Справа № 2а-16/11
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2015 р. м. Київ К/800/14422/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за речове майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до військової частини НОМЕР_1 з позовом про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі, станом на 11 березня 2000 року 2421,92 грн., станом на 07 квітня 2005 року 2488,97 грн.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 25 травня 2011 року позов задоволено частково. Поновлено строк звернення до суду та стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 2488,50 грн. грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року апеляційну скаргу задоволено частково. Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 25 травня 2011 року скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 2421,92 грн. компенсації замість речового майна, що підлягає видачі. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивачка проходила службу в Збройних Силах України та наказом начальника 63 вузла зв`язку (по стройовій частині) від 07 квітня 2005 року №65 звільнена з посади механіка відділення передаючих радіопристроїв радіоцентру відповідно до пункту 85 підпункту «в» Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами і старшинами Збройних Сил України.

Відповідно до довідки №3 від 12 квітня 2005 року позивачка має право на отримання компенсації замість речового майна, що підлягає видачі станом на 11 березня 2000 року у розмірі 2421,92 грн та станом на 07 квітня 2005 року у розмірі 2488,5 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зробив висновок про поважність пропуску строку звернення позивачки до суду з позовом та наявність у неї права на виплату компенсації за неотримане речове майно станом на 11 березня 2000 року.

Скасовуючи судове рішення першої інстанції та ухвалюючи нове суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що позивачка відповідно до положень статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції чинній до 11 березня 2000 року, має право на отримання компенсації за невикористане речове майно, а тому позов у частині стягнення суми станом на 11 березня 2000 року підлягає задоволенню.

Однак, даний висновок суду апеляційної інстанції є передчасний виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України ( у редакції чинній на час звернення позивачки з позовом) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як видно з матеріалів справи позивачка ставить вимогу про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно, заборгованість по якій виникла у березні 2000 року, з військової служби ОСОБА_1 звільнилася у квітні 2005 року. Оскільки при звільненні зі служби вона знала про те, що з нею проведено не повний розрахунок, а тому відлік строку встановленого статтею 99 КАС України починається саме з цієї дати.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду на момент звернення позивачки до суду, відповідно частини 1 статті 100 КАС України було підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказував на порушення позивачкою строку звернення з адміністративним позовом та просив з цих підстав відмовити у задоволенні позовних вимог.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції не дав оцінки зазначеним обставинам та залишив поза увагою доводи відповідача в апеляційній скарзі на порушення позивачкою строку звернення до суду та не перевірив наявність чи відсутність поважних причин його пропуску.

Допущені судом апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за речове майно направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак