Справа № 810/3764/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3764/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Енергія» до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Енергія» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.03.2015 №/620, №/621 та №/624.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що податковим органом проведено планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства Енергія з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, результати якої оформлено актом від 25.02.2015 №426/10-37/2201/13699556, яким встановлено порушення позивачем вимог: 1) пп.14.1.36 п.п.14.1.41 п.п.14.1.134 п.14.1 ст.14; п.187.1 ст.187 п.188.1 ст.188, п.185.1, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 9506093 грн.; 2) пп.14.1.36, пп.14.1.41, пп.14.1.134 п.14.1 ст.14, п.135.4 ст.135, п.44.144 ст.44, пп.138.8.6, п.138.1 ст.138, п.п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 2013 рік 8 237 334 грн., та зменшено від'ємне значення на суму 4 176 075 грн.; 3) п.3.5 р.3; п.7.24 р.7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637.

В результаті виявлених порушень податковим органом прийнято податкові-повідомлення рішення від 12.03.2015:

- №/620 про визначення суми грошового зобов'язання за основним платежем в розмірі 9 506 093,0 грн. та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 4 753 046,50 грн.;

- №/621 про визначення суми грошового зобов'язання за основним платежем в розмірі 8 237 334,0 грн. та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 2 059 333,50 грн.

- №/624 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 11 965,60 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленням-рішенням, після процедури адміністративного оскарження, позивач звернувся до суду.

Згідно акту перевірки за операціями позивача з ПАТ «Київський КПК» встановлено безпідставне заниження доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2013 рік на суму 36 728 372 грн., та заниження податкових зобов'язань на суму 7 345 674 грн.30 коп.

Як видно з матеріалів справи, позивачем укладено договір щодо переробки давальницької сировини №2-пг/2263/25/1211 від 19.12.2011 з ПАТ «Київський КПК». Відповідно до умов договору позивач отримує газ для переробки в теплову енергію на умовах давальницької сировини.

Висновок про заниження валового доходу та податку на додану вартість ґрунтується на тому, що відповідно до укладеного договору між позивачем та ПАТ «Київський КПК» №2309/25/12/12 від 05.12.2012 про надання послуг з експлуатаційного та технічного обслуговування устаткування Енергоджерела, позивачем отримано від ПАТ «Київський КПК» газ на пусконалагоджувальний режим газотурбінної установки (ГТУ). Послуги по пусконалагоджувальному режиму ГТУ позивачем не було пред'явлено ПАТ «Київський КПК» та газ повернуто не було. Відповідачем не надано доказів щодо надання позивачем послуг по пусконалагоджувальному режиму ГТУ.

Позивачем спростовано факт надання послуг по пусконалагоджувальному режиму ГТУ, оскільки він не брав на себе такі зобов'язання та у нього відсутні відповідні дозволи, прилади та кваліфікований персонал для проведення пусконалагоджувальних робіт.

Крім того, відповідно до укладеного між позивачем та ПАТ «Київський КПК» договором за №2309/25/12/12 від 05.12.2012 про надання послуг з експлуатаційного та технічного обслуговування устаткування Енергоджерела, надання послуг по пусконалагоджувальному режиму не передбачено.

В актах прийому-передачі природного газу для переробки в теплоенергію за період лютий-червень 2013 року за договором №2-пг/2263/25/1211 від 19.12.2011, окрім обсягів газу, прийнятого як давальницьку сировину для переробки в теплову енергію, що підтверджується актами на відпуск теплової енергії, зазначено і кількість газу, яку ПАТ «Київський КПК» використано на власні потреби та на пусконалагоджувальний режим ГТУ.

20.12.2012 між позивачем та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» укладено договір про розподіл природного газу для потреб промислових споживачів №2013/Т-ПР-6-170009, Додаток №1 до якого містить перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання, а саме комплекс вимірювальний на базі обчислювача ОЕ-22ДМiz №0494 (2009). За період лютий-червень 2013 року облік природного газу здійснювався за допомогою комерційного вузлу обліку газу комплексу вимірювального на базі обчислювача ОЕ-22ДМiz заводський №0494, що належить позивачу. Через вказаний вузол обліку газу природний газ надходив до газоспоживаючих приладів, які належать позивачу та ПАТ «Київський КПК», що підтверджено листом Обухівської дільниці Васильківської філії по експлуатації газового господарства Регіональної газової компанії КИЇВОБЛГАЗ від 18.09.2015 №970, згідно якого через вузол обліку газу ОЕ-22ДМiz заводський №0494 природний газ надходив до газоспоживаючих приладів, які належать: позивачу: КВГМ-100 в кількості 2 шт. та БКЗ-75-39 в кількості 4 шт.; ПАТ «Київський КПК»: ВВS (HD-6000-16) в кількості 1 шт., Gercules TNC 60/17 в кількості 1 шт., теплогенератор ковпака швидкісної сушки БДМ в кількості 2 шт.

Отже, через один вузол обліку газу проходив природний газ для потреб позивача та ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат».

Приписами ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В актах прийому-передачі природного газу для переробки в теплову енергію за період лютий-червень 2013 року відображено фактичну кількість споживання природного газу ПАТ «Київський КПК», що надходив через загальний вузол обліку газу. Тому висновки податкового органу про те, що позивач отримав газ від ПАТ «Київський КПК» на пусконалагоджувальний режим ГПУ та подальшу роботу енергоджерела є необґрунтованими, а тому висновки про порушення позивачем вимог пп. 14.1.41, п.п. 14.1.134 п. 14.1 ст. 14, п. 135.4 ст.135, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 185.1 ст.185 ПК України є безпідставними.

Також податковий орган дійшов висновку про завищення позивачем податкового кредиту у сумі 2 160 419,00 грн. в результаті господарських відносин з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» () на підставі укладеного договору купівлі-продажу природного газу, в результаті чого порушено: пп.14.1.36 п.14.1.ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України, з огляду на нереальність господарських операцій з ТОВ «Українська нафто-газова компанія», відсутністю об'єкту оподаткування та неможливістю реального здійснення операцій.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи 27.02.2013 між позивачем і ТОВ «Українська нафтогазова компанія» укладено договір купівлі-продажу природного газу № ПН/13-358, згідно умов якого ТОВ „Українська нафтогазова компанія передавало позивачу природний газ.

В ході виконання умов договору позивач закупив у ТОВ „Українська нафтогазова компанія у березні серпні 2013 року газ для потреб власного виробництва в обсязі 3 056,391 тис. м. куб., загальною вартістю 12 962 514, 12 грн.

Крім того, на виконання умов договору, а саме пункту 3.10, де передбачено зобов'язання позивача самостійно укласти договори на транспортування природного газу, позивачем укладено договори з: ПАТ «Укртрансгаз» Договір № BOY/2013/17-16 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.03.2013; ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» Договір №2013/Т-ПР-56-170009 на розподіл природного газу для потреб промислових споживачів від 20.02.2012.

Факти транспортування природного газу від ТОВ «Українська нафтогазова компанія» до позивача підприємствами ПАТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Київоблгаз» підтверджуються: актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами між позивачем і ПАТ «Укртрансгаз» за березень-серпень 2013 року; актами приймання-передачі природного газу і послуг з його транспортування між позивачем і ПАТ «Київоблгаз» за березень-серпень 2013 року та податковими накладними.

На підтвердження виконання ТОВ «Українська нафто-газова компанія» договору №ПН/13-358 позивачем надано суду податкові накладні від 06,13, 25, 31 жовтня 2013 року №№48, 137, 366, 589; від 04,17, 24, 29 квітня 2013 року №№ 4, 174, 293, 369; від 23 травня 2013 року №116; від 06, 10, 30 червня 2013 року №№ 20, 41, 171; від 26, 31 липня 2013 року №№ 221, 268, 300; від 14, 16, 19, 20, 21, 23, 27, 28, 29, 30, 31 серпня 2013 року №№ 95, 109, 121, 135, 150, 160, 185, 198, 219, 239, 257, 284; акти приймання-передачі природного газу від 31.03.2013 року; від 30.04.2013 року; від 31.05.2013 року; від 30.06.2013 року; від 31.07.2013 року; від 31.08.2013 року; акти звіряння взаємних розрахунків за період квітень, травень, серпень 2013 року, які містять обов'язкові реквізити та належним чином підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

Також судом встановлено, що у подальшому придбаний позивачем товар (природний газ) використано у власній господарській діяльності, основною діяльністю якого є виробництво та постачання технологічної пари, гарячої води, стисненого повітря для підприємств промвузла, а також забезпечення тепловою енергією підприємства і житлово-комунальні господарства м. Обухів.

З урахуванням вищезазначених фактів та вимог закону, суд приходить до висновку, що податковим органом не спростовано належними та достатніми доказами правомірності формування позивачем податкового кредиту в результаті господарських відносин з ТОВ «Українська нафтогазова компанія».

Стосовно висновку відповідача про порушення позивачем п.3.5 розділу 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637, а саме перевищення ліміту залишків готівки в касі на загальну суму 5 928,80 грн., оскільки на видаткових касових ордерах підприємства відсутні підписи одержувача готівкових коштів, суд зазначає таке.

Відповідно до акту перевірки, на видаткових касових ордерах підприємства від 04.02.2013 на суму 1050 грн.; від 05.02.2013 на суму 806 грн. 40 коп., від 09.10.2013 на суму 1226 грн. 40 коп., від 17.10.2013 на суму 2436 грн., від 07.11.2013 на суму 1260 грн. відсутні підписи одержувача готівкових коштів, чим порушено п.3.5 3 Положення № 637.

З копій видаткових ордерів вбачається, що вони містять підписи керівника, головного бухгалтера, касира, проте підписи одержувача готівки відсутні.

Суд першої інстанції правомірно вказав, що надані видаткові касові ордери; квитанції банків, оформлені відповідно до вимог Положення №637 (з підписами та відбитком печатки банку); витяг з журналу реєстрації видаткових касових документів, у якому ведеться запис про здачу готівки в банк; банківські виписки підтверджують зарахування зданої готівки на рахунок підприємства.

Приписами п.2.8 Положення серед іншого встановлено, що підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки.

Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

У свою чергу, приймання одержаної з банку готівки в касу та видача готівки з каси для здавання її до банку оформляються відповідними касовими ордерами (прибутковим або видатковим) з відображенням такої касової операції в касовій книзі (п.3.7 глави 3 Постанови №637).

Оцінюючи питання дотримання позивачем порядку ведення касових операцій визначальне значення має встановлення факту видачі або отримання (повернення) готівкових коштів, а не тільки правильність складання відповідних звітних документів.

З матеріалів справи видно, що наявна у видаткових касових ордерах інформація про здійснену господарську операцію дозволяє встановити суть цієї операції, оскільки підтверджує факт здачі готівки в установу банка, проведення банківської операції, тому відсутність підпису одержувача на видаткових касових ордерах не може бути єдиною підставою для висновку про перевищення позивачем ліміту залишків готівки та не врахування цих документів.

З урахуванням всього вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що доводи про допущення позивачем податкових правопорушень не знайшли свого підтвердження, а податкові повідомлення-рішення від 12.03.2015 №/620, №/621 та №/624 є протиправними та підлягають скасуванню. Відповідно, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належних доказів правомірності своїх дій, та не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 29.09.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Крім того, приписами положень пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено розміри ставок судового збору за подання апеляційної скарги до адміністративного суду, в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Відтак, з огляду на те, що апелянтом при поданні апеляційної скарги не було надано документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги, то судовий збір підлягає стягненню з останнього в розмірі 5359,2 грн. (4872 грн.*110%), з огляду на те, що розмір судового збору при поданні даної позовної заяви становив 4872 грн.

Керуючись ст.ст. 41, 98, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 5359,2 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.