Справа № 554/6704/15-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 р.Справа № 554/6704/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 24.09.2015р. по справі № 554/6704/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області -

про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

22.05.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивачка, ОСОБА_1С.) звернулась до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконкомі Октябрської районної у м. Полтаві ради від 30.04.2015 року №1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 24.09.2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивача, Виконавчий комітет Октябрської районної у м. Полтаві ради, посилаючись на законність та обгрунтованість постанови суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, розгляд справи провести за відсутності представника відповідача.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивача, Головне управління ДФС у Полтавській області, посилаючись на законність та обгрунтованість постанови суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники процесу не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 17.03.2015 р. співробітником Полтавського РВ відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія ПО №005602 про вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КпАП України. За змістом цього протоколу продавець кафетерію ОСОБА_1, перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: Полтавській район, с. Россошенці, вул. Шевченка,34, 17.03.2015 р. близько 18.05 год. продала неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пляшку горілки "Немірофф" міст. 0,5л., міц. 40% за ціною 52,25 грн. (а.с. 34).

Постановою №1 від 30.04.2015 року Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Октябрської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.156 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн. (а.с. 8).

Не погодившись з постановою від 30.04.2015 року №1, позивачка звернулась із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, відповідальність за яке настає, зокрема, в разі продажу алкогольних напоїв неповнолітнім, доведена належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.2 ст. 156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар),- тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Таким чином, частиною 2 статті 156 КУпАП продавця наділено правом отримувати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати продавця дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення від відповідальності.

За приписами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення в розумінні ст.251 КУпАП є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, який встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також ї цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відмовилась підписувати документи, які були складені працівниками міліції, фактично відмовившись таким чином і від отримання другого екземпляру протоколу, оскільки ст.254 КУпАП передбачене його вручення під розписку. В протоколі міститься відмітка про відмову ОСОБА_1 від підпису та надання пояснень в присутності понятих. ( а.с. 33-34). Крім того, ОСОБА_1 відмовилась від пояснень і при її опитуванні (а.с.35).

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, в тому числі, правильності складення протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяло майнову шкоду, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення фіксує факт вчинення особою такого правопорушення та є самостійним доказом при вирішенні питання щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Судовим розглядом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серія ПО № 005692 від 17.03.2015 року складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП, має необхідні реквізити, які передбачені ч.ч. 3, 4 цієї статті.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПО № 005692 від 17.03.2015 р. зазначено, що 17.03.2015 р. ОСОБА_1 приблизно о 18.15 год. зі свого робочого місця магазину - каферетію "Продукти" в с. Россошенці, вул. Шевченка,34 продала неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пляшку горілки міст. 0,5л. (а.с. 34).

Згідно трудового договору від 04.11.2013 р. ОСОБА_1 є продавцем продовольчих товарів ФОП "Манюня" ( а.с. 41).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, на час розгляду справи адміністративною комісією, крім протоколу ПО № 005692 від 17.032015 року, підтверджувалась також іншими документами, що містяться в матеріалах справи, зокрема, письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 36), копією паспорта ОСОБА_2, який підтверджує його вік, тощо (а.с.37).

Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про те, що вчинення ОСОБА_1 правопорушення спровоковане працівниками міліції.

Доводи апелянта, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем без її участі, чим позбавлено її можливості бути заслуханою на засіданні адміністративної комісії, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки про дату, час та місце розгляду справи позивачка повідомлялась своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. ( а.с. 43-45).

Як убачається із матеріалів справи, клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 30.04.2015 року, надійшло до адміністративної комісії о 14 год. 35 хв. 30.04.2015 року , тобто, вже після розгляду адміністративного матеріалу, що підтверджується доповідною головного спеціаліста загального відділу Октябрської районної у м.Полтаві ради ( а.с.24).

Крім того, колегія суддів зазначає, що правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 КУпАП, не належить до порушень, при розгляді справ щодо яких відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою, тому адміністративна комісія мала право розглянути справу у відсутність ОСОБА_1

Не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що в порушення ст. 61 Конституції України, її двічі притягнуто до відповідальності, оскільки вказана постанова не містить інформації щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що факт продажу горілки неповнолітньому не підтверджується, з посиланням на відсутність розрахункового документа, який проведений через РРО, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки факт продажу позивачкою алкогольного напою особі, яка не досягла 18 років, зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення, який є належним доказом при вирішенні питання щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, зібраними у справі фактичними даними, які узгоджується між собою, є належними та допустимими доказами, доведено провину позивачки у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, відповідальність за яке настає, в тому числі, в разі продажу алкогольних напоїв неповнолітнім.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є мінімальним у межах санкції ч.2 ст. 156 КУпАП, що свідчить про врахування її майнового, сімейного стану, а також конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач, при прийнятті оскаржуваної постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Октябрського районного суду м. Полтава від 24.09.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 24.09.2015р. по справі № 554/6704/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 22.12.2015 р.