Справа № 804/1285/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/1285/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року

справа № 804/1285/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у справі №804/1285/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» 16 січня 2015 року звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України згідно з яким просить суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600131/1 від 14.07.2014р.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що при проведені митного оформлення партії товару відповідачем безпідставно було витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості товару за неосновним методом та видано картку відмови у митному оформленні товару.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що встановлені судом обставини справи свідчать про те, що в процесі митного оформлення партії товару відповідачем не було порушено норм митного законодавства України. На думку суду, відповідач приймаючи спірне рішення, дів в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, не відповідності висновків суду обставинам справи.

Посилається на відсутність розбіжностей у документах визначених у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та наданих відповідачу під час митного оформлення товару.

Просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, відповідач посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просили у її задоволені відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 13.02.2014 р. між ПАТ “ДМКД” (покупець) та компанією “Puyang Refractories Group CO., Ltd.”, Китай (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 14-0298-12, згідно з умовами якого продавець зобов’язався продати покупцю, а покупець зобов’язався купити продукцію, номенклатура, кількість, ціна, строки поставки та якісні характеристики якої зазначені в специфікаціях.

Згідно з специфікацією № 6 продавець зобов’язався поставити наступні вогнетривкі вироби виробництва Китаю: стакан-дозатор по ціні 82,92 дол. США за 1 шт.; продувальний блок по ціні 314,82 дол. США за 1 шт.

Умови поставки: DAP - станція Правда, Придніпровської залізниці (Інкотермс - 2010).

Вартість пакування і маркування включені до вартості товару (п. 2.1 контракту).

Разом з продукцією продавець зобов’язаний надати покупцеві наступний пакет документів (п. 3.5 контракту): рахунок-фактура; пакувальний аркуш із зазначенням матеріалу упаковки і її ваги (брутто, нетто); сертифікат походження продукції, виданий торгово-промисловою палатою країни виробника; експортна декларація; залізнична накладна або автотранспортна накладна CMR; паспорт або сертифікат якості заводу-виробника на кожну одиницю продукції.

Так, митним органом при візуальному контролі документів до митної декларації від 10.07.2014р. №110010000/2014/021056 виявлено певні ознаки ризиковості операції, оскільки посадовою особою Дніпропетровської митниці здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, за результатами якого зроблено висновок, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності.

Враховуючи викладене, Дніпропетровська митниця прийшла до висновку, що надані ПАТ “ДМКД” документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення (перевезення, навантажувально-перевантажувальні витрати, витрати з експедирування вантажу), та що наявні підстави для сумніву у повноті врахування транспортної складової у заявленій декларантом митній вартості товару.

Згідно п.5 ст.55 Митного кодексу України проведено консультацію з приводу обрання методу визначення митної вартості згідно з п.3.4 ст.57 Митного кодексу України.

Здійснено обмін наявною у митного органу та декларанта інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності, на що декларантом ПАТ “ДМКД” було заявлено, що відповідно п. 8 ст. 55 Митного кодексу України зазначені у вимогах митного органу документи будуть надані в установлений законом термін.

Дніпропетровською митницею, враховуючи застереження відповідно до ст. 61 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості було застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-а - метод за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваного товару, раніше ввезеного, відповідно до положень статті 58 Митного кодексу України. Митну вартість скориговано за попередніми оформленнями відповідно до статті 59 Митного кодексу України на підставі наявної інформації щодо митного оформлення ідентичних товарів:

-№ 702020001/2014/5046 від 11.06.2014р. - 5,7740 Дол.США/кг - метод 2.

-№ 700100000/2014/4657 від 27.05.2014р. - 8,0069 Дол.США/кг- метод 2.

Коригування митної вартості проведено за рішенням від 14.07.2014р. №110010000/2014/ 600131/1 - 2 метод.

Згідно з матеріалами справи, 14.07.2014р. ПАТ “ДМКД” випустив товар у вільний обіг за митною декларацією №110010000/2014/021056, а також сплатив різницю у сумі 6056,02 грн.

- експертний висновок Дніпропетровської ТПП від 12.08.2014р. №ГО- 3490;

- калькуляція № 14-05-063 від 05.08.2014р.;

- калькуляція № 14-05-064 від 05.08.2014р.;

- лист № 14-05-072 від 27.08.2014р.

Інші документи за сформованим переліком до митниці не надходили.

Суд першої інстанції погодився з висновком митного органу, що надані позивачем до митниці додаткові документи також не підтверджують заявлену митну вартість товару.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення та картки відмови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач приймаючи спірне рішення та картку відмови діяв правомірно.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

1. За контрактом від 13.02.2014р. №14-0298-12 (п.4.1) умови платежів зазначаються у специфікаціях до контракту. Товари зазначені у поданій до митного оформлення митній декларації імпортовано відповідно до специфікацій №6. Відповідно п.1 зазначеної специфікації до зовнішньоекономічного контракту від 13.02.2014р. №14-0298-12 продукція поставляється на безоплатній основі, але товар імпортовано за комерційним інвойсом, що не містить посилання на зазначені умови.

2. Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту до вартості товару включено вартість пакування та маркування - п.2.1 контракту від 13.02.2014р. №14-0298-12, але відомостей щодо відповідної складової митної вартості декларантом не надано.

Враховуючи викладене, Дніпропетровська митниця прийшла до висновку, що надані ПАТ “ДМКД” документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення (перевезення, навантажувально-перевантажувальні витрати, витрати з експедирування вантажу), та що наявні підстави для сумніву у повноті врахування транспортної складової у заявленій декларантом митній вартості товару.

Однак вказані підстави для прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими враховуючи наступне.

2. В відомостях залізничної накладної від 10.06.2014 року № L041578 (гр. 23-документи, що додані відправником) зазначено всі документи, що прямували разом із вантажем та цією накладною. На вищевказаній накладній стоїть відбиток штампу «Під митним контролем» митниці на кордоні. Стаття 335 МК України, на яку посилається відповідач в картці відмови, не містить вимог щодо обов'язкового нанесення цього відбитку штампу на всіх документах, які надходять до митниці разом з вантажем.

3. Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту до вартості товару включено вартість пакування та маркування - п.2.1 контракту від 13.02.2014р. №14-0298-12.

За умовами постачання DАР - станція Правда, Придніпровської залізниці (Інкотермс-2010), Продавець за контрактом зобов'язаний за власний рахунок укласти контракт про перевезення товару, одержати будь-яку експортну ліцензію і виконати всі митні формальності, необхідні для експорту товару та для його перевезення через будь-яку країну та надати товар у розпорядження Покупця на транспортному засобі, що прибув, готовим до розвантаження у названому місці призначення. Продавець несе всі ризики, пов'язані з доставкою товару до названого місця. Тобто, відповідно до умов поставки за Контрактом витрати на транспортування включені у вартість товару і відповідно до ч.6 ст. 53 МКУ подання транспортних (перевізних) документів для підтвердження митної вартості товарів не передбачено.

Отже, поставка товару на умовах DАР передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі вартість пакування та маркування), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Тому, доводи митниці про відсутність можливості провести розрахунок транспортної складової митної вартості товару через відсутність вартості витрат на пакування та маркування в документах митного оформлення, є безпідставними, оскільки для підтвердження митної вартості товарів, ввезених на умовах DАР, взагалі не потребується здійснення будь-яких розрахунків вартості витрат на пакування та маркування.

Крім того, згідно з ч.2 ст. 53 МК України, митна декларація країни відправлення не відноситься до вичерпного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів та не є документом, що підтверджує митну вартість товарів.

Також, відповідно до листа продавця товару № 14-05-072 від 27.08.2014 року, згідно з порядком декларування експортної продукції в КНР, в експортних митних деклараціях для вогнетривких виробів і матеріалів вказані умови СІF. Умови поставки DАР перетворюються митними органами КНР в СІF, у зв'язку з тим, що, згідно з китайським законодавством, у відповідній графі експортної митної декларації при постачанні морським транспортом можуть бути вказані тільки три варіанти умов поставки - FОВ, СFR, СІF (а.с. 54).

Відповідно до умов поставки за Контрактом витрати на транспортування включені у вартість товару і відповідно до ч.6 ст.53 МК України подання транспортних (перевізних) документів для підтвердження митної вартості товарів не передбачено.

При цьому, п. 2.1 Контракту передбачає, що вартість пакування та маркування включені до вартості товару.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази наявності жодних витрат позивача на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.

Жодних витрат позивачем на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів не відбулося.

Таким чином сумніви відповідача щодо повноти врахування транспортної складової у заявленій декларантом митній вартості товару є безпідставними та необґрунтованими.

Документи, подані позивачем разом з ВМД від 10.07.2014 року №110010000/2014/021056 для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість, відповідно до ч.2 ст.53 МК України, Дніпропетровській митниці, не містили в собі розбіжності, та не мали наявних ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що підлягала сплаті за ці товари. Зауваження митниці не свідчать про наявність розбіжностей і не доводять наявність визначених ч.3 ст.53 МК України підстав для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Аналіз наданих позивачем документів свідчить про те, що відомості про заявлену ним митну вартість є об'єктивними, такими, що піддаються обчисленню та підтверджуються документально.

Щодо доводів митного органу про те, що в результаті проведеного контролю були виявлені розбіжності, а саме заявлена митна вартість, згідно з наданими документами нижча, ніж в електронних документах, пов'язаних з перевіркою даних за МД, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Надані відповідачем до матеріалів справи копії документів, в якості доказів щодо правомірності застосування ним другорядного методу визначення митної вартості товару, згідно з інформації з ЄАІС ДМСУ, в тому числі МД від 11.06.2014 року №702020001/2014/5046, МД від 27.05.2014 №700100000/2014/4657 (а.с. 137-143) не є належними доказами по цій справі, оскільки з наданих документів вбачається, що митна вартість товарів за МД, на які посилається відповідач, була прийнята за контрактом умови якого не відомо. При цьому згідно з листа продавця товару № 14-05-064 від 05.08.2014 року, (а.с. 55) усі вогнетривкі вироби цієї компанії виробляються за індивідуальними проектами для кожного окремого заказника.

Разом з тим, не зважаючи на необґрунтованість вимог відповідача про надання додаткових документів, позивач зі зверненням вих. № 062Д/1700 від 23.09.2014 року додатково надав калькуляцію № 14-05-064 від 05.08.2014 року, лист № 14-05-072 від 27.08.2014 року та висновок ТПП № ГО-3490 від 12.08.2014 року, який також підтверджував заявлену ним митну вартість товару.

Дії відповідача по застосовуванню -2-а- методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів суперечать діючому законодавству.

Отже суд апеляційної інстанції вважає, що аналіз наданих позивачем документів свідчить про те, що відомості про заявлену ним митну вартість є об'єктивними, та такими, що піддаються обчисленню та підтверджуються документально.

Митницею не доведено правомірність витребування додаткових документів та як наслідок неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товару.

У відповідності з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач протягом розгляду справи не довів у процесуальний спосіб правомірність оскарженого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, статтею 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у справі №804/1285/15– скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» судовий збір у розмірі 2740 (дві тисячі сімсот сорок) грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 21 грудня 2015 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко