Справа № 801/8371/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Київ К/800/12592/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),

Головчук С.В.,

Ліпського Д.В.,

секретаря судового засідання Горбатюка В.С.,

за участю представника відповідача, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" до директора Феодосійського політехнічного інституту Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова Фаріонова Анатолія Михайловича, проректора з науково-педагогічної, адміністративної роботи та розвитку Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова ОСОБА_4 про визнання протиправними дій,

за касаційною скаргою проректора з науково-педагогічної, адміністративної роботи та розвитку Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова ОСОБА_4 на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2014 року,

встановив:

У серпні 2013 року Всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" (далі - Громадська організація) звернулась до суду з адміністративним позовом до директора Феодосійського політехнічного інституту Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова (далі - Політехнічний інститут) Фаріонова А.М. про визнання протиправними дій директора, голови приймальної комісії Політехнічного інституту Фаріонова А.М., що полягає у ненаданні відповіді на запит на інформацію позивача та у ненаданні інформації на запит позивача.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 06 березня 2013 року Управління контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки, яке є структурним підрозділом Громадської організації, направило директору Політехнічного інституту Фаріонову А.М. запит на інформацію з проханням надати належним чином засвідчені копії документів та вчинити визначені в запиті дії, проте відповідь і документи надано не було.

Ухвалою Окружного адміністративного суду АР Крим від 17.10.2013р. залучено до участі у справі другим відповідачем проректора з науково-педагогічної, адміністративної роботи та розвитку Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова ОСОБА_4 (далі - проректор Національного університету ОСОБА_4.).

Постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 28 листопада 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2014 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 28 листопада 2013 року та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Визнано протиправними дії проректора з науково-педагогічної, адміністративної роботи та розвитку Феодосійського політехнічного інституту Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова ОСОБА_4 щодо не направлення запиту Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" від 06.03.2013р. належному розпоряднику інформації. В решті позову відмовлено.

В касаційній скарзі проректор Національного університету ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову окружного адміністративного суду. Посилається на неповне встановлення апеляційним судом обставин справи, неналежне дослідження доказів та неправильне застосування норм чинного законодавства. На думку цього відповідача, запит від імені Громадської організації подала не уповноважена особа, ще до пред`явлення позову до директора Політехнічного інституту позивач знав, що належним розпорядником інформації є Національний університет, ОСОБА_4 не є проректором Політехнічного інституту як вказано в судовому рішенні.

В запереченні на касаційну скаргу позивач вважає її доводи необґрунтованими, просить залишити оскаржену постанову без змін.

Вислухавши пояснення ОСОБА_4 і представника відповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено такі фактичні обставини.

6 березня 2013 року начальник управління контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки Громадської організації листом за № 184/1-13 направила директору Політехнічного інституту Фаріонову А.М. запит на інформацію, в якому просив надіслати: Статут ВНЗ; свідоцтво про реєстрацію ВНЗ; довідку про включення ВНЗ до Державного реєстру ВНЗ України з додатками; ліцензію ВНЗ та додатки до неї; довідку з ЄДРПОУ; правила прийому до ВНЗ у 2013 році; положення про приймальну комісію ВНЗ; наказ про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ; план роботи та графік засідань приймальної комісії ВНЗ; дислокацію приміщень, які задіяні для підготовки та проведення прийому абітурієнтів до ВНЗ; встановлені квоти прийому до ВНЗ різних категорій осіб. Також в запиті на інформацію висловлювалось прохання забезпечити запрошення представників від ВГО та Управління на засідання приймальної комісії та на інші заходи, пов'язані з проведенням приймальної кампанії до ВНЗ, а також надіслати перепустки на ім'я осіб, зазначених у запиті, забезпечити розміщення на інформаційних стендах відповідача інформації громадської організації та інше.

Політехнічний інститут листом від 14.03.2013р. за № 34 за підписом директора ОСОБА_4 повідомив позивача, що не володіє зазначеною інформацією, оскільки розпорядником інформації є юридична особа - Національний університет та рекомендував звернутися до його керівництва.

Зазначаючи про неотримання від відповідача ані відповіді, ані запитуваних документів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Політехнічний інститут не має статусу юридичної особи, так як є структурним підрозділом Національного університету, проректор ОСОБА_4, який на момент звернення позивача з інформаційним запитом (станом на 11.03.2013 року) виконував обов'язки керівництва інституту, не є особою, якій Законом України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939) делеговані повноваження суб'єктом владних повноважень, і не може вважатися розпорядником публічної інформації, оскільки відповідним суб'єктом у даному випадку є ректор Національного університету.

З таким висновком суду першої інстанції обґрунтовано частково не погодився апеляційний суд.

Відповідно до статті 1 Закону № 2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 5 цього Закону встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною 1 статті 14 Закону № 2939 передбачено обов'язок розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень.

В силу статті 13 Закону України "Про громадські об'єднання" громадське об'єднання зі статусом юридичної особи може мати відокремлені підрозділи, які утворюються за рішенням відповідного керівного органу громадського об'єднання згідно із статутом.

За змістом пункту 1.1 Положення про Управління ВГО Управління є консультативно-дорадчим структурним підрозділом ВГО і створюється з метою здійснення громадського контролю, моніторингу, взаємодії та налагодження співпраці з державними органами та закладами сфери освіти і науки. Пунктом 4.3 наведеного Положення встановлено, що Управління має право надсилати запити на інформацію та отримувати інформацію від державних органів та закладів сфери освіти і науки, їх посадових та службових осіб.

Отже, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, запит на інформацію поданий належним запитувачем, якому не потребувалась довіреність від Громадської організації.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Оскільки Політехнічний інститут не володів запитуваною інформацією, але ОСОБА_4, проректору Національного університету, на якого з 17.10.2012р. по 4.04.2013р. покладено виконання обов'язків керівника інституту, було відомо, хто володіє такою інформацією, він повинен був направити запит до Національного університету, про що повідомити позивача.

У зв`язку з цим апеляційний суд дійшов правильного висновку, що запит про надання публічної інформації безпідставно не був направлений належному розпоряднику інформації з повідомленням про це позивача, а тому обґрунтовано в цій частині задовольнив позов.

Помилкове зазначення в судовому рішенні посади ОСОБА_4 як проректора Феодосійського політехнічного інституту може бути виправлене судом в порядку статті 169 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а згідно з пунктом 2 зазначеної норми закону - зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Тому захист порушеного права шляхом пред`явлення позову про визнання протиправними дій відповідає приписам наведеного законодавства. В такій правовій ситуації можливе подальше звернення до суду з окремим позовом про спонукання до вчинення певних дій, відшкодування шкоди тощо.

Статтею 224 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Постанова суду апеляційної інстанції відповідає цим критеріям.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу проректора з науково-педагогічної, адміністративної роботи та розвитку Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду 5 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Ю.К. Черпак

С.В. Головчук

Д.В. Ліпський