Справа № 346/7812/13-а
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Справа № 876/4591/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.

судді Запотічний І.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2014р. по справі № 346/7812/13-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірною бездіяльність управління, зобовязання виплатити заборговану пенсію з відповідною індексацією та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

20.12.2013 ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до суду першої інстанції в якому вказує, що у зв'язку з психо-фізичним станом її здоров'я встановлена 2-а група загального захворювання, та починаючи з 07 березня 1980 року їй було надано пенсійне забезпечення. Виплата пенсії, згідно поданої позивачем заяви, здійснювалася в поштовому відділенні с.Раківчик Коломийського району і до 01 січня 2010 року належну їй пенсію вона отримувала регулярно. Проте, починаючи з початку січня місяця 2010 року, у неї розпочалися проблеми з отриманням її пенсій. Після виплати заборгованої їй пенсії у період з 01 січня 2010 року включно по липень місяць 2010 року, пенсійні виплати позивачу припинилися по даний час. З листів відповідача вбачається, що такі виплати не можуть бути вчинені, оскільки не відомі місця проживання позивача. Вважає, це відмовкою, так як вона постійно в указаний відповідачем час прибуває до місця виплати пенсії, де їй повідомляють про неможливість отримання пенсії. Заборгованість відповідача перед нею становить 34642 грн. Всі вищезгадані обставини в своїй сукупності заподіюють їй, позивачу, моральні страждання, тому вважає, що їй відповідачем заподіяно моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., яку вона бажає отримати як компенсацію за всі перенесені нею потрясіння.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, позивач подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів розглядає справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, жительці села Раківчик Коломийського району призначено пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання з 7 березня 1980 року з наступним перерахунком по зміні на другу групу інвалідності загального захворювання з 01 березня 1981 року. На виконання припису прокурора Коломийського району від 10 серпня 2010 року № 94-1635 вих-10 у вересні 2010 року позивачці проведено виплату пенсії за період з січня по липень 2010 року в загальній сумі 4912 грн. З 01 січня 2010 року виплата пенсії вузлом поштового зв'язку по місцю проживання позивачки не проводилась по причині відсутності паспорта у останньої. Відповідно до представленої позивачкою відповідачеві копії тимчасового посвідчення особи громадянина України з терміном до 24 листопада 2010 року, відповідачем 04 листопада 2010 року направлено відомості на виплату пенсії за період з серпня по листопад 2010 року в загальній сумі 2719,40 грн. Поштовим відділенням с. Раківчик Коломийського району вище вказана сума не виплачена по причині відсутності за місцем проживання. На виконання припису прокуратури від 18.01.2011 за № 94-99 вих-11, відповідачем 22 січня 2011 року направлено додаткові виплатні відомості на поштове відділення, для виплати пенсії позивачці за період з 01 серпня 2010 року по 31 січня 2011 року. Сума направлених коштів становила 4348,00 грн. Однак, вказана сума не виплачена по причині відсутності позивачки за місцем проживання. За період з лютого по травень 2011 року вищевказана сума щомісяця направлялась на поштове відділення і не виплачувалась через відсутність пенсіонера за місцем проживання.

Разом з тим судом встановлено, що на виконання припису прокуратури від 18.01.2011 за № 94-99 вих-11, відповідачем 22 січня 2011 року направлено додаткові виплатні відомості на поштове відділення, для виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2010 року по 31 січня 2011 року. Сума направлених коштів становила 4348,00 грн. Однак, вказана сума не виплачена по причині відсутності позивачки за місцем проживання. За період з лютого по травень 2011 року вищевказана сума щомісяця направлялась на поштове відділення і не виплачувалась через відсутність пенсіонера за місцем проживання. З червня 2011 року виплата позивачу припинена відповідно до ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в зв'язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Відповідно до інформації паспортної служби (вих. № 4053 від 28.02.2011) позивачці 26 листопада 2010 року виготовлено паспорт громадянина України взамін втраченого, котрого остання умисно не отримує із-за, як пояснила позивачка у судовому засіданні, не згодою щодо зазначеного в паспорті місця її реєстрації. Позивачку неодноразово повідомляли, що для поновлення виплати пенсії необхідно виготовити паспорт громадянина України і представити його в управління пенсійного фонду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 раніше тимчасово проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. В серпні 2013 року по тимчасовому місцю проживання позивачки здійснено виїзд начальника управління, в результаті зустрічі позивачка відмовилась від одержання пенсії з тих причин, що сільською радою села Раківчик не виконані її вимоги щодо повернення земельної ділянки, чого не заперечила позивачка. 05 вересня 2013 повторно здійснено виїзд за тимчасовою адресою проживання до позивача, в результаті чого зясовано у квартироздавачів, що пенсіонерка вже не проживає за цією адресою. Відповідно до акту № 72 від 14 жовтня 2014 року відомо, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою с.Раківчик, вул. Височана, 3/2 Коломийського району. На час проведення перевірки ОСОБА_1 за даною адресою не було.

Сума недоотриманої пенсії за період з 01 серпня 2010 року по 30 листопада 2013 року становить 34642,00 грн. Відповідачем сформовано та передано в ЦПЗ № 3 відомість на виплату недоотриманої пенсії в сумі 34642,00 грн. Відомість повернута в управління з відміткою "немає документа, що посвідчує особу". З копії довідки № 488 від 14 жовтня 2013 року, виданої виконкомом Раківчицької сільської ради Коломийського району вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак на даний час по даній адресі не проживає. На виконання доручення відповідача головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у зв'язку із розглядом звернення позивачки здійснено виїзд за місцем проживання пенсіонерки для виплати їй пенсії за адресою, вказаною нею у зверненні. На час виїзду двері квартири були зачинені, на стукіт та прохання вийти ніхто дверей не відчиняв. Позивачці виплата пенсії в сумі 33 648 грн. працівниками пошти не проведена у зв'язку з відсутністю останньої, що підтверджується актом виїзду за місцем проживання від 17 жовтня 2013 року. Відповідачем сформовано та передано в ЦПЗ відомість на виплату недоотриманої пенсії в сумі 33 648 грн.. Відомість повернута відповідачеві з відміткою "немає документа, що посвідчує особу".

Разом з тим судом встановлено, що позивачці виготовлено паспорт громадянина України, однак остання умисно його не отримує. Крім того встановлено, що позивачкою втрачено пенсійне посвідчення та сплив термін дії її тимчасового посвідчення особи громадянина України з 25.11.2010 року (а.с.12,44,47) і позивач не зверталася до відповідних установ з даного приводу.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідачем здійснюється нарахування пенсії відповідачці і відомості передаються до поштового відділення звязку, то в діях відповідача управління пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області відсутні протиправні дії в тому числі і щодо заподіяння моральної шкоди, так як згідно п. 5.3 Інструкції про виплату і доставку пенсії, соціальних допомог оператором національного зв'язку, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 14-1 від 28.04.2009 передбачено, що виплата пенсій, соціальних допомог провадиться працівником зв'язку особисто одержувачу після звірення даних пред'явленого паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, з даними, зазначеними органом Пенсійного фонду, органом праці та соціального захисту населення у відомості за формою В1-М (разовому дорученні за формами В2-М та В3-М), за отримання грошей одержувач розписується у відомості за формою В1-М (разовому дорученні за формами В2-М та В3-М) і проставляє дату одержання, а працівник зв'язку розписується за здійснення виплати. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У зв'язку з тим, що дії відповідача не визнані судом протиправними, то вимоги щодо стягнення з управління пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі 100 000 грн. моральної шкоди на користь позивачки не підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2014р. по справі № 346/7812/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

ОСОБА_2