Справа № 810/3407/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3407/15 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

секретаря судового засідання: Коломійцевої А.О.

За участі представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.10.15р. у справі №810/3407/15 за позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, третя особа: ОСОБА_4 про скасування рішень, зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області №3433626 від 25.06.13р про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1);

скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області №3432399 від 25.06.13р. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Києво-Святошинського районного управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_4 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) та домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про накладення на домоволодіння (АДРЕСА_1) арешту (№8002892 від 15.11.13р.) та заборони на нерухоме майно (№8004577 від 15.11.13р.);

скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про накладення на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2), арешту (№8003798 від 15.11.2013р.) та заборони на нерухоме майно (№8005610 від 15.11.2013р.);

зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Києво-Святошинського районного управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування арешту на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) та домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Києво-Святошинського районного управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування заборони на нерухоме майно: на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) та домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Києво-Святошинського районного управління юстиції зареєструвати право власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) та домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (ідент. код - НОМЕР_1).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02.10.15р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, визнано недійсними договори дарування третій особі земельної ділянки та домоволодіння, а відтак рішення державного реєстратора про реєстрацію за третьою особою права власності на підставі таких договорів підлягає скасуванню в судовому порядку. Також апелянт вказала на те, що судовим рішенням у цивільній справі було скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказане майно, а відтак відповідачем має бути внесено відповідний запис про це до державного реєстру.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, 03.06.15р. позивачем було подано до Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Київській області заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) та домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

До заяви позивачем було додано рішення Апеляційного суду Київської області від 26.11.13р. по справі №369/7477/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким, зокрема:

визнано недійсним Договір Дарування (від 05.10.12р., що зареєстрований в реєстрі правочинів за № 2893 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Гончар Т.М.) земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1);

визнано недійсним Договір Дарування (від 05.10.12р., що зареєстрований в реєстрі правочинів за № 2891 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Гончар Т.М.) житлового будинку (що розташований за адресою: АДРЕСА_1).

Також позивачем було додано до заяви додаткове рішення Апеляційного суду Київської області від 24.03.15р., в якому судом застосовано наслідки недійсності вказаних правочинів та визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) та на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1)(далі - спірне майно).

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідачем прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21942819 від 10.06.15р.

Підставою для відмови слугувало те, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.11р. №1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Додатково державним реєстратором роз'яснено, що позивачу необхідно подати заяву про скасування державної реєстрації права власності на спірне майно за попереднім власником. До вказаної заяви слід додати судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірне майно за попереднім власником, що набрало законної сили.

Також державний реєстратор вказав на те, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка містить не припинені обтяження, відтак потрібно надати заяву про їх припинення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач звертаючись до суду фактично погодилась з рішенням державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21942819 від 10.06.15р., оскільки не ставить вимоги про визнання його протиправним та скасування, натомість просить скасувати рішення про державну реєстрацію за третьою особою права власності на спірне майно, а також рішення та дії щодо накладення на підставі судового рішення арешту на ці об'єкти.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено протиправності дій державного реєстратора при реєстрації за третьою особою права власності на земельну ділянку та домоволодіння.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частина .3 статті 3 КАС України покладає на адміністративний суд обов'язок перевірити у кожній справі щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, чи прийняті рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначена норма кореспондується з ч. 2 ст. 19 Конституції України.

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень, зокрема, зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Отже, підставою для задоволення адміністративного позову про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є встановлення адміністративним судом факту порушення суб'єктом владних повноважень принципу законності при прийнятті такого рішення (вчиненні дії).

За змістом ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.04р. № 1952-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі Закон № 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Як свідчать обставини справи, державна реєстрація прав на об'єкти нерухомого майна за третьою особою проводилась на підставі договорів дарування земельної ділянки та домоволодіння від 05.10.12р., укладених між позивачем та ОСОБА_4

Позивачем не надано жодних доказів неправомірності рішень та дій державного реєстратора при реєстрації за ОСОБА_4 на підставі вказаних договорів права власності на обумовлені правочинами об'єкти нерухомого майна.

Та обставина, що у подальшому рішенням Апеляційного суду Київської області від 26.11.13р. по справі №369/7477/13-ц визнано недійсними договори дарування від 05.10.12р., на підставі яких державним реєстратором здійснено реєстрацію за третьою особою права власності на земельну ділянку та домоволодіння не може бути правовою підставою та визнання протиправними та скасування рішень відповідача про державну реєстрацію прав.

Так, відповідно до 2 ст.26 Закону № 1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно п.2.6. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 N 3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 р. за N 1429/20167, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Отже, з наведених правових норм випливає, що для скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру обов'язковим є рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

На думку колегії суддів апеляційного адміністративного суду, суд, який вирішив спір про недійсність правочину має застосувати наслідки недійності правочину, навіть у разі відсутності вимог про це в позові.

Адже визнані недійсними правочини не створюють для сторін тих прав і обов'язків, які вони мають встановлювати, а породжують наслідки, передбачені законом. І хоча реституція не передбачена у ст. 16 ЦК України як один із способів захисту, проте норма ч. 1 ст. 216 ЦК, де зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю є імперативною і суд має забезпечити зазначені в ній правові наслідки для захисту майнового права, з урахуванням принципів добросовісності, справедливості та розумності.

Реституцію цілком можна вважати окремим способом захисту цивільних прав, які порушуються у зв'язку з недійсністю правочину, оскільки у ст. 16 ЦК України немає вичерпного переліку способів захисту цивільних прав.

Наслідком недійсності правочину є, у тому числі, рішення суду, який задовольнив позов про недійсність правочину, про скасування державної реєстрації прав за особою, що такі права набула всупереч вимогам законодавства.

Такі висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, що викладена в Узагальненні практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними.

Отже, вказане питання про скасування рішення державного реєстратора прав про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 поза межами юрисдикції адміністративного суду, оскільки на момент вчинення такої реєстрації в діях реєстратора відсутні порушення закону. Позаяк, як зазначалось вище, для адміністративного суду, підставою для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав права власності, є встановлення адміністративним судом факту протиправності такого рішення.

Як свідчать обставини справи, підставою виникнення обтяження на домоволодіння та земельну ділянку слугувала ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.08.13р. про застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту та заборони на вказане вище нерухоме майно, а відтак дії відповідача по реєстрації обтяжень на таке нерухоме майно вчинені у межах визначених законом повноважень.

Позовні вимоги про зобов'язання відповідача внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про скасування арешту на земельну ділянку та домоволодіння колегія суддів вважає передчасними, з огляду на те, що вчиненню державним реєстратором дій по зняттю арешту з нерухомого майна передує звернення особи з відповідною заявою до реєстраційного органу в порядку п. 38 Постанови Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.11р. «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», тоді як позивач з такою заявою не зверталась.

Реєстрація за позивачем права власності на земельну ділянку та домоволодіння за Законом № 1952-IV може мати місце лише після скасування реєстрації за права власності ОСОБА_4.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.10.15р. у справі №810/3407/15 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.10.15р. у справі №810/3407/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 22.12.15.

.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Глущенко Я.Б.