Справа № 205/6294/15-а
Суддя: Басова Н. В.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

01.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/6294/15-а
П О С Т А Н ОВ А 205/6294/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Басової Н.В.

при секретарі Сахончик Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську радипро визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом, в якому вказав, що він перебуває на обліку у відповідача та має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи I категорії (II група інвалідності). Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. У 2015 році позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення у значно меншому розмірі, ніж передбачено законом, у звязку з чим позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про перерахунок. Відповідач надав відповідь, згідно якої допомогу на оздоровлення нараховувалася та виплачувалася відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562.

Позивач просив визнати протиправними дії відповідача, що були здійснені без урахування вимог ст. 152 Конституції України, ст. ст. 268, 1175 ЦК України, ст. 22 Конституції України, ст. 19 КАС України відносно нарахування та здійснення перерахування раніше призначеної виплати в заниженому розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, як особи котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобовязати відповідача усунути порушення і провести перерахунок згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2015 рік та стягнути недоотриману суму за цей період, з урахуванням раніше виплачених сум в розмірі 5970,00 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином, враховуючи стоки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача на підставі поданих доказів.

Від представника відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, направили письмові заперечення згідно яких позовну заяву не визнали та просили відмовити у її задоволенні.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії і має право на пільги встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.7) та являється інвалідом 2 групи.

Позивач 06.07.2015 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте отримав відповідь від 14.07.2015 року із зазначенням інформації про те, що ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дійсно передбачено щорічну допомогу на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Проте, розміри такої допомоги визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005 р. № 562. Відповідно до зазначеної постанови та розпорядження ОСОБА_1 було вже виплачено допомогу в сумі 120 гривень (а.с.8).

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік»встановлено, що у 2015 році норми і положення ст.20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52та54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказаний закон набрав чинності з 01.01.2015 року, його положення у встановленому порядку не були визнані неконституційними, а тому, він підлягає до застосування.

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIIIПро внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України було внесено зміни до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи інвалідності 120 гривень.

Щорічна допомога на оздоровлення за 2015 рік ОСОБА_1 була призначена та виплачена установою, зазначеною в Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженому постановою КМУ від 20.09.2015 року № 936, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2015 рік, а саме у розмірі 120, 00 грн.

Пунктом 8 розділу VIП прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України норми і положення ст. 48 вищезазначеного закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, у 2015 році ОСОБА_1 виплачена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі, що відповідає чинному законодавству.

Перерахунок допомоги на оздоровлення можливий лише після внесення змін до Державного бюджету щодо збільшення фінансування видатків .

Позивач у своєму позові зазначає, що управління соціального захисту населення відмовляючи в нарахуванні, перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2015 рік діяло протиправно, порушуючи норми чинного законодавства.

Проте з такими висновками позивача з урахуванням законодавчих змін у 2015 році, а саме прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» погодитися не можна.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується в розмірі - п'яти мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, коштів, які враховуються при визначені між бюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Починаючи з 01.01.2015 року Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» містить норми, які обмежують у 2015 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема,ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796.

Так, згідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» норми і положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що соціальні виплати особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, у період з 01.01.2015 року повинні виплачуватись у відповідності до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто, надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу Державного бюджету.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012року суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі надали до суду докази, що спростовують твердження позивача про неправомірність їх дій.

Оскільки відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач та відповідачі звільнені від сплати судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2,3,6,8,17,18,71,87,90,99,100,104,183-2,255,256,267 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.48,63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік»,постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011,рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012року, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську радипро визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Ленінський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Басова