Справа № 826/14766/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 13 липня 2015 року № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 02 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Скасувано податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13 липня 2015 року № та № .

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 13 липня 2015 року Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість, за результатом якої складено акт перевірки від 13 липня 2015 року № 4116/26-51-15-01-09.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, а саме: порушення термінів сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

На підставі вищезазначених висновків, Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняті наступні податкові повідомлення - рішення від 13 липня 2015 року форми «Ш»: № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» нараховано штраф у сумі 42 659, 33 грн; № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» нараховано штраф у сумі 8 356, 41 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач стверджує про безпідставність висновків щодо порушення термінів сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість, оскільки позивачем своєчасно подавались заяви про зарахування переплати по авансових внесках з податку на прибуток в сумі 296 820 гри. в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість, які виникли на підставі поданої декларації за лютий 2015 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Як встановлено в акті перевірки, позивачем порушено терміни сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а саме позивачем прострочено сплату за податковими деклараціями з податку на додану вартість № від 19 березня 2015 року, № від 22 квітня 2015 року, № від 19 травня 2015 року, № від 17 липня 2015 року.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була подана декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року, в якій самостійно визначена сума податкового зобов'язання із зазначеного податку в розмірі 296 817 грн.

У відповідності з пунктом 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами пункту 38.3. статті 38 Податкового кодексу України спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 87.1. статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів (абз. 3 пункт 87.1. статті 87 Податкового кодексу України).

Підпунктом 17.1.10. пункту 17.1. статті 17 Податкового кодексу України встановлено право платника податку на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналізуючи наведені вище правові норми, можна дійти висновку, що податкове законодавство закріплює за платником податків обов'язок сплатити суму узгодженого податкового зобов'язання. Разом з тим залишає за ним право на власний розсуд вибрати спосіб виконання цього обов'язку, в тому числі шляхом заліку.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач звернувся до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у місті Києві із заявами № 55 від 19 березня 2015 року та № 56 від 27 березня 2015 року про до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у місті Києві зарахування переплати по авансових внесках з податку на прибуток в сумі 296 820 грн. в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість, які виникли на підставі поданої декларації за лютий 2015 року. Як вбачається із змісту заяв, позивачем були вказані конкретні казначейські рахунки державного бюджету, з яких та на які потрібно було перерахувати ці кошти.

Листом ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у місті Києві від 10 липня 2015 року № 7726/10/26-51-20-02-49 повідомлено позивача, що кошти в сумі 296 820,00 грн., які були перераховані позивачу на бюджетний рахунок з податку на додану вартість, зарахувались в погашення зобов'язань по декларації за лютий 2015 року.

Разом з тим, Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняті спірні податкові повідомлення - рішення від 13 липня 2015 року форми «Ш» № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» нараховано штраф у сумі 42659,33 грн. та № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГТ Плюс» нараховано штраф у сумі 8356,41 грн.

У відповідності до статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, вказана норма права дійсно надає позивачу право спрямувати переплату на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, в тому числі й податку на додану вартість.

Слід наголосити, що існування переплати у позивача не спростовується, а вказані заяви були подані позивачем до контролюючого органу в строк, визначений пунктом 203.2. статті 203 та пунктом 57.1. статті 57 Податкового кодексу України, тобто без порушення граничного строку спати податкових зобов'язань.

Тобто, до закінчення граничного строку сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання, з урахуванням існуючої переплати, позивачем подано належним чином оформлені заяви про зарахування переплати по авансових внесках з податку на прибуток в сумі 296 820 грн. в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість, які виникли на підставі поданої декларації за лютий 2015 року.

Як вбачається із спірних рішень, до позивача застосовано штрафні санкції за вчинення правопорушення, а саме несвоєчасну сплату грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, об'єктом правопорушення, визначеного статтею 126 Кодексу, є правовідносини щодо сплати податкових зобов'язань. Законодавством встановлено відповідальність за це правопорушення з метою стимулювання своєчасної сплати платниками податків сум самостійно визначених грошових зобов'язань.

Слід звернути увагу на те, що в даному випадку позивачем вжито необхідних заходів з метою своєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов'язання шляхом звернення до контролюючого органу із заявами про зарахування переплати по авансових внесках з податку на прибуток в сумі 296 820, 00 грн. в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість, які виникли на підставі поданої декларації за лютий 2015 року, а відтак відсутній об'єкт правопорушення, визначений статтею 126 Податкового кодексу України.

Як свідчить лист ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у місті Києві від 10 липня 2015 року № 7726/10/26-51-20-02-49 кошти в сумі 296 820,00 грн. були перераховані позивачу на бюджетний рахунок з податку на додану вартість, та зараховані в погашення зобов'язань по декларації за лютий 2015 року.

Вчинення зазначених дій контролюючим органом після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми грошового зобов'язання не є підставлю для притягнення до відповідальності платника податків.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необґрунтованості застосування до позивача штрафних санкцій, а відтак податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13 липня 2015 року № та № підлягають скасуванню, а тому позовні вимоги ТОВ «АГТ Плюс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Крім цього, відповідно до правил ст. 94 КАС України, ч. 6 ст. 186 КАС України та ст. ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI колегія суддів вирішує питання про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо оскаржується судове рішення, прийняте після 01 вересня 2015 року, за результатами вирішення позовної заяви, поданої до 01 вересня 2015 року - застосовується нова ставка за подачу апеляційної скарги, яка, однак обчислюється від розміру судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви відповідно до Закону України "Про судовий збір" в редакції від 25.05.2015 року, та сумі мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року.

Тобто загальна сума до сплати при подачі апеляційної скарги становить - 2 009,70 грн, який належить стягнути з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві ( адреса: 02068, вулиця О. Кошиця, 3, м. Київ ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2009, 70 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 1007, код бюджетної класифікації 00015622; код ЄДР суду 38004897).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 22 грудня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 17 грудня 2015 року.

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.