Справа № 415/4943/15-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фастовець В.М.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року справа №415/4943/15-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 23 жовтня 2015 року у справі № 415/4943/15-а за позовом ОСОБА_2 до Секретаря Лисичанської міської ради ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до направлення заяви на розгляд ОСОБА_4 по вирішенню спірних питань землекористування, -

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2015 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до Секретаря Лисичанської міської ради ОСОБА_3 (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до направлення заяви на розгляд ОСОБА_4 по вирішенню спірних питань землекористування.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 23жовтня 2015 року у задоволені позову відмовлено з підстав правомірної відмови позивачу.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що відповідач зобовязаний був направити відповідну заяву на розгляд ОСОБА_4 по вирішенню спірних питань землекористування.

Представником позивача на адресу суду надіслана заява, в якій він просить апеляційну скаргу задовольнити, зазначені доводи підтримує в повному обсязі, розгляд справи здійснити за його відсутністю та відсутністю позивача.

Представником відповідача на адресу суду надіслані заперечення в яких він проти доводів апеляційної скарги заперечує, просив відмовити скаржнику у задоволенні апеляційної скарги та скасуванні постанови суду першої інстанції, оскільки вважає її правомірною та обґрунтованою.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння та земельної ділянки площею 0,0708 га за адресою: м. Лисичанськ, вул. Кооперативна, 28, а ОСОБА_5 є власником земельної ділянки за адресою: м. Лисичанськ, вул. Кооперативна, 30.

Позивач 8 червня 2015 року направив до Лисичанського міського виконавчого комітету заяву про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якій вказав, що ОСОБА_5 без відповідних дозволів та погоджень із державними органами побудував прибудову до сараю і в ході будівництва захватив 0,25 м земельної ділянки, яка належить позивачу, чим порушив будівельні норми.

На цей лист позивач наприкінці червня 2015 року отримав відповідь № 303-М-287/2-04 від 26 червня 2015 року, яким відповідач розяснив вимоги діючого законодавства стосовно порядку розгляду зазначеної заяви позивача ОСОБА_4 по вирішенню спірних питань землекористування.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності дій відповідача стосовно розгляду заяви позивача від 8 червня 2015 року.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Як було встановлено в ході розгляду справи, відповідач на час повторного звернення позивача до Лисичанського міського виконавчого комітету із заявою від 8 червня 2015 року про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою працював Секретарем Лисичанської міської ради.

Згідно Преамбули до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»

від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (надалі Закон № 280/97-ВР) цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Як передбачено статтею 50 Закону № 280/97-ВР секретар міської ради працює в раді на постійній основі, обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради. Секретар міської ради не може суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.

Секретар міської ради:

1) у випадку, передбаченому частиною першою статті 42 цього Закону, здійснює повноваження міського голови;

2) скликає сесії ради у випадках, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону; повідомляє депутатам і доводить до відома населення інформацію про час і місце проведення сесії ради, питання, які передбачається внести на розгляд ради;

3) веде засідання ради та підписує її рішення у випадках, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону;

4) організує підготовку сесій ради, питань, що вносяться на розгляд ради, забезпечує оприлюднення проектів рішень ради відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та інших законів;

5) забезпечує своєчасне доведення рішень ради до виконавців і населення, організує контроль за їх виконанням, забезпечує оприлюднення рішень ради відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», забезпечує офіційне оприлюднення рішень ради, які відповідно до закону є регуляторними актами, а також документів, підготовлених у процесі здійснення радою регуляторної діяльності, та інформації про здійснення радою регуляторної діяльності;

6) за дорученням міського голови координує діяльність постійних та інших комісій ради, дає їм доручення, сприяє організації виконання їх рекомендацій;

7) сприяє депутатам ради у здійсненні їх повноважень;

8) організує за дорученням ради відповідно до законодавства здійснення заходів, пов'язаних з підготовкою і проведенням референдумів та виборів до органів державної влади і місцевого самоврядування;

9) забезпечує зберігання у відповідних органах місцевого самоврядування офіційних документів, пов'язаних з місцевим самоврядуванням відповідної територіальної громади, забезпечує доступ до них осіб, яким це право надано у встановленому порядку;

10) вирішує за дорученням міського голови або відповідної ради інші питання, пов'язані з діяльністю ради та її органів.

Повноваження секретаря міської ради можуть бути достроково припинені за рішенням відповідної ради.

Регламентом Лисичанської міської ради шостого скликання, який був затверджений рішенням міської ради № 30/516 від 26.04.2012 року, передбачено, що повноваження секретаря ради визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Статутом територіальної громади.

Відповідно до статей 3.3., 3.3.3. Статуту територіальної громади міста Лисичанська, який прийнято на 16 сесії міської ради 24 скликання рішенням від 25.03.2004 року № 576 та зареєстровано Лисичанським міським управлінням юстиції 16 червня 2004 року із наступними змінами, постійні комісії міської ради є постійно діючими органами, які обираються з числа депутатів ради на строк її повноважень для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, віднесених до відання ради та для здійснення контролю за виконанням рішень міської ради, її виконавчих органів. Посадовою особою міської ради, яка відповідає за організацію її роботи, є секретар ради.

Рішенням Лисичанської міської ради від 24.11.2011 року № 21/359 повноваження щодо вирішення земельних спорів, стосовно земельних ділянок, які знаходяться в комунальній власності територіальної громади міста Лисичанськ, було делеговано виконавчому комітету Лисичанської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 06.12.2011 року № 755 створено ОСОБА_4 з вирішення спірних питань землекористування (надалі ОСОБА_4), затверджено її склад та Положення.

Зазначене Положення розроблено у відповідності з вимогами Конституції України, Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про звернення громадян», із врахуванням інших нормативних актів України.

Згідно до пункту 2.1 ОСОБА_4 у межах наданих повноважень розглядає звернення фізичних та юридичних осіб по спірним питанням землекористування, відносно земельних ділянок, які не передані у власність фізичним та юридичним особам.

Відповідно до вимог частини 2 статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Отже цією імперативною нормою чітко визначений судовий порядок вирішення земельних спорів з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

За приписами частини третьої статті 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

З аналізу цих норм вбачається, що у разі порушень правил добросусідства спори розглядаються як органами місцевого самоврядування, так і судами.

Згідно до статті 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення норм добросусідства не є пов'язаним з порушенням права володіння, оскільки земельна ділянка (чи її частка) не вибуває з володіння потерплої особи.

Отже, порушення права користування земельною ділянкою при порушені правил добросусідства виникає внаслідок дій порушника на території тільки своєї земельної ділянки, але без порушення права володіння іншої особи.

Проте, із заяви позивача вбачається, що сусід ОСОБА_5 захопив частину земельної ділянки позивача, тобто порушив не тільки право користування, але й право володіння, оскільки захоплена частка вибула з його безпосереднього володіння.

Враховуючи, що у даному випадку предметом порушеного права позивача є не тільки право користування належною позивачу ділянкою, а ще й право володіння земельною ділянкою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про вирішення таких спорів у судовому порядку, виключно до вимог ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України.

Крім того, колегія суддів зауважує, що лист № 303-М-287/2-04 від 26 червня 2015 року, яким відповідач розяснив вимоги діючого законодавства стосовно порядку розгляду зазначеної заяви позивача ОСОБА_4 по вирішенню спірних питань землекористування було підготовлено ОСОБА_6, який входив до складу цієї ОСОБА_4 та був завідуючим сектору по спірним питанням землекористування управління власності Лисичанської міської ради, заступником голови ОСОБА_4.

Аналізуючи встановлені обставини та приведені норми законодавства і інших нормативних актів, які врегульовують спірні правовідносини та визначають компетенцію відповідача як субєкта владних повноважень, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності дій, які оскаржує позивач, оскільки Секретар Лисичанської міської ради ОСОБА_3 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини по справі, постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційноїскарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 23 жовтня 2015 року у справі № 415/4943/15-а залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 23 жовтня 2015 року у справі № 415/4943/15-а за позовом ОСОБА_2 до Секретаря Лисичанської міської ради ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправної та зобовязання до направлення заяви на розгляд ОСОБА_4 по вирішенню спірних питань землекористування залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_7