Справа № 2а-4390/11/1370
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Київ К/800/28263/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова до ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача - Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2011 року Державна податкова інспекція у Личаківському районі м. Львова звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_4 (далі - відповідач) заборгованість по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 15036,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідач при першій реєстрації транспортного засобу сплатив податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 15036 грн., що належним чином підтверджено, а тому відсутні підстави для стягнення такого в судовому порядку.

Державну податкову інспекції у Личаківському районі м. Львова замінено правонаступником Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - позивач) відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що всупереч вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, ст.ст. 1,5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 р. № 1963-ХІІ (далі - Закон № 1963-ХІІ), відповідачем не сплачено податок з власників транспортних та інших самохідних машин та механізмів при першій реєстрації транспортного засобу, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати такого податку в розмірі 15036,00 грн.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

26.05.2009 року на ім'я ОСОБА_4 зареєстровано транспортний засіб MERSEDES BENZ 108 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, 2003 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2, фургон сірий, вантажний.

В реєстраційній справі про реєстрацію MERSEDES BENZ 108 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, 2003 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2 знаходяться заява № 5874 від 26.05.2009 року про видачу тимчасового талону, накладна № 73323 від 26.05.2009 року, посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане Львівською митницею, бриф № 006989461, сертифікат відповідності ВВ № 008386, купча, висновок спеціаліста НДЕКЦ № 10177, заява про вписання в технічний паспорт, квитанції від 26.05.2009 року про сплату коштів за реєстраційні послуги № 9474.1447.3 та квитанція № 9391.702.3 про сплату податку на суму 15036 грн., сплачену через касу ЗГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Львові (протокол виїмки, а.с. 45-47).

Згідно з довідкою ДПІ у Личаківському районі м. Львова сума податку з власників транспортних засобів, що підлягала сплаті при реєстрації ОСОБА_4 транспортного засобу становить 15036 грн., однак до місцевого бюджету Личаківському району м. Львова зазначені кошти не надійшли (а.с. 9).

Крім того, в матеріалах справи наявна копія вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 року (справа № 1-233/11), згідно якого начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУМВС України у Львівській області засуджено за вчинення службових злочинів, одним з епізодів яких є реєстрація автомобіля MERSEDES BENZ 108 CDI, 2003 року випуску на ім'я ОСОБА_4, без сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 15036 грн.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно з ст. 1 Закону № 1963-ХІІ платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст.2 цього Закону об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Статтею 3 Закону № 1963-ХІІ визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1963-ХІІ податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно з ч.ч. 5-8 ст. 6 Закону №1963-ХІІ сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами (ч. 4 ст. 5 Закону №1963-Х).

На момент реєстрації транспортного засобу на ім'я відповідача діяв єдиний на території України «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку такий є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (п. 8 Порядку)

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону №1963-ХІІ власники зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію відповідні квитанції або платіжні доручення про сплату податку.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, суди попередніх інстанцій правильно вважали, що обов'язковими умовами здійснення першої реєстрації транспортних засобів є особисте подання до відповідного органу заяви про реєстрацію транспортного засобу, необхідних документів для вчинення реєстраційної дії, а також документів про сплату податку з власників транспортних засобів або документів, що дають право на користування пільгами. При цьому здійснюючи державну реєстрацію транспортного засобу, органи, що здійснюють реєстрацію наділенні правом перевіряти сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством (та які є обов'язковими при реєстрації таких транспортних засобів). У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи, що здійснюють реєстрацію відмовляють у реєстрації транспортного засобу, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до абз. 3 п. 40 Порядку скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля.

Таким чином, ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за особу податку з власників транспортних засобів.

Згідно з п. 1.3 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників датків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий борг (недоїмка) податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду (пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 цього ж Закону).

Тобто, для звернення до суду про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вказане податкове зобов'язання повинно набути ознак податкового боргу.

Довідка про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних заходів та інших самохідних машин і механізмів та розрахунок заборгованості з податку не є належним доказом наявності боргу по узгодженому податковому зобов'язані щодо податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність законних підстав для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів за умови не доведення податковим органом беззаперечними, належними та допустимими доказами обставин та підстав виникнення у відповідача податкового зобов'язання.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, ОСОБА_4 сплатила податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підтверджено копією квитанції № 9391.702.3 про сплату 15036 грн., згідно протоколу виїмки, в якому зазначено, що в матеріалах реєстраційної справи з приводу реєстрації ОСОБА_4 транспортного засобу MERSEDES BENZ 108 CDI, 2003 року випуску, знаходилась відповідна квитанція № 9391.702.3 на суму 15 036 грн.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 15 036 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2015 року у справі № 2а-4390/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко