Справа № 824/2415/15-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/2415/15-а

10 год. 48 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Якимець Х.В.,

позивача не з'явився,

представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, третьої особи на стороні відповідача - Сокирянської районної державної адміністрації про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_4 №24028766 від 31 серпня 2015 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов`язати державного реєстратора реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_4 повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та здійснити реєстрацію права власності на землю в новому реєстрі з видачею нового Свідоцтва на право власності.

На обґрунтування позову позивач зазначила, що 11.06.2015 р. вона звернулась до відповідача із заявою про державну реєстрацію права та її обтяження, однак у задоволені зави було відмовлено, оскільки з поданих документів неможливо встановити відповідність заявлених прав документа, що їх посвідчують. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, ОСОБА_3 вже був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку від 15.07.2004 р. ЧВ№059863 на підставі рішення Сокирянської РДА від 25.12.2003 р. №565-р, тобто громадянці ОСОБА_5 вже був виготовлений правовстановлюючий документ на земельну ділянку (державний акт). Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки 21.12.1993 р. вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на підставі якого було отримано Сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач зазначає, що на підставі рішення Сокирянської РДА від 25.12.2003 р. №565-р виникло право на виготовлення державного акту на право власності земельну ділянку взамін н земельну частку (пай). 15.07.2004 р. був виготовлений державний акт серії ЧВ №059863 на право власності на земельну ділянку, однак ОСОБА_3 зазначає, що з 2004 р. постійно перебувала в м. Києві, тому жодних повідомлень щодо виготовлення зазначеного державного акту вона не отримувала, а тому про його існування їй не було відомо. Позивач, також зазначила, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка площею 1,6313 га, що розташована на території Романковецької сілради, передавалась їй у власність, однак Державний акт на землю відсутній, що унеможливлює отримати Свідоцтво про право власності на землю.

Позивач в судове засідання не прибула, однак 11.12.2015 р. від неї надійшло до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Крім того, було надано Державний акт права власності на землю, ОСОБА_4 прийомки-передачі межових знаків на зберігання та ОСОБА_4 обстеження земельної ділянки.

Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог. В письмових запереченнях відповідач зазначає, що державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках,встановлених законом, однак позивачем не було надано оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку, що виключає підстави для проведення державної реєстрації права та внесення інформації до Державного реєстру речових прав. Надані позивачем документи не дають змогу встановити відповідність заявлених прав, що підтверджує правомірну позицію відповідача при наданні відмови ОСОБА_3

Третя особа в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та підтримала позицію відповідача.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧВ№0211156 від 30.05.2001р. ОСОБА_6 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Романківецьке колективного с/г підприємства розміром 1,65 га, вартість якого становить 7963 гривні та передано ОСОБА_7 відповідно до свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 8, 9).

У відповідності до Розпорядження Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25.12.2003 р. №565-р затверджено технічну документацію про виготовлення державних актів по передачі земельних часток (паїв) у власність із земель колективної власності реформованого КСП «Романковецьке». (а.с.12).

Згідно Свідоцтва про шлюб від 11.12.2013 р. ОСОБА_7 отримала після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_3 (а.с. 6).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку наданого на запит ОСОБА_3, земельна ділянка площею 1,6313, яка розташована в Романковецькій сільраді, Сокирянського району, Чернівецької області, належить на праві власності ОСОБА_7 У графі «документ, що посвідчує право» зазначено Державний акт від 15.07.2004 р. ЧВ059863 (а.с.10, 11 ).

Згідно листа Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області від 07.08.2015 р. №108 на звернення ОСОБА_3 зазначено, що згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ЧВ №0211156 виданого на імя ОСОБА_7 було виготовлено та невидано державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЧВ059863 на загальну площу 1,6313 га, на підставі розпорядження голови Сокирянської РДА №565-р від 25.12.2003 року. Зазначено, що з 2013 р. державні акти про право власності на земельні ділянки не видаються, їх змінили свідоцтва про право власності на нерухоме майно, які видаються органами державної реєстрації прав. Позивачу розяснено, що для одержання у власність земельної ділянки необхідно звернутись з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та копією Розпорядження Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25.12.2003 р. №565-р у реєстраційну службу Міністерства юстиції України для отримання Свідоцтва на право власності на земельну ділянку. (а.с. 13).

Рішенням реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області від 31.08.2015 р. №24028766 відмовлено у державній реєстрації права власності ОСОБА_3, з тих підстав, що їй вже був виготовлений правовстановлюючий документ (Державний акт 15.07.2004 р. ЧВ№059863) на дану земельну ділянку. (а.с. 14).

11.12.2015 р. позивачем надано суду копію Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.07.2004 р. ЧВ№059863 виданого ОСОБА_7, яким визнано право власності за нею на земельну ділянку площею 1,6313 га у межах згідно з планом на території Романковецької сільради Сокирянського району Чернівецької області. Крім того, позивачем надано ОСОБА_4 прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 23.11.2015 р. та ОСОБА_4 обстеження земельної ділянки від 23.11.2015 року. (а.с. 55-57).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року № 1952-IV систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Згідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі право власності на нерухоме майно. Право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Положенням ст. 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п. 8 та п. 13 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 17 жовтня 2013 р. N 868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Згідно п. 2 та п. 6 ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

Відповідно до ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Як встановлено розглядом справи, позивачем, при зверненні до Реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, не було надано оригіналу Державного акта від 15.07.2004 р. ЧВ№059863 на право власності на земельну ділянку. А тому, суд вважає, що відповідач правомірно та у передбачений законом спосіб відмовив ОСОБА_3 у проведені державної реєстрації права та внесені інформації до Державного реєстру речових прав.

Крім того, позивач у позові зазначала, що Державний акт вона не отримувала, оскільки з 2004 р. постійно перебувала в м. Києві, тому жодних повідомлень щодо виготовлення зазначеного державного акту вона не отримувала і про його існування їй не було відомо. Однак, 11.12.2015 р. позивачем було надано суду копію Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.07.2004 р. ЧВ№059863. Судом встановлено, що позивач під час судового розгляду не вживала заходів щодо повторного звернення до Реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень із наданням оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.07.2004 р. ЧВ№059863, відсутність якого під час звернення стала підставою для відмови відповідачем у задоволенні заяви ОСОБА_3 З огляду на те, що дії відповідача визнаються правомірними, підстав для зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, немає.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області №24028766 від 31 серпня 2015 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов`язання державного реєстратора реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та здійснити реєстрацію права власності на землю в новому реєстрі з видачею нового Свідоцтва на право власності, не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем доведено правомірність вчинення дій щодо прийняття оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адмінстративного позову відмовити.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 25 грудня 2015 р.