Справа № 821/2835/15-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/2835/15-а

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Єщенка О.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний регіон» до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний регіон» (далі - ТОВ «Південний регіон») звернулось в суд із позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - ДПІ у м.Херсоні), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 4.06.2013р., яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з орендної плати за землю на 189401,89грн., з яких за основним платежем на 157361,07грн., за штрафними санкціями на 32040,82грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у період з 15.05.2013р. по 16.05.2013р. відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Південний регіон» з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету орендної плати за землю за період з 7.02.2011р. по 31.03.2013р..

За результатами перевірки ДПІ складено акт перевірки №2612/15-2/3618245 від 18.05.2013р. у висновках якого зазначено що ТОВ "Південний регіон" не задекларовано податкові зобов'язання по орендній платі за земельну ділянку площею 4,3204 га за договором оренди від 16.05.2007р. № 10 за ставкою в розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки за період з 07.02.2011 р. по 31.03.2013 р. у сумі 157361,07 грн., чим порушено вимоги п.288.1 ст.288 ПК України.

На підставі акта перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 4.06.2013р., яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з орендної плати за землю на 189401,89грн., з яких за основним платежем в сумі 157361,07грн., за штрафними санкціями на 32040,82грн.

Позивач вважає, що висновки акта перевірки, на підставі яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають існуючим фактичним обставинам та діючому податковому законодавству, у зв'язку з чим є протиправними. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив позов задовольнити.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2014р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014р., адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 4.06.2013р..

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 29 липня 2015р. постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014р. скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд, з тих підстав, що судами при вирішенні даного спору не було встановлено, яка площа спірної земельної ділянки перебувала у користуванні позивача у періоді, охопленому перевіркою, з урахуванням факту відчуження частини нерухомості за відповідним договором.

Після перевірки вказаних зауважень ВАСУ, постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 4.06.2013р..

Стягнуто з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний регіон» () судовий збір у сумі 1894 (одну тисячу вісімсот дев'яносто чотири) грн. 02 коп.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Сторони були сповіщення про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, проте в судове засідання не прибули, про причини не повідомили. Враховуючи процесуальні строки для розгляду та вирішення справи, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу не відповідають фактичним обставинам справи, а тому спірне податкове повідомлення-рішення № від 4.06.2013р., яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з орендної плати на 189401,89грн., з яких за основним платежем на 15736,07грн., за штрафними санкціями на 32040,82грн. - підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та обєктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи, що протягом 2011-2013р.р. ТОВ «Південний регіон» було подано до ДПІ у м.Херсоні податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, згідно яких позивачем задекларовано податкове зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки з урахуванням підписаної додаткової угоди до договору оренди землі та індексацією землі, у тому числі на 2011 рік у розмірі щорічної суми орендної плати 61690,95грн., на 2012р. у розмірі щорічної суми орендної плати 61674,57грн., на 2013р. у розмірі щорічної суми орендної плати 61674,57грн.

У період з 15.05.2013р. по 16.05.2013р. відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Південний регіон» з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету орендної плати за землю за період з 7.02.2011р. по 31.03.2013 р., за результатами якої складено акт від 18.05.2013р. №2612/15-2/3618245.

У висновку акту перевірки зазначено, що ТОВ «Південний регіон» не задекларовано податкові зобов'язання по орендній платі за земельну ділянку площею 4,3204 га за договором оренди від 16.05.2007р. № 10 за ставкою в розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки за період з 7.02.2011р. по 31.03.2013р. у сумі 157361,07грн., чим порушено вимоги п.288.1 ст.288 ПК України.

Вказані порушення вмотивовані ДПІ у м.Херсоні тим, що підприємство декларувало податкові зобов'язання по орендній платі за землю за вказаний період без врахування рішень Одеського апеляційного господарського суду від 11.12.2012р. та Господарського суду Херсонської області від 7.02.2011р. по справі №16/188-ПД-10, якими внесено зміни до п.9 договору оренди земельної від 20.04.2007р. за №10 в частині встановлення ставки орендної плати в розмірі 7 % від грошової оцінки землі відповідно до рішення Антонівської селищної ради від 14.02.2008р. № 348 «Про встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки».

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 4.06.2013р. №, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з орендної плати на 189401,89грн., з яких за основним платежем в сумі 157361,07грн., за штрафними санкціями на 32040,82грн.

Перевіряючи правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.2 ЗУ «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно ст. ст. 1, 21 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності; орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Стаття 13 ЗУ «Про плату за землю» передбачає, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

З 1 січня 2011р. набрав чинності ПК України, який, відповідно до п.1.1 ст.1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно положень пп.9.1.10 п. 9.1 ст.9 ПК України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 ст.14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди; орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. пп.14.1.73, 14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України).

Підпунктом 271.1.1 п. 271.1 ст. 271ПК України передбачено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до вимог п. 286.1 та п. 286.2 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до п. п. 288.2, 288.3, 288.4 ст. 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Отже, плата за землю та орендна плата за земельну ділянку підлягає нарахуванню тільки у випадку виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. При цьому обов'язок щодо нарахування плати за землю виникає у платника податків з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою, а орендної плати за землю - з дня укладання договору оренди.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Південний регіон» (орендар) та Антонівською селищною радою Дніпровського району м.Херсона (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки від 20.04.2007р., зареєстрований у Херсонському відділі Державного підприємства «Херсонський регіональний центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.05.2007р. за №10, щодо оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 4,3204 га під виробничою базою з ремонту та технічного обслуговування автотранспорту, що знаходиться за адресою: м.Херсон, смт.Антонівка, вул.Кримська,57. Пунктами 9, 10 цього договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі згідно з рішенням Антонівської селищної ради від 15.10.2002р. № 60 у розмірі 1,1 відсотка від нормативної грошової оцінки, що на поточний рік становить 16909,18грн. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації.

На підставі рішення Антонівської селищної ради від 14.02.2008р. №348 між орендодавцем - Антонівською селищною радою Дніпровського району м.Херсона та орендарем - ТОВ «Південний регіон» підписана додаткова угода до вказаного договору оренди земельної ділянки, зареєстрована у Херсонському відділі Державного підприємства «Херсонський регіональний центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.03.2008р. за №42, якою сторони визначили у п.9 договору, що «... згідно з рішенням Антонівської селищної ради від 14.02.2008р. №348 у розмірі 3,2% від нормативної грошової оцінки, що на поточний рік становить 50553,82грн. (п'ятдесят тисяч п'ятсот п'ятдесят три гривні вісімдесят дві копійки) ...».

Отже, згідно умов вищевказаного договору оренди землі з урахуванням умов додаткової угоди щорічна загальна сума орендної плати складає 50553,82грн.

При цьому, рішенням Антонівської селищної ради від 2.04.2010р. №718 розмір орендної плати було збільшено з 3,2% від нормативної грошової оцінки до 7 %, з яким позивач не погодився, а тому питання щодо збільшення орендної плати з 3,2 % до 7 % вирішувалося у судовому порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Херсонської області від 7.02.2011р. по справі №16/188-ПД-10, яке набрало законної сили 11.12.2012р. згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду, внесено зміни до п.9 договору оренди земельної ділянки, укладеного між Антонівською селищною радою та ТОВ «Південний регіон» 20.04.2007р. №10, а саме, встановлено ставку орендної плати у розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки землі, відповідно до рішення Антонівської селищної ради від 14.02.2008 р. № 348.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було протиправно нараховано позивачу грошові зобовязання з орендної плати зі ставки 7% за період з 7.02.2011р. по 10.12.2012р., оскільки у останнього виник обовязок сплачувати більший розмір орендної плати з набранням законної сили рішенням суду про зміну договору.

Крім того, судом першої інстанції було вірно зазначено, що у період судового узгодження розміру орендної плати ТОВ «Південний регіон» та періоду, за який відповідач нарахував грошові зобов'язання з орендної плати згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивач у період з 7.02.2011р. по 10.12.2012р. сплачував орендну плату у розмірі 3,2 %, яка є більшою за законодавчо встановлений мінімуму.

Разом з тим, згідно п.287.6 ст.287 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2012р., засвідченого приватним нотаріусом Хероснього міського нотаріального округу ОСОБА_2, ТОВ «Південний регіон» продало ПП «Галаган-Транс» нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці площею 4,3204га. за адресою: смт.Антонівка, вул.Кримська,57.

Виходячи з наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно нараховано ТОВ «Південний регіон» оренду плату за період з 11.12.2012р. по 31.03.2013р. у розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки за земельну ділянку, яка розташована за адресою: смт.Антонівка, вул.Кримська, 57, площею 4,3204га, оскільки право власності на нерухоме майно, яке розташоване на цій земельній ділянці, з 19.10.2012р. зареєстроване за ПП «Галаган-Транс», у зв'язку з чим згідно з приписами п.287.6 ст.287 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) ТОВ «Південний регіон» з 19.10.2012р. не повинно сплачувати земельний податок.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.198, 200, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015р. залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області до Державного бюджету України (УК у м.Одесі/Приморський р-н/22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) - 828011; рахунок отримувача 1008; код класифікації доходів бюджету 22030001; призначення платежу - судовий збір, Державна податкова інспекція у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Одеський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ суду 34380461)- несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову №821/2835/15-а від 23.09.2015р. у розмірі 4166,85грн. (чотири тисячі шістдесят шість грн. 85коп.).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

ОСОБА_1