Справа № 826/13070/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А
21 грудня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Ісаєнко Ю.А.;
суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,
за участю секретаря: Чорної Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Київгаз» до Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв`язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.
У зв`язку з неотримання відповіді, позивач листом від 08.06.2015 №1294/10-1 повторно звернувся до відповідача із аналогічною заявою, в якій просив повідомити письмово, чи внесено відповідачем відомості відповідно до Звітів наданих в додатку до листа від 15.04.2015 №788/10-1 до Зведеного звіту Управління до Департаменту соціальної політики КМДА.
Листом Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.06.2015 №105/74/15/59-9164 повідомило, що не має правових підстав щодо розгляду та прийняття звітів (за березень грудень 2014 року) про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, оскільки Порядок, який визначає механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 р. №105, тому кошти на виплату компенсації підприємствам, установам, організаціям спрямовуються за період з січня 2015 року; зміни до законодавства, які передбачають зазначені компенсаційні виплати за період з 18.03.2014 по 31.12.2014 на даний час не прийняті.
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною бездіяльністю, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.
Згідно частини другої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка була чинна на час виплати позивачем середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (вересень 2014 року), за громадянами України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форм власності.
Також, частиною третьою статті 199 КЗпП України в редакції, станом на вересень 2014 року, передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 №1275-VII дію частини другої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частину третю статті 119 КЗпП України поширено на громадян України, які починаючи з 18.03.2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 р. №303 «Про часткову мобілізацію».
Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року №105 затверджено Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який набрав чинності 17.03.2015 (далі Порядок №105).
Вказаний Порядок визначає механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (далі - працівники), за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» (далі - бюджетні кошти).
Пунктом 2 Порядку №105 передбачено, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення).
Згідно пункту 3 Порядку №105 бюджетні кошти спрямовуються підприємствам, установам, організаціям на компенсацію витрат на виплату середнього заробітку працівникам, які працювали на таких підприємствах, в установах, організаціях на час призову на військову службу, не більше одного року (далі - компенсація).
Пунктом 4 визначено, що для виплати компенсації підприємство, установа або організація подає щомісяця до 15 числа органу соціального захисту населення звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 1, погоджений районним (міським) військовим комісаріатом, який здійснював призов працівника на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа їх копій, а також зведених звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 2 структурним підрозділам соціального захисту населення. Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 2015 року №911 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року №105, зокрема, доповнено постановляючу частину абзацами такого змісту: «Установити, що дія цієї постанови поширюється на громадян України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період»; постанова набрала чинності 12.11.2015.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, на громадян України, які починаючи з 18.03.2014 були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303 «Про часткову мобілізацію», згідно із Законом України від 20.05.2014 №1275-VII, за ними зберігається середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, і компенсується із бюджету.
Згідно положень Порядку №105, підприємства несуть витрати по виплаті середнього заробітку працівникам, передбаченого частиною третьою статті 119 КЗпП України, а бюджетні кошти спрямовуються підприємствам на компенсацію їх витрат на зазначені виплати.
З огляду на вищенаведене, та враховуючи, що дію частини третьої статті 119 КЗпП України поширено на громадян України, які починаючи з 18.03.2014 були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303 «Про часткову мобілізацію», дія Порядку №105 поширюється на виплату підприємствам компенсаційних витрат на виплату середнього заробітку таким працівникам, в межах наявних ресурсів державного бюджету на зазначені цілі.
Відповідно, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не було виконано покладених на нього зобов`язань та протиправно не внесено надані позивачем відомості про Звіти про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період за вересень 2014 року до Зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до Департаменту соціальної політики КМДА.
Щодо посилання відповідача на те, що зобов`язання з компенсації підприємствам витрат на виплату середнього заробітку виникли в 2015 році, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що компенсація таких витрат повинна здійснюватись з 18.03.2014 у відповідності до частини третьої статті 119 КЗпП України.
Крім того, як вірно звернуто увагу судом першої інстанції, Порядок №105 є підзаконним актом, який затверджений відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України.
При цьому доводи апелянта про те, що в Державному бюджеті 2014 року була відсутня програма 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» на увагу не заслуговують, оскільки позивачем звіт було подано в 2015 році, а відтак і виплати повинні бути проведені в 2015 році.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.
Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції,
Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 24.12.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.