Справа № 813/3881/15
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року № 813/3881/15

о 20 год., 57 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 813/3881/15 за адміністративним

позовом Державної архітектурно - будівельної інспекції України, представник ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради, представник ОСОБА_2 Управління департаменту містобудування Львівської міської ради, представник ОСОБА_2 Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, представник ОСОБА_3, ОСОБА_4
до ОСОБА_5, представник ОСОБА_6 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача обєднання співвласників багатоквартирного будинку «СНІП», представник - ОСОБА_7
про зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач Державна архітектурно - будівельна інспекція України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача, звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_5 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача, в якому просила:

- Зобовязати відповідача за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованої будівлі прямокутної форми (з виступаючими частинами) розміром в плані близько 24*13 м. по вул. Снопківська, 18 у м. Львові.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевіркою відповідача встановлено здійснення будівельних робіт за адресою: м. Львів, вул. Снопківська, а саме нового будівництва будівлі прямокутної форми (з виступаючими частинами) розміром близько 24x13 м. яка примикає до стін житлового будинку №16 на вул. Снопківській. Відстань об'єкта будівництва до будинку № 22 на вул. Снопківській становить 5,5 м., що не відповідає вимогам ДБН.

Також при проведенні перевірки встановлено, що Департаментом містобудування Львівської міської ради не видавалися містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для будівництва багатоповерхового житлового будинку або будівельний паспорт забудови земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку на вул. Снопківській, 18 у м. Львові.

ОСОБА_4 долучено копію протоколу допиту архітектора, в якому зазначено, що ним розроблявся лише ескізний проект добудови до індивідуального житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Снопківська, 18.

За результатами перевірки складено Акт про проведення перевірки № 10/03-г від 27.03.2015 року, протоколи про адміністративне правопорушення та Припис № 10/03-г від 27.03.2015 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів правил.

У зв'язку із відмовою відповідача від отримання складених процесуальних документів, їх було надіслано за місцем проживання відповідача листом № 1013-6/1425-15 від 02.04.2015 року рекомендованою кореспонденцією із описом вкладення, яка була отримана відповідачем 07.04.2015 року.

Позивач вправі звернутися до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України).

Розглядаючи зазначений позов необхідно встановити, чи видано відповідачу, який здійснює самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Також позивач вказує, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги встановлені в приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові пояснення та докази, просив позов задоволити повністю.

Представники третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, просили позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю з підстав, що позивач, після проведення позапланової перевірки, повинен був видати припис про зобов'язання відповідача привести прибудову у відповідність до держаних норм у даній сфері. Позивач не обґрунтував не можливість перебудови і не надав відповідачу можливості скористатись таким правом.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, надав суду додаткові пояснення та докази, просив в задоволені позову відмовити повністю.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судовому засіданні позовні вимоги також заперечила, надала пояснення, просила в задоволені позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

27.03.2015 року позивачем проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності державних будівельних норм, стандартів у правил, за результатами якої складено акт № 10/03-Г.

Перевіркою встановлено, що відповідач здійснює будівельні роботи з нового будівництва без права на виконання будівельних робіт реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

27.03.2015 року позивачем видано припис № 10/03-Г про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому з метою усунення виявлених порушень вказана вимога: керуючись ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в 60-ти денний термін з дня отримання цього ж припису привести ділянку на вул. Снопківській, 18 в м. Львові до попереднього стану шляхом знесення самовільно збудованої будівлі прямокутної форми (з виступаючими частинами) розміром в плані 24х13 м., яка примикає до стін житлового будинку № 16 на вул. Снопківській.

В особливих умовах зазначено, що цей ж припис підлягає до виконання з моменту його отримання.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», ЦК України, КАС України.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об'єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об'єкта здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 376 ЦК України

1. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

2. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

3. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

4. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

5. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

6. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

7. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

По суті предметом спору по даній справі є зобовязання відповідача за власний рахунок здійснити певні дії знести самовільно збудовану будівлю прямокутної форми.

Вказаною нормою Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено алгоритм дій позивача у разі виявлення факту самочинного будівництва, а саме:

- перше, можливість перебудови об'єкта з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм;

- друге, у разі неможливості вищевказаної перебудови, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису;

- третє, у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Такий ж алгоритм дій встановлений і вищевказаного нормо ЦК України:

- перше, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

- друге, якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Законодавець вказаними нормами права чітко визначив істотні умови та спосіб реалізації позивачем своїх владних повноважень, а саме у разі неможливості перебудови видається припис про усунення порушень і лише якщо особа в установлений приписом строк добровільно не виконала його вимоги, спочатку суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову, а в подальшому, якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

На думку суду, позивач, як субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися порядку та способу реалізації наданих законом повноважень.

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог позивача та пояснень третіх осіб у справі на стороні позивача, оскільки:

Позивач звернувся до суду із позовною вимогою - зобовязати відповідача за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованої будівлі прямокутної форми (з виступаючими частинами) розміром в плані близько 24*13 м. по вул. Снопківська, 18 у м. Львові, хоча законодавцем чітко встановлені способи захисту, а саме:

- спосіб, за яким суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову;

- спосіб, за яким за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно, позивач помилився, в обраному способі захисту, оскільки спосіб - зобовязати відповідача здійснити знесення самовільно збудованої будівлі, не узгоджується із способами встановленими законодавством.

Крім цього, позивач не надав суду доказів розгляду судом питання про зобовязання відповідача здійснити відповідну перебудову, яка по суті має передувати позову про знесення самочинного будівництва.

Вказана позиція суду по суті повністю узгоджується із позицією ВАС України викладеною в ухвалі ВАС України від 16.07.2015 року у справі № К/800/40174/14.

Позивач до суду звернувся 23.07.2015 року, з підстав, що відповідачем припис № 10/03-Г від 27.03.2015 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил отриманий 07.04.2015 року, однак згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що є в матеріалах справи (оригінал оглянуто судом в судовому засіданні) вказаний припис отриманий не відповідачем, а іншою особою. В спростування факту отримання відповідачем вказаного припису представником відповідача надано суду довідку видану виконкомом Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області, копію будинкової книги, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, згідно яких за адресою смт. Куликів вул. Гагаріна, 12 Львівської області проживають саме відповідач та ОСОБА_8 На запитання суду представник відповідача повідомив, що про загаданий припис відповідач дізнався із додатків отриманих в серпня 2015 року разом із позовною заявою по даній справі. Після чого відповідач оскаржив його до суду, що також підтверджується доказами у справі.

Згідно п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року за N 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Позивач вправі звернутись до суду із позовом саме про знесення лише у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги припису. Позивачем жодних належних та допустимих доказів отримання вказаного припису саме відповідачем 07.04.2015 року не надано. На згаданому повідомлення про вручення поштового відправлення зазначено, що поштову кореспонденцію за цим же відправленням отримала особа із можливим прізвищем «Білан», «Білап» тощо.

Позивач звернувся до суду 23.07.2015 року, тоді як згідно доказів у справі відповідач вказаний припис отримав лише в серпні 2015 року, а право позивача звернутися до суду із позовом про знесення виникає лише у разі якщо б відповідач в установлений в приписі 60-ти денний строк добровільно не його виконав.

Лише надсилання припису за адресою відповідача і не отримання його ним, не є безумовною підставою звернення позивача з позовом про знесення будівництва, оскільки у органу державного архітектурно-будівельного контролю виникає право подати позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі.

Відповідно, адміністративний позов по даній справі є передчасним, оскільки представником відповідача належними та допустимими доказами підтверджено, що за адресою надсилання позивачем відповідачу згаданого припису, особа із можливим прізвищем «Білан», «Білап» тощо, не зареєстрована і не проживає, а будь яких інших доказів своєчасного отримання саме відповідачем цього ж припису позивачем не надано.

Крім цього, судом не враховуються пояснення представника позивача, що з моменту отримання відповідачем припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в серпні 2015 року його вимоги не виконані у встановлений строк, оскільки предметом судової діяльності є спір (спірні правовідносини), що виникли до відкриття провадження у справі. Відносини, які ще не виникли до судової юрисдикції не належать і суд не має права ухвалювати рішення щодо таких відносин (Постанова ВАС України від 05.08.2010 року.)

Таким чином, позивач помилився в обраному способі захисту та передчасно звернуся до суду по даній справі, що в сукупності є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог повністю.

В межах цих же підстав судом враховуються заперечення відповідача та пояснення третьої особи на стороні відповідача.

Судом не надається оцінка іншим обставинам і доказам у справі, оскільки позивач не позбавлений права звернутись до суду в порядку та спосіб встановлений законодавством щодо обєкту та субєкт контролю та нагляду у даній справі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що позивачем зроблено не було.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги позивача по даній справі задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат згідно ст. 94 КАС України не застосовується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» редакцією на момент звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Заходи забезпечення адміністративного позову, вжиті ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року у даній справі, скасувати.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 21.12.2015 року.

Суддя Гавдик З.В.