Справа № 674/17/15-а
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2015 р. м. Київ К/800/32055/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Загороднього А.Ф

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 травня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області, третя особа: ПАТ "Подільський цемент" про визнання неправомірною відмови у призначені пенсії на пільгових умовах,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області, третя особа: ПАТ "Подільський цемент" про визнання неправомірною відмови у призначені пенсії на пільгових умовах.

Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року, позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано нечинним рішення Управління Пенсійного фонду в Дунаєвецькому районі Хмельницької області № 37/3-05 від 06.10.2014 щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 2 період роботи з 09.04.1992 по 30.10.2002 та з 30.05.2012 по 31.05.2012 у ВАТ та ПАТ «Подільський цемент» Хмельницької області. В решті позовних вимогах відмовлено.

Управління пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 травня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши наведені доводи в касаційній скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 з 09.04.1992 по 14.05.1998 працював електромонтером-акумуляторником 5 розряду в кар'єрі вапняку ВАТ «Подільський цемент», що підтверджується записом у трудовій книжці та наказом № 69-к від 09 квітня 1992 року; з 14.05.1998 по 30.10.2002 працював машиністом компресорником та машиністом пересувного компресора; з 01.12.2010 по 17.12.2013 - машиністом бульдозера 6 розряду гірничного виробництва у ПАТ «Подільський цемент».

ОСОБА_2 звернувся із заявою до Управління пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Проте позивачу було відмовлено в призначенні пенсії згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв'язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Судами встановлено, що відповідачем не було зараховано до пільгового стажу ОСОБА_2 за Списком № 2 період його роботи з 09.04.1992 по 01.06.2007.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Управлінням пенсійного фФонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області було безпідставно не зараховано до пільгового стажу спірний період роботи позивача, оскільки матеріалами справи підтверджено факт роботи позивача на посадах , що віднесені до Списку№2 а відповідальність за своєчасне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій не було досліджено та надано належної оцінки факту щодо часу проведення атестації робочого місця, на якому працював позивач.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМ України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію; рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року №21-519а14.

Враховуючи наведене та відповідно до змісту вказаних положень чинного законодавства колегія суддів дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за період його роботи з квітня 1992 року по червень 2007 року.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці №442 встановлено, що проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років

Водночас судами попередніх інстанцій не було встановлено коли вперше після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, була здійснена атестація на підприємстві де працював позивач.

Колегія суддів зазначає, що вказаним обставинам суди попередніх інстанцій належної правової оцінки не надали, а тому ухвалені ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалені у даній справі судові рішення названим вимогам процесуального закону не відповідають.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій під час прийняття рішення по суті спору у даній справі було порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, рішення у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

Ухвалила:

Касаційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 травня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області, третя особа: ПАТ "Подільський цемент" про визнання неправомірною відмови у призначені пенсії на пільгових умовах - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді А.Ф. Загородній

М.М. Заїка