Справа № 816/4465/15
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4465/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення - рішення

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що вказане податкове повідомлення-рішення прийнято податковим органом на підставі висновків перевірки про порушення позивачем пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України. Позивач вважає такі висновки необґрунтовані з огляду на те, що значення рядка 20.1 декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року - "значення рядка 24 декларації попереднього звітного (податкового) періоду" (від'ємне значення попереднього звітного періоду - січень, лютий 2015 року) становило 389323,00 грн, що не було прийнято до уваги контролюючим органом.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. У долучених до матеріалів справи запереченнях відповідач в обґрунтування правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення зазначав, що перевіркою встановлено порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України. Відповідач вказував, що позивачем неправомірно перенесено суму від'ємного значення попереднього звітного періоду в розмірі 389323,00 грн до декларації за березень 2015 року. Відповідно до поданої ФОП ОСОБА_3 податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року від 20.03.15 р. № відсутні значення рядків 20-24 декларації. А тому податковим органом правомірно констатовано заниження податку на додану вартість за період, що перевірявся.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 11.02.2004 Великобагачанською районною державною адміністрацією Полтавської області та є платником податку на додану вартість з 18.11.2008, що підтверджується копією свідоцтва № 100218551.

Матеріалами справи підтверджено, що 20.05.2015 року Миргородською ОДПІ (Великобагачаньке відділення) проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року, за результатами якої складено акт № 42/16-06/НОМЕР_1 від 20.05.2015.

Як вбачається з акту перевірки, при перевірці було використано: податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року, надана до Миргородської ОДПІ (Великобагачанське відділення).

За висновками перевірки позивачем порушено пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого ФОП ОСОБА_3 занижено суму податкового зобов'язання з ПДВ за березень 2015 року в розмірі 121208,00 грн (р. 25).

На підставі акта перевірки Миргородської ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення від 24.09.2015 року № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" у розмірі 151510,00 грн, у тому числі за основним платежем у розмірі 121208,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 30302,00 грн.

Позивач, не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням оскаржив його в судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку податковому повідомленню рішенню 24.09.2015 року № НОМЕР_2, суд дійшов наступних висновків.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що перевірка ФОП ОСОБА_3 з податку на додану вартість за березень 2015 року проводилась з порушенням пункту 86.2, 86.7, 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, з огляду на наступне.

Так відповідно до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент проведення перевірки контролюючим органом) за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Матеріалами справи підтверджено, що Миргородською ОДПІ (Великобогачанське відділення) надіслано 20.05.2015 на податкову адресу позивача примірник акту камеральної перевірки від 20.05.2015 року № 41/16-06/НОМЕР_1, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який повернуто відправнику поштовою установою з відміткою 14.06.2015 "за закінченням терміну зберігання" /а.с. 31/.

Таким чином, Миргородською ОДПІ виконано обов'язок по надісланню примірника акту перевірки від 20.05.2015 № 42/16-06/НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_3

За змістом акту від 20.05.2015 № 42/16-06/НОМЕР_1 порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України Миргородська ОДПІ обґрунтовує тим, що позивачем неправомірно перенесено суму від'ємного значення попереднього звітного періоду в розмірі 389323,00 грн до декларації за березень 2015 року. Відповідно до поданої ФОП ОСОБА_3 податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року від 20.03.15 р. № відсутні значення рядків 20-24 декларації. Станом на 19.04.2015 року (дату подання податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року) відсутні подані уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з подану на додану вартість за січень-лютий 2015 року.

Разом з тим, представником відповідача у судовому засідання не заперечувався той факт, що ФОП ОСОБА_3 подавалися уточнюючі розрахунки за січень та лютий 2015 року.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено загальний порядок визначення та використання від'ємного значення з податку на додану вартість, який полягає в автоматичному направлені такого від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ, які підлягають сплаті за результатами поточного декларування з ПДВ.

Статтею 200 Податкового кодексу України передбачено автоматичне перенесення від'ємного значення з ПДВ до декларацій з ПДВ наступних податкових періодів, що, зокрема передбачає автоматичне врахування цього значення при складанні декларації на потреби, визначені платником податку.

За приписами підпункту 16.1.3 пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України одним із основних обов'язків платників податків є подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларацій, звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За пунктом 46.1. статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 49.1. статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно пункту 49.3. статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

При цьому платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (пункт 49.4. статті 49 Податкового кодексу України).

Відповідно до пунктів 48.3., 48.4. статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Аналіз наведених норм Податкового кодексу України свідчить про те, що уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок є одним із типів податкової декларації.

Відповідно до пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: 49.9.1. за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; 49.9.2. у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється (пункт 49.10 статті 49 Податкового кодексу України).

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11.статті 49 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. Також згідно пункту 49.15. статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 р. № 233 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 р. за № 320/15011) (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 7.3. Інструкції після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним (пункт 7.4. Інструкції).

Згідно пункту 7.5. Інструкції підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Пунктом 7.6 Інструкції визначено, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Судом встановлено, що 19.02.2015 позивачем подано декларацію з ПДВ за січень 2015 року та задекларовано суму ПДВ у розмірі 2518,00 грн, від'ємного значення у рядках 19-24 позивачем не зазначено /а.с. 50-51/.

20.03.2015 позивачем подано декларацію з ПДВ за лютий 2015 року та задекларовано суму ПДВ у розмірі 27543,00 грн, від'ємного значення у рядках 19-24 позивачем не зазначено /а.с. 53-54/.

У зв'язку із самостійно виявленою помилкою позивачем 18.04.2015 було подано уточнюючий розрахунок за період: січень 2015 року. Вказаним уточнюючим розрахунком було виправлено показники р. 19, 24 декларації за січень 2015 року:

- у р. 19 було задекларовано від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 17 - р. 19) у розмірі 88653,00 грн;

- у р. 24 задекларовано суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 20.1 наступного звітного (податкового) періоду) у розмірі 88653,00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що вказаний уточнюючий розрахунок декларації за січень 2015 року отриманий та прийнятий Миргородською ОДПІ 18.04.2015 о 22:36, що підтверджується копією квитанції № 2 /а.с. 45/.

Миргородською ОДПІ письмового повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації ФОП ОСОБА_3 та уточнюючого розрахунку за січень 2015 із зазначенням причин такої відмови до суду не надано.

Таким чином, за рядком 19 у декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року ФОП ОСОБА_4 відображено від'ємне значення в сумі 88653,00 грн., за рядком 24 сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 20.1 наступного звітного (податкового) періоду) у розмірі 88653,00 грн.

19.04.2015 позивачем подано до Миргородської ОДПІ:

- уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період лютий 2015 року /а.с. 46-48/, згідно якого у р. 19 було задекларовано від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 17 - р. 19) у розмірі 300670,00 грн; у р. 20 задекларовано суму від'ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 88653,00 грн.; у р. 24 задекларовано суму від'ємного значення до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 389323,00 грн; сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного (звітного) періоду (рядок "усього, в т.ч.:" графи 6 таблиці 1 Д2 ) у р. 26 позивачем не зазначена;

- декларацію з ПДВ за березень 2015 року та задекларовано суму ПДВ у розмірі 243253,00 грн, від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового періоду) (рядок 20.1 + рядок 20.2 + рядок 20.3) становить 389323,00 грн /а.с. 38-39/; у р. 24 задекларовано суму від'ємного значення до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 268115,00 грн.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період лютий 2015 року був поданий позивачем з порушення форми подання такого розрахунку.

Так, уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період лютий 2015 року отримано Миргородською ОДПІ 19.04.2015 о 19:14, що підтверджується копією квитанції /а.с. 49/ та вважається таким, що прийнятий.

Крім того, Миргородською ОДПІ письмового повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації ФОП ОСОБА_3 та уточнюючого розрахунку за лютий 2015 із зазначенням причин такої відмови до суду не надано.

Згідно підпункту 3 пункту 6 Розділу IV "Погашення залишків сум від'ємного значення звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року" Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 у рядку 26 декларації за лютий 2015 року (I квартал 2015 року) вказуються суми:

- від'ємного значення, що підлягає зарахуванню до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 20.2 декларації за січень 2015 року / IV квартал 2014 року);

- залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу звітного (податкового) кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації за січень 2015 року / IV квартал 2014 року);

- задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року;

- залишки сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року.

У рядку 26 декларацій наступних звітних (податкових) періодів вказуються суми значення рядка 31 декларації за попередній звітний (податковий) період.

29.04.2015 позивачем подано до Миргородської ОДПІ уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період лютий 2015 року разом з розрахунком суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2) за звітний період лютий 2015 року.

Позивачем у р. 26 вказаного уточнюючого розрахунку за період лютий 2015 року зазначено сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного (звітного) періоду (рядок "усього, в т.ч.:" графи 6 таблиці 1 Д2 ) у розмірі 88653,00 грн., у р. 31 сума непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду становить 88653,00 грн.

Згідно доданого відомостей розрахунку суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2) сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду складає 88653,00 грн /а.с. 63-65/.

Таким чином, за рядком 19 у декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року ФОП ОСОБА_4 відображено від'ємне значення в сумі 300670,00 грн., за рядком 20.1 - значення рядка 24 декларації попереднього (звітного) податкового періоду у розмірі 88653,00 грн; за рядком 24 сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 20.1 наступного звітного (податкового) періоду) у розмірі 389323,00 грн.

Крім того, Миргородською ОДПІ письмового повідомлення про відмову у прийнятті уточнюючого розрахунку від 29.04.2015 та розрахунку суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2) від 29.04.2015 року ФОП ОСОБА_3 за лютий 2015 із зазначенням причин такої відмови до суду не надано.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач скористався своїм правом щодо бюджетного відшкодування суми податку, фактично сплаченої отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Суд відхиляє доводи Миргородської ОДПІ про те, що позивачем неправомірно перенесено суму від'ємного значення попереднього звітного періоду в розмірі 389323,00 грн до декларації за березень 2015 року, тому що позивачем не подано декларації та уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень-лютий 2015 із значення рядків 20-24 декларації, про що зазначено в акті перевірки № 42/16-06/НОМЕР_1 від 20.05.2015.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 20.05.2015 позивачем подавалися уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень-лютий 2015 року, а тому твердження контролюючого органу зазначені у акті перевірки про те, що позивачем не подано декларації та уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень-лютий 2015 із значення рядків 20-24 декларації, не підтверджуються.

Таким чином, з огляду на частину 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт порушення ФОП ОСОБА_3 п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та відповідно заниження позивачем суми податкового зобовязання з податку на додану вартість до сплати в бюджет, заявленого у податковій декларації за березень 2015 року в сумі 121208,00 грн.

Відтак, відповідач неправомірно позбавив ФОП ОСОБА_3 можливості використати від'ємне значення з ПДВ у рахунок погашення поточних податкових зобов'язань березня 2015 року, у зв'язку з чим протиправно нарахував позивачу грошове зобов'язання з податку на додану вартість податковим повідомленням-рішенням від 24.09.2015 №.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення від 24.09.2015 № винесено Миргородською ОДПІ без урахування всіх обставин, необхідних для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1515,10 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.453513303.1 від 26.10.2015 /а.с. 3/.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області витрати зі сплати судового збору в розмірі 1515,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення - рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС (Великобагачанське відділення) від 24.09.2015 року № НОМЕР_2.

Присудити на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області витрати зі зплати судового збору в розмірі 1515,10 грн. (одна тисяча пітсот пятнадцять гривень десять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2015 року.

Суддя Р.І. Молодецький