Справа № 755/32630/14-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 16 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та просив визнати дії відповідача щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни протиправними, зобов'язати встановити статус та видати посвідчення інваліда війни.

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 16 вересня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Апеляційна скарга вмотивована тим, що позивачем не було надано письмового розпорядження про залучення останнього до формувань ЦО та усіх відомостей про роботу, яку виконував позивач під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни на підставі ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та надав необхідні документи.

Відповідач відмовив позивачу у наданні статусу інваліда війни, посилаючись на те, що з наданих позивачем документів та в матеріалах його особової справи ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС І категорії відсутні будь-які документи про залучення його до формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем повністю доведено обґрунтованість заявлених вимог.

Перевіряючи правильність встановлення обставин справи судом першої інстанції та його висновків, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Як підтверджується матеріалами справи, звернувшись до відповідача із заявою з проханням видати посвідчення інваліда війни, в обґрунтування підстав для видачі посвідчення інваліда війни позивач надав: копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), з вкладкою учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, довідку МСЕК, які доводять, що інвалідність ним була отримана саме внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; копії документів, які підтверджують його участь в роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань ЦО, а саме: копія довідки Штабу Цивільної оборони Української РСР № 44 від 02 лютого 1987 року, довідки № 13/128 від 24 липня 1991 року про те, що він був безпосередньо зайнятий на роботах у зоні відчуження Чорнобиль.

Однак, у відповідь на його заяву відповідач надіслав лист, у якому зазначив, що у наданих документах відсутні відомості про залучення його особисто до формування Цивільної оборони.

В ході судового розгляду справи, також встановлено, що з 01 липня 1986 року ОСОБА_3, останнього було призначено на посаду інспектора по основній діяльності відділу матеріального забезпечення Штабу Цивільної оборони УРСР (наказ начальника штабу Цивільної оборони Української РСР № 250 від 30 червня 1986 року).

Згідно довідки № 13/128, виданої Штабом Української РСР 24 липня 1991 року, ОСОБА_3 в період з травня по вересень 1986 року позивач приймав участь безпосередню участь в роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в 30-км зоні. Так, відповідно до довідки № 11/453, виданої Штабом Цивільної оборони Української РСР 14 серпня 1986 року, ОСОБА_3 працював старшим інспектором Цивільної оборони Української РСР.

Згідно довідки № 44, виданої Штабом Цивільної оборони Української РСР 02 лютого 1987 року, ОСОБА_3 приймав участь в роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до довідки № 1/1442, виданої Штабом Цивільної оборони Української РСР, ОСОБА_3 за роботу в населених пунктах зони відчуження в період: з 18 травня 1986 року по 23 травня 1986 року, з 12 червня 1986 року по 16 червня 1986 року, з 27 жовтня 1986 року по 28 жовтня 1986 року по місцю роботи у Штабі Цивільної оборони України виплачена заробітна плата в сумі 96 карбованців.

Згідно довідки серії КВ1 № 002803 про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, ОСОБА_3 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у 70 % безстроково.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач був залучений до складу формувань ЦО та став інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно до норми вищевказаного Закону має право на встановлення статусу інваліда війни і на отримання документа, що підтверджує зазначений статус.

Водночас, вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що позивач не виконував робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в складі Цивільної оборони, оскільки вказане твердження спростовуються довідками, виданими Штабом Цивільної оборони УРСР.

Враховуючи вищевикладене та враховуючи наявні матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач був залучений до складу формувань цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та став інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, - відмова відповідача щодо встановлення йому статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення є необґрунтованою та такою, що порушує його право на одержання вказаного статусу та пов'язаного з ним соціального захисту, що зумовлює необхідність визнання судом такої відмови протиправною.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, визнавши, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 16 вересня 2015 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.