Справа № 815/5961/15
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5961/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Піньковській О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідачі: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

ГУ ДКСУ в Одеській області: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Одеської митниці Державної фіскальної служби в особі м/п «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби, ГУ ДКСУ в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо визначення митної вартості товарів, визнання недійсною картки відмови в прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040605/2015/0008 від 10.09.2015р., скасування рішення № 500040605/2015/000003/2 від 10.09.2015р.,

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 21 грудня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Одеської митниці Державної фіскальної служби в особі м/п «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби, ГУ ДКСУ в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати неправомірними дії Одеської митниці Державної фіскальної служби в особі м/п «Іллічівськ» Державної митної служби України щодо визначення митної вартості товарів №500040605/2015/000003/2 від 10.09.2015 р.;

визнати недійсною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040605/2015/00008 від 10.09.2015 р.

скасувати рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби в особі м/п «Іллічівськ» Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №500040605/2015/000003/2 від 10.09.2015р.;

стягнути з Держаного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» надмірно нарахованого Одеською митницею ДФС та сплаченого ТОВ «Аквафрост» податку на додану вартість, додатковий імпортний збір та імпортне мито у розмірі 198094,82 грн. шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок №1531 в АТ «Укрексімбанк» м.Одеса, МФО 328618;

стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.09.2014 р. між підприємством «STERTAR SNACKS LTD» (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Покупець) укладено контракт № 1/09-14-оf/, відповідно до умов якого ТОВ «Аквафрост» імпортував на митну територію України у вересні 2015 року товар (заморожену ікру оселедця (очищену), зазначений у додатку № 22of від 01.09.2015р. Позивач вказав, що відповідно до додатку № 22of від 01.09.2015р. до вказаного контракту оплата здійснювалась на умовах відстрочки платежу 90 (девяносто) банківських днів з моменту очистки вантажу. Вартість товару становила 3,00 долари США за 1 кг. Сума поставки 57000,00 доларів США. З урахуванням зазначеного, ТОВ «Аквафрост» заявлено митну вартість товару у розмірі 3,00 долари США за 1 кг. Позивач вважає,що відмовляючи останньому у прийнятті митної декларації та митному оформленні товару за заявленою митною вартістю та складаючи картку відмови у прийнятті митної декларації, відповідач допустив чисельні порушення чинного законодавства. Відтак, на думку останнього, дії Одеської митниці Державної фіскальної служби в особі м/п «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби були безпідставними та неправомірними, в звязку з чим рішення про коригування митної вартості № 500040605/2015/000003/2 від 10.09.2015р. має бути скасовано, а картка відмови в прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040605/2015/0008 від 10.09.2015р. - визнана недійсною. Крім того, позивач вважає необхідним стягнути з Державного бюджету України суму надмірно нарахованого Одеською митницею ДФС та сплаченого ТОВ «Аквафрост» податку на додану вартість, додатковий імпортний збір та імпортне мито, що складає 198094,82 грн. Не погодившись з висновками відповідача про наявність розбіжностей в поданих позивачем для митного оформлення документах, вважаючи картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування заявленої митної вартості протиправними, такими, що не ґрунтуються на вимогах митного законодавства, позивач звернувся до суду з цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача - Одеської митниці Державної фіскальної служби позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях проти адміністративного позову (а.с. 49-54).

Відповідач - ГУ ДКСУ в Одеській області явку представника до судового засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та завчасно.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 р. між підприємством «STERTAR SNACKS LTD» (м. Нікосія, Кіпр) (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Покупець) укладено контракт № 1/09-14-оf/, відповідно до п.1 якого постачальник зобовязується поставити згідно даного контракту товар, який вказується в додатках (а.с. 13-15).

Згідно п. 3.2 контракту поставка товару на адресу покупця здійснюється на умовах обумовлених в додатках до контракту (згідно Інкотермс 2000).

Згідно п.п. 4.1-4.2 контракту ціна товару, який постачається, повинна бути погоджена сторонами та зазначена в інвойсі чи в додатку на кожну поставку товару. Загальна сума контракту складається з сум поставок, вказаних в інвойсах і/чи додатках на кожну окрему поставку.

Згідно контракту № 1/09-14-оf/ від 01.09.2014 р. на умовах CIР м.Іллічівськ на митну територію України поставлено товар на загальну суму 57000,00 доларів США. При цьому ТОВ «Аквафрост» заявлено митну вартість товару у розмірі 3,00 долари США за 1 кг.

Для підтвердження митної вартості товарів до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) №500040605/2015/002354 від 10.09.2015р. подано зовнішньоекономічний договір (контракт) № 1/09-14-оf/ від 01.09.2014 р., інвойс №464227 від 01.09.2015р., додаток до контракту № 22 від 01.09.2015р.

Під час опрацювання відповідачем наданих позивачем для здійснення митного оформлення документів, за результатами візуальної перевірки зясовано, що підписи продавця у контракті, додатку до нього та в інвойсі мають різний вигляд. Відтак, митниця дійшла висновку, що вказані суперечності могли свідчити про неавтентичність поданих до митного оформлення документів та про можливу підміну документів з метою заниження заявленої митної вартості товарів. Оскільки, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, орган доходів і зборів був позбавлений можливості здійснити перевірку числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 Митного кодексу України, чим була зумовлена необхідність здійснення запиту щодо надання додаткових документів та відомостей. Відповідно до ч. 5 ст.54 Митного кодексу України відповідач витребував у позивача додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписки з бухгалтерської документації; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Крім того, декларанту повідомлено, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України він або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларант на вказану вимогу повідомив про неможливість надання витребуваних митним органом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Отже, за результатами проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом, останньому повідомлено про те, що митну вартість товарів, заявлених до митного оформлення за електронною митною декларацією № 500040605/2015/002354 від 10.09.2015р. буде скориговано відповідно до ст. 55 Митного кодексу України.

В повідомленні Одеської митниці ДФС також зазначено про застосування другорядних методів визначення митної вартості товару, оскільки заявлена декларантом митна вартість за ціною договору не підтверджена документально. У зв'язку з відсутністю у митному органі інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами та інформації щодо обчисленої вартості, наданої виробником, неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів та методу визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості, тому митна вартість оцінюваних товарів буде визначена за резервним методом.

З огляду на вищезазначене, митницею здійснено коригування митної вартості товару, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040605/2015/0008 від 10.09.2015р. та прийнято рішення № 500040605/2015/000003/2 про коригування митної вартості товару, відповідно до якого визначено митну вартість товару за резервним методом. При цьому, з метою забезпечення повноти оподаткування зазначеного товару митницею було проведено аналіз баз даних ЄАІС ДФС та встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим: (митні декларації № 500040605/2014/001429 від 29.12.2014р., № 204050000/2015/1341 від 30.01.2015р.), ніж рівень митної вартості, який було заявлено декларантом 3,0 долари США за кг, тому митну вартість визначено на рівні 4,09 долари США за кг нетто (а.с. 25-26).

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно вимог ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

При цьому, вирішуючи дану справу, суд враховує, що сумніви в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України можуть виникнути у митного органу, як у звязку із аналізом наданих декларантом документів, так і на підставі даних ЄАІС ДФС.

Так, відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України № 362 від 13.07.2012р., під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Правомірність використання митним органом бази даних ЄАІС ДФС при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості підтверджується, також, статтями 31, 33, 362 і 363 Митного кодексу України.

Враховуючи вищенаведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що наявність у ЄАС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку підставою для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості заявленого ним до декларування товару стало спрацювання профілів ризику системи управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості (форма контролю 103-1 «Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені в цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС ДФС та форма контролю 105-2 «контроль правильності визначення митної вартості» та у звязку з тим, що у поданих документах містяться розбіжності, а саме: торгівельна марка товару у митній декларації не відповідає даним в інвойсі (в інвойсі торгівельна марка відсутня), відповідно ця інформація не стосується оцінюваного товару. В наданих декларантом документах, а саме комерційному інвойсі№464227 від 01.09.2015р. постачальником товару зазначено компанію «STERTAR SNACKS LTD» (Кіпр), а відповідно декларації виробника від 01.09.2015р. постачальником товару є компанія «Norway Pelagic» (Норвегія). До митного оформлення надано контракт№ 1/09-14-оf/ від 01.09.2014 р. між компанією «STERTAR SNACKS LTD» (Кіпр) та ТОВ «Аквафрост» (Україна), інвойс №464227 від 01.09.2015р., додаток до контракту № 22 від 01.09.2015р. за результатами візуальної перевірки документів зясовано, що підписи продавця у контракті, додатку до нього та в інвойсі мають різний вигляд, що викликає у митного органу сумніви щодо їх автентичності.

З огляду на викладене, суд вважає, що в даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення позивачем митної вартості товару, а тому митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.

На думку суду, при витребуванні додаткових документів відповідач діяв відповідно до вимог ст.53 Митного кодексу України.

При цьому, відповідач, відповідно до наведених законодавчих норм, надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак, позивач не використав надані митницею можливості щодо підтвердження заявленої митної вартості чи узгодження з митницею митної вартості спірного товару, не надав обґрунтувань щодо неможливості надання додаткових документів.

Поряд з цим, суд наголошує, що інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Таким чином, оскільки декларантом не були виконані вимоги митного органу щодо надання додаткових документів для встановлення митної вартості товару, суд вважає, що дії митниці при визначенні митної вартості зазначених товарів за методами, визначеними Митним кодексом України, були правомірними, здійсненні виключно в межах та у спосіб, встановлений чинним законодавством, а прийняті нею рішення є обґрунтованими.

При цьому, суд враховує, що в оскаржуваних рішеннях митниця послідовно довела неможливість застосування попередніх методів. Так, в графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості зазначено, що митна вартість імпортованого товару не могла бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції) відповідно до вимог ст. 58 Митного кодексу України в зв'язку з тим, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості в результаті аналізу поданих для підтвердження митної вартості документів виявлено, що документи містять розбіжності та неточності. Митна вартість заявленого позивачем товару не могла бути визначена за другорядними методами відповідно вимог статті 59 Митного кодексу України та статей 60, 62, 63 даного Кодексу з огляду на не підтвердження декларантом зазначених ним відомостей документально та у звязку із чим, відповідно, і відсутності інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, відсутності інформації щодо обчислення вартості, наданої виробником.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що приймаючи рішення про визначення митної вартості товарів, що були заявлені позивачем до декларування, відповідач діяв в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, рішення митниці відповідають вимогам ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України щодо їх змісту, підстав для скасування оскаржуваних позивачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та рішення про коригування митної вартості товарів не вбачається.

Таким чином, на підставі ст.ст.10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними, а вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що при визначенні митної вартості товарів відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відтак позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, позивачу сплачений судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Одеської митниці Державної фіскальної служби в особі м/п «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби, ГУ ДКСУ в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо визначення митної вартості товарів, визнання недійсною картки відмови в прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040605/2015/0008 від 10.09.2015р., скасування рішення № 500040605/2015/000003/2 від 10.09.2015р., - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.12.2015р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

відмова

23 грудня 2015 року.