видатковими накладними №№: РН-1801-2 від 18.01.2014; РН-2101-4 від 21.01.2014; РН-2301-4 від 23.01.2014; РН-2401-8 від 24.01.2014; РН-2701-11 від 27.01.2014; РН-0302-3 від 03.02.2014; РН-0302-4 від 03.02.2014; РН-0502-3 від 05.02.2014; РН-0702-3 від 07.02.2014; РН-1002-2 від 10.02.2014; РН-1202-3 від 12.02.2014; РН-1402-6 від 14.02.2014; РН-1702-11 від 17.02.2014; РН1902-4 від 19.02.2014; РН-2102-10 від 21.02.2014; РН-2102-11 від 21.02.2014; РН-2502-7 від 25.02.2014; РН-2502-8 від 27.02.2014; РН-2702-4 від 27.02.2014; РН-2702-8 від 27.02.2014; РН-0103-1 від 01.03.2014; РН-0403-1 від 04.03.2014; РН-0503-7 від 05.03.2014; РН-0606-3 від 06.03.2014; РН-0703-7 від 07.03.2014.

Нестандартне обладнання було доставлено власним автотранспортом, що належить ТОВ «Інтерконструкція», про що свідчать ТТН №№: 01/18 від 18.01.14; 04/21 від 21.01.14; 04/23 від 23.01.14; 08/24 від 24.01.15; 11/27 від 27.01.14;3/03 від 03.02.14; 4/03 від 03.02.14; 3/05 від 05.02.14; 3/07 від 07.02.14; 2/10 від 10.02.14;3/12 від 12.02.14; 6/14 від 14.02.14; 11/17 від 17.02.14; 4/19 від 19.02.14; 11/21 від 21.02.14; 10/21 від 21.02.14; 7/25 від 25.02.14; 8/25 від 25.02.14; 4/27 від 27.02.14; 8/27 від 27.02.14;1/01 від 01.03.14; 1/04 від 04.03.14; 7/05 від 05.03.14; 3/06 від 06.03.14; 7/07 від 07.03.14.

ТОВ «Інтерконструкція», в свою чергу, це поставлене ТОВ «Компанія Бізнеспроект» нестандартне обладнання вагою 166358, 89 кг і виготовлене власними силами на своїй виробничій базі нестандартне обладнання вагою 82152, 59 кг поставило за договором №26 /13-ИД від 10.12. 2013р. ТОВ «Днепромашкомплект» за видатковими накладними: №1 від 13.01.2014; №2 від 13.01.2014; №3 від 16.01.2014; №4 від 18.01.2014; №5 від 21.01.2014; №6 від 23.01.2014; №7 від 24.01.2014; №8 від 27.01.2014; №14 від 03.02.2014; №15 від 03.02.2014; №16 від 05.02.2014; №17 від 07.02.2014; №18 від 10.02.2014; №19 від 12.02.2014; №20 від 14.02.2014; №21 від 17.02.2014; №22 від 19.02.2014; №23 від 21.02.2014; №24 від 21.02.2014; №32 від 25.02.2014; №33 від 27.02.2014; №35 від 01.03.2014; №36 від 05.03.2014; №37 від 07.03.2014;

Готове обладнання з виробничого майданчика ТОВ «Інтерконструкція», ТОВ «Днепромашкомплект» вивозило власним транспортом, що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на виробничу територію ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання вантажних робіт по виробничому майданчику ТОВ «Інтерконструкція».

Реальність зазначених вище господарських операцій додатково підтверджується ще й тим, що після відправки готової продукції (бункера) підприємством ТОВ «Днепромашкомплект» на територію промислового майданчика «Цементний завод» в Ленінському районі Автономної Республіці Крим» (район м Керч) там було виконано приймання даної продукції та складено Акти вхідного контролю № 15 від 06.02.2014р.; № 17 від 13.02.2014р.; №20 від 20.02.2014р.; №22 від 22.02.2014р. з переліком відхилень у виготовленій продукції від креслень, по яких ця продукція виготовлялась.

У свою чергу підприємство ТОВ «Днепромашкомплект» пред'явило дані Акти вхідного контролю підприємству ТОВ «Інтерконструкція», як «Виконавцю» даного договору.

ТОВ «Інтерконструкція» було прийнято рішення направити представників свого підприємства для усунення дефектів, зазначених в Актах. Для цього було видано Наказ №21 від 05.03.2014р. Представники виїхали на територію промислового майданчика «Цементний завод в Ленінському районі Автономної Республіці Крим» і усунули дефекти, указані в Актах, що додатково підтверджується доданими фотографіями.

Після усунення дефектів був складений Акт виправлення дефектів деталей бункерів від 14.03.2014р.

Матеріали справи свідчать, що 03 березня 2014р. між підприємством ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») і підприємством ТОВ «Інтерконструкція» («Виконавець») був укладений договір №03/14-ИД від 03.03.2014г. на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» нестандартного обладнання загальною вагою 20 589,03 кг.

Після укладення договору 10 березня 2014р. ТОВ «Інтерконструкція Я» («Замовник») у зв'язку з великим навантаженням замовленнями і, як наслідок, нездатністю своєчасного виконати в повному обсязі замовлення, уклало договір з підприємством ТОВ «Компанія Бізнеспроект» («Виконавець») договір № 04/14-ИБ від 10.03.2014р. на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» ТОВ «Інтерконструкція» нестандартного обладнання загальною вагою 20 589,03 кг.

ТОВ «Інтерконструкція» («Виконавець») за Актами прийому-передачі №1 від 05.03.2014; №2 від 12.03.2014; №3 від 13.03.2014; №4 від 19.03.2014г. від ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») за договором №03/14-ИД від 10.03.2014 отримало давальницьку сировину (метал), доставлене на територію ТОВ «Інтерконструкція» автомобілями ТОВ «Днепромашкомплект», що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на території ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання вантажно-розвантажувальних робіт по виробничому майданчику підприємства.

Дану сировину, в свою чергу ТОВ «Інтерконструкція» («Замовник») за Актами прийому-передачі давальницької сировини №01 від 11.03.2014; №02 від 14.03.2014; № 03 від 17.03.2014; №04 від 21.03.2014 передало ТОВ «Компанія Бізнеспроект» за договором №04/ 14-ИБ від 10.03.2014р., яке було вивезено з території ТОВ «Інтерконструкція» автомобілями ТОВ «Компанія Бізнеспроект», що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на територію ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання робіт по виробничому майданчику підприємства.

ТОВ «Компанія Бізнеспроект» з отриманої давальницької сировини (метал) виготовило нестандартне обладнання, яке за видатковими накладними №РН-2503-2 від 25.03.2014; РН-2703-1 від 27.03.2014 поставило «Замовнику» ТОВ «Інтерконструкція». Нестандартне обладнання було доставлено автомобілем ТОВ «Інтерконструкція», про що свідчать ТТН №01/25ИК- від 25.03.14, №01/27-ИК від 27.03.14.

ТОВ «Інтерконструкція» це нестандартне обладнання поставило за договором №03/14-ИД від 03.03.2014р. ТОВ «Днепромашкомплект» за видатковими накладними №38 від 25.03.2014 та №39 від 27.03.2014р.

Також, 24 квітня 2014р. між підприємством ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») і підприємством ТОВ «Інтерконструкція» («Виконавець») був укладений договір №10/14-ИД від 24.04.2014р. на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» нестандартного обладнання загальною вагою 145 908, 40 кг.

Потім 06 травня 2014р. підприємство ТОВ «Інтерконструкція» («Замовник») через завантаженість замовленнями і, як наслідок, нездатністю своєчасного виконати в повному обсязі замовлення, уклало договір з підприємством ТОВ «Вектор Трейд 2000» («Виконавець») договір № 11/14-ИВ від 06 травня 2014р. на виготовлення з давальницьких матеріалів і поставку «Замовнику» (ТОВ «Інтерконструкція») нестандартного обладнання загальною вагою 145 908, 40 кг.

ТОВ «Інтерконструкція» («Виконавець») за Актами прийому-передачі №№: №1 від 30.04.2014; №2 від 05.05.2014; №3 від 12.05.2014; №14 від 22.05.14; №15 від 23.05.2014; №17 від 27.05.2014; №19 від 02.06.2014 отримало від ТОВ «Днепромашкомплект» («Замовник») за договором №10/14-ИД від 24.04.2014г. давальницьку сировину, що була доставлена на територію ТОВ «Інтерконструкція» автомобілями ТОВ «Днепромашкомплект», що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на територію ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання робіт по виробничому майданчику підприємства.

Дану сировину в свою чергу ТОВ «Інтерконструкція» («Замовник») за Актами прийому-передачі давальницької сировини: №01 від 07.05.2014; №02 від 07.05.2014; №03 від 07.05.2014; №04 від 08.05.2014; №05 від 14.05.2014; №06 від 14.05.2014; №07 від 14.05.2014; №08 від 14.05.2014; №09 від 22.05.2014; №10 від 23.05.2014; №11 від 02.06.2014; №12 від 27.05.2014 передало ТОВ «Вектор Трейд 2000» за договором №11/14ИВ від 06 травня 2014р., яка було вивезена з території ТОВ «Інтерконструкція» автомобілями ТОВ «Вектор Трейд 2000», що додатково підтверджується разовими пропусками на проїзд автомобіля на території ТОВ «Інтерконструкція» і нарядами на виконання робіт по виробничому майданчику підприємства.

ТОВ «Вектор Трейд 2000» виготовило з отриманої давальницької сировини (металу) нестандартне обладнання, яке за видатковою накладною №301 від 30.05.2014г. поставило «Замовнику» ТОВ «Інтерконструкція».

Нестандартне обладнання було доставлено автомобілем ТОВ «Інтерконструкція», про що свідчать ТТН №1/30 від 30.05.14р., №2/30 від 30.05.14р., №3/30 від 02.06.14, №4/30 від 02.06.14р.

ТОВ «Інтерконструкція» це нестандартне обладнання поставило за договором №10/14-ИД від 24.04.2014р. ТОВ «Днепромашкомплект» за видатковою накладною №62 від 13.06.2014р., однак, фактично воно з виробничого майданчика не переміщалося і залишається там до теперішнього часу.

Реальність зазначених вище господарських операцій додатково підтверджується ще й тим, що після оформлення вище зазначених відвантажувальних документів ТОВ «Днепромашкомплект» у зв'язку з анексією Криму не змогло забрати з виробничого майданчика ТОВ «Інтерконструкція» і поставити вказане нестандартне обладнання кінцевому споживачеві - на промисловий майданчик «Цементного заводу» в Ленінському районі Автономної Республіки Крим (район м Керч). Обладнання, фактично, знаходиться на виробничому майданчику ТОВ «Інтерконструкція» і на даний момент.

Власник обладнання - ТОВ «Днепромашкомплект» направило на ТОВ «Інтерконструкція» лист №0267/1 від 13.06.2014р. з проханням прийняти на відповідальне зберігання готову продукцію (трубопроводи) і наше підприємство відповіло згодою, про що свідчить акт прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 13.06.2014р. за договором №10/14-ИД від 24.04.2014р.

Дана продукція, виготовлена ТОВ «Вектор Трейд 2000» за договором №11/14-ИВ від 06 травня 2014р., зберігається на складі ТОВ «Інтерконструкція» по теперішній час, про що свідчать фотографії, на яких видно маркування підприємства-виробника.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В акті перевірки не встановлено відсутності у позивача на момент перевірки первинних документів по спірним господарським операціям, у свою чергу суд установив, що первинні документи, складені у межах спірних правовідносин (видаткові накладні, акти прийому-передачі), відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

При цьому суд зауважує, що ймовірні порушення постачальником та його контрагентами вимог податкового чи іншого законодавства не позбавляють правового значення первинних документів, складених таким постачальником.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

При вирішенні даного спору суд враховує вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Компанія Бізнеспроект», ТОВ «Вектор Трейд 2000» були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На думку суду, позивач, як покупець, не може нести відповідальність ні за порушення законодавства продавцем, ні за можливу недостовірність відомостей про нього, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Судом встановлено вище, що придбання позивачем у ТОВ «Компанія Бізнеспроект», ТОВ «Вектор Трейд 2000» товари безпосередньо пов'язано з його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6 статті 198).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача - ТОВ «Компанія Бізнеспроект», ТОВ «Вектор Трейд 2000» були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку товарів; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач правомірно суму податку на прибуток по взаємовідносинам із ТОВ «Компанія Бізнеспроект», ТОВ «Вектор Трейд 2000», тому висновки акта перевірки про заниження податку на прибуток та заниження податку на додану вартість за перевіряємий період є необґрунтованими.

Відхиляються посилання відповідача на податкову інформацію та на акти перевірки ТОВ «Компанія Бізнеспроект», ТОВ «Вектор Трейд 2000», оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Також, необґрунтованими є посилання на порушення кримінального провадження, оскільки інформації про існування вироку, що набрав законної сили матеріали справи не містять.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 29 квітня 2015 року № , № 003262206 та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція» задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 29 квітня 2015 року № , № 003262206 та № .

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерконструкція» понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривен двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник