Справа № 2а-6662/11/2670
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Київ К/800/27320/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

секретар Музичко Н.В.,

за участю представника Київської міської митниці Державної фіскальної служби України - Доброва О.І., представника Державної фіскальної служби України - Казанецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Київської міської митниці Державної фіскальної служби України та Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України, Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України № 1445-к від 27 липня 2010 року «По особовому складу митних органів» яким за порушення присяги державних службовців припинено з 27 липня 2010 року перебування на державній службі в митних органах України відповідно до пункту 6 частини 2 статті 30 Закону України «Про державну службу»ОСОБА_4, заступника начальника відділу митного оформлення №2 - начальника сектору митного оформлення газу Енергетичної регіональної митниці.

- поновити його на державній службі в Київській міській митниці на посаді, аналогічній або вищій за посаду в Енергетичній регіональній митниці, з якої його було звільнено;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 липня 2010 року по 26 грудня 2013 року в сумі 232 050,40 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 27 липня 2010 року №1445-к «По особовому складу митних органів». Поновлено ОСОБА_4 на державній службі в Київській міській митниці ДФС України на посаді, що відповідає його рангу державного службовця. Стягнуто з Державної фіскальної служби України та Київської міської митниці ДФС України на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 27 липня 2010 року по 26 грудня 2013 року в сумі 232050 грн, 50 коп. в задоволенні іншої частини відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідачі звернулися з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційних скарг, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 14 жовтня 2005 року позивач займав посаду начальника відділу митного оформлення №2 - начальника сектору митного оформлення Енергетичної регіональної митниці. Наказом Державної митної служби України №1445-к від 27 липня 2010 року за порушення присяги державного службовця у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» припинено з 27 липня 2010 року перебування на державній службі в митних органах позивача.

Підставою видачі зазначеного наказу стала наявна в Енергетичній регіональній митниці інформація про затримання співробітниками правоохоронних органів позивача та порушення у відношенні нього кримінальної справи за статтею 367 КК України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив висновок про порушення відповідачем порядку звільнення позивача з державної служби, оскільки факт порушення ним Присяги державного службовця належними та допустимими доказами не доведено.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу України (чинного на час виникнення спірних відносин) посадові особи митної служби України, вперше прийняті на службу до митних органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої у статті 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині другій статті 17 Закону України «Про державну службу»: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим, як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і інше дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем правових, етичних (моральних) норм. Водночас, дисциплінарне правопорушення, не за порушення присяги, пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про державну службу» за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Частиною другою цієї статті передбачено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про державну службу» регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів митного контролю, здійснюється згідно з цим Законом, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно зі статтею 408 Митного кодексу правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом і лише в частині, що ним не регулюється, - Законом України «Про державну службу».

Відповідно до частини другої статті 410 зазначеного Кодексу у митній службі України діє Дисциплінарний статут митної служби України, затверджений Законом України від 6 вересня 2005 року № 2805-IV (був чинним на час виникнення спірних відносин; далі - Статут).

В абзаці першому преамбули Статуту зазначено, що цей Статут визначає суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули Статуту зазначено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про державну службу».

Відповідно до статті 21 Статуту порушення службової дисципліни - це протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема, невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій, які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, належать: 1) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників; 2) порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою з'ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної Митної служби України від 13 серпня 2010 року № 918 затверджено Інструкцію про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 4 лютого 2011 року за № 154/18892; далі - Інструкція). Пунктом 1.1 Інструкції визначено приводи, підстави, мету, порядок призначення і проведення службового розслідування, прийняття за ним рішень, виконання цих рішень, формування матеріалів службового розслідування у справі, а також права та обов'язки посадових осіб митної служби України під час їх проведення.

Згідно з абзацом дев'ятим пункту 1.2 Інструкції службове розслідування - це комплекс заходів, що здійснюються в межах компетенції відповідно до цієї Інструкції з метою повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин вчинення посадовою особою дисциплінарного або іншого правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, виявлення причин і умов, що сприяли його вчиненню, встановлення наявності (відсутності) вини, її ступеня, а також установлення інших подій, обставин, що потребують з'ясування під час проведення таких заходів. З'ясування обставин порушення трудової дисципліни посадовими особами митної служби здійснюється відповідно до вимог Кодексу законів про працю України, Закону України «Про державну службу», Статуту та правил внутрішнього трудового розпорядку митного органу (пункт 1.4 Інструкції).

Системний аналіз спеціальних і загальних норм, наведених у статті 21, частині першій статті 22, статті 31 Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону України «Про державну службу», свідчить, що за вчинення посадовими особами митної служби України порушень службової дисципліни, дисциплінарних правопорушень допускається застосування дисциплінарних стягнень, визначених у частині другій статті 22 Статуту, частині другій статті 9 Закону України «Про державну службу», найбільш суворим з яких є звільнення. У пункті 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з митного органу за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, Митним Кодексом, а в частині, що ним не регулюється, - Законом України «Про державну службу». Тобто дисциплінарна відповідальність посадових осіб митної служби врегульована спеціальним законодавством, у тому числі й нормами Статуту. Норми Закону України «Про державну службу» можуть застосовуватися щодо посадових осіб митної служби у тій частині, що не врегульована спеціальним митним законодавством, у тому числі й нормами Статуту, оскільки припинення державної служби на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, тому неможливість застосування до посадової особи митної служби України дисциплінарних стягнень аж до звільнення з митного органу має бути мотивовано. Розділом 4 Статуту визначено види дисциплінарних стягнень та порядок їх застосування, чітко врегульована процедура їх застосування, завдяки чому забезпечується належний захист законних прав та інтересів працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється Інструкцією. При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення з митного органу, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватися як альтернативні. Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Суди прийшли до висновку, що відсутність щодо позивача обвинувального висновку, що набрав законної сили, на момент його звільнення, а також на час розгляду адміністративної справи судами, не дає підстави для висновку про доведеність факту вчинення ним дій, які могли бути розцінені як порушення ним присяги державного службовця.

Під час судового розгляду відповідач не зміг довести факт проведення ним службового розслідування для встановлення у діях позивача будь-яких порушень.

Таким чином, судами зроблено обґрунтований висновок про незаконность оскаржуваного наказу про звільнення, оскільки повідомлення про порушення відносно позивача кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого частиною 3 статті 364 КК України не може бути підставою для прийняття рішення про припинення перебування на державній службі в митних органах України відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» за порушення присяги державного службовця.

Зазначені висновки судів першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постановах від 22 жовтня 2013 року (справа №21-274а13) та від 28 квітня 2015 року (справа № 21-163а15)

Правильним є також висновок судів щодо поновлення позивача на посаді і стягнення середнього заробітку як то передбачено статтею 235 КЗпП України, якою встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Враховуючи те, що посилання відповідачів в касаційних скаргах на порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, та ними повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішеннях, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги Київської міської митниці Державної фіскальної служби України та Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України, Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак