Справа № 804/214/13-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2015 р. м. Київ К/800/47873/13

К/800/47864/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Малиніна В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів,

провадження в якій відкрито за касаційними скаргами Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - ГУ МВС України в Дніпропетровській області) на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 пред'явила у суді вказаний позов, в якому просила визнати протиправними та скасувати накази ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 2290 від 13 листопада 2012 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни та наказ № 227 о/с від 13 листопада 2012 року в частині звільнення її зі служби в органах внутрішніх справ на підставі підпункту "є" пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення), зобов'язати ГУ МВС України в Дніпропетровській області поновити її на службі в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Кіровського районного відділу ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 14 листопада 2012 року та стягнути з ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2012 року по день винесення судового рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2013 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 2290 від 13 листопада 2012 року про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 227 о/с від 13 листопада 2012 року в частині звільнення ОСОБА_4 зі служби в органах внутрішніх справ на підставі підпункту "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Зобов'язано ГУ МВС України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_4 на службі в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Кіровського районного відділу Дніпропетровського МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 14 листопада 2012 року. Стягнуто з Дніпропетровського МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2012 року по 12 лютого 2013 року. В частині поновлення на службі в органах внутрішніх справ та виплати середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

В обґрунтування касаційних скарг відповідачі посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставлять питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з вересня 2006 року проходила службу в органах внутрішніх справ, з 14 серпня 2009 року на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Кіровського районного відділу Дніпровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 13 листопада 2012 року № 227 о/с ОСОБА_4 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас, згідно з підпунктом "є" пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення.

Підставою для прийняття цього наказу став наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 13 листопада 2012 року № 2290, відповідно до якого ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ на підставі підпункту «є» пункту 64 Положення за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у неповідомленні керівництву районного відділу про факт свого перебування під слідством у якості підсудної та обвинувачуваної за кримінальною справою № 70109018, чим були грубо порушені вимоги наказу МВС України від 31 травня 2001 року № 010, Дисциплінарного статуту ОВС України, Присяги працівника ОВС України, а також висновок службового розслідування за фактом обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

Даним висновком встановлено, що ОСОБА_4 грубо порушила службову дисципліну, що виразилося у неповідомленні керівництва районного відділу про факт свого перебування під слідством у якості обвинуваченої за кримінальною справою № 70109018, чим грубо порушила вимоги пункту 4.25 наказу МВС України від 31 травня 2001 року № 010.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з протиправності спірних наказів, оскільки службове розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності проведено з порушенням норм чинного законодавства.

Втім, колегія суддів вважає, що такого висновку суди дійшли без повного та всебічного з'ясування обставин у справі, та перевірки їх доказами, що призвело до передчасних висновків.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а відповідно до статті 2 Статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою для притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності стало грубе порушення нею вимоги пункту 4.25 наказу МВС України від 31 травня 2001 року № 010 «Про затвердження Інструкції про порядок відбору, вивчення, проведення спеціальної перевірки відносно осіб, які приймаються на службу в ОВС України».

Вирішуючи спір, суди дійшли висновку, що посилання відповідачів в спірних наказах як на доказ вчинення ОСОБА_4 грубого порушення службової дисципліни на порушення пункту 4.25 наказу МВС України від 31 травня 2001 року № 010 «Про затвердження Інструкції про порядок відбору, вивчення, проведення спеціальної перевірки відносно осіб, які приймаються на службу в ОВС України» є безпідставним, оскільки він не містить обов'язку особи письмово повідомляти про дату прийняття постанови про притягнення до кримінальної відповідальності чи прийняття судом до провадження кримінальної справи. При цьому, вказали на те, що зазначений наказ скасовано наказом МВС України від 24 квітня 2012 року № 356.

Однак, наказ МВС України від 31 травня 2001 року № 010 «Про затвердження Інструкції про порядок відбору, вивчення, проведення спеціальної перевірки відносно осіб, які приймаються на службу в ОВС України» на який послався відповідач при прийнятті наказу про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності, як і наказ МВС України від 24 квітня 2012 року № 356, в матеріалах справи відсутні.

Водночас, як слідує з доводів касаційних скарг, згідно з наказом МВС від 24 квітня 2012 року № 356 дск «Про скасування наказу МВС від 31 травня 2001 року № 010» наказ МВС України від 31 травня 2001 року № 010 втрачає чинність після набрання чинності нової редакції Порядку. Оскільки на час притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності МВС України новий Порядок не прийнято, то, відповідно, він є чинним.

Отже, колегія суддів вважає, що без встановлення зазначених обставин та надання їм належної правової оцінки, що має важливе значення для вирішення цього спору, суди попередніх інстанцій передчасно прийшли до своїх висновків.

Окрім цього, суди не перевірили дотримання порядку ознайомлення ОСОБА_4 з висновком службового розслідування відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 6 грудня 1991 року № 552, відповідно до якої посадова особа при проведенні службового розслідування зобов'язана ознайомити з затвердженим висновком службового розслідування особу, у відношенні якої воно проводилося, за бажанням на те останньої, якщо це не суперечить вимогам дотримання державної або службової таємниці.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за певний період, з направленням справи на новий розгляд, оскільки суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеної відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, а не обмежитись встановленням періоду, за який необхідно виплатити цей середній заробіток (постанова Верховного Суду України від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13).

При новому розгляді справи судам слід врахувати зазначене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги, належно оцінити докази і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності із нормами законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

З огляду на те, що в силу повноважень, передбачених частиною першою статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції позбавлений можливості досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, то, відповідно до частини другої статті 227 КАС України, справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 220-1 КАС України, за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення, суд касаційної інстанції ухвалює рішення за наслідком попереднього розгляду справи, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись статтями 220-1, 227, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников