Справа № 820/10887/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"18" грудня 2015 р. № 820/10887/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Оренда-Центр"
до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області
про визнання протиправними дій та скасування наказу ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю "Оренда-Центр", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд :

1. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 07.08.2015 року, № НОМЕР_2 від 22.10.2015 року;

2. Зобов'язати Відповідача відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ Оренда-Центр (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах № 3784/2201/36993117 від 09.06.2015 року, № 4307/22-01/36993117 від 09.07.2015 року, № 4686/22-04/36993117 від 28.07.2015 року.

3. Питання щодо розподілу судових витрат вирішити відповідно до ст.. 94 КАС України.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 07.08.2015 року, № НОМЕР_2 від 22.10.2015 року з якими позивач не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України.

В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Судом встановлено, що з 26.05.2015 по 02.06.2015 року Тернопільскою ОДПІ Головного управління ДФС У Тернопільскій області була проведена позапланова виїзна перевірка TOB «Оренда-Центр», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при оформленні взаємовідносин з ТОВ «Капітал Х» () за березень 2015 року.

В результаті проведення перевірки, було складено акт № 3784/2201/36993117 від 09.06.2015 року яким встановлено порушення позивачем ст. 22, п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, аб. 14 п.п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, в результаті чого встановлено заниження суми ПДВ за березень 2015 року, що підлягає сплаті до бюджету на суму 195249,00 грн., завищено суму відємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного періоду за березень 2015 року на загальну суму в розмірі 775036,00 грн.

Також судом встановлено, що 30.06.2015 по 06.07.2015 року Тернопільскою ОДПІ Головного управління ДФС У Тернопільскій області була проведена позапланова виїзна перевірка TOB «Оренда-Центр», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при оформленні взаємовідносин з ТОВ «Капітал Х» () за квітень 2015 року.

В результаті проведення перевірки, було складено акт № 4307/22-01/36993117 від 09.07.2015 року яким встановлено порушення позивачем ст. 22, п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, аб. 14 п.п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, в результаті чого встановлено заниження суми ПДВ за квітень 2015 року, що підлягає сплаті до бюджету на суму 54731 грн., завищено суму відємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного періоду за квітень 2015 року на загальну суму в розмірі 606051,00 грн.

Крім цього судом встановлено, що 15.07.2015 по 21.07.2015 року Тернопільскою ОДПІ Головного управління ДФС У Тернопільскій області була проведена позапланова виїзна перевірка TOB «Оренда-Центр», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при оформленні взаємовідносин з ТОВ «Нафтакомпані» () за період з 01.02.2015 по 28.02.2015 року.

В результаті проведення перевірки, було складено акт № 4686/22-04/36993117 від 28.07.2015 року яким встановлено порушення позивачем ст. 22, п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, в результаті чого встановлено заниження суми ПДВ за лютий 2015 року, що підлягає сплаті до бюджету на суму 256527 грн., завищено суму відємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного періоду за квітень 2015 року на загальну суму в розмірі 637484 грн.

На підставі вказаного акту було прийняті наступні податкові повідомлення рішення

№Податкові повідомлення рішенняСума Податковий орган, який виніс рішення
1№ НОМЕР_3 від 07.08.2015 рокуЗменшення відємного значення ПДВ: 637484,00 грн.Тернопільска ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільскій області
2№ НОМЕР_1 від 07.08.2015 року (частково скасоване, замість нього винесене нове)Всього донараховано: 384790,50 грн., в т.ч. основний платіж: 256527,00 грн.; фін. санкція (штраф): 128263 грн.Тернопільска ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільскій області
3№ НОМЕР_2 від 22.10.2015 року (замість № НОМЕР_1)Всього донараховано: 320658,75 грн., в т.ч. основний платіж: 256527,00 грн.; фін. санкція (штраф): 64131,75 грн.Тернопільска ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільскій області
Позивач оскаржив вище зазначені податкові повідомлення рішення та рішенням Головного управління ДФС у Тернопільській області № 15.10.15 року № 1621/10/19-00-10-01-06/10400 залишено без змін податкове повідомлення-рішення № 4 від 07.08.2015 року, та частково скасовано ППР № НОМЕР_1 від 07.08.2015 року, яким визначено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в частині 64131,75 грн. (25%) штрафних санкцій, як передчасних, в іншій частині залишено без змін.

На підставі зазначеного рішення, винесено нове податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 (замість № НОМЕР_1 від 07.08.2015 року) на загальну суму 320658, 75 коп.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що між ТОВ «Оренда-Центр» та ТОВ «Капітал Х» у березні-квітні 2015 року були укладені договори поставки нафтопродуктів:

- № КХ-0038 від 01.03.2015 року;

- № КХ-0169 від 20.03.2015 року;

- № КХ04-0022 від 01.04.2015 року;

- № КХ04-0062 від 22.04.2015 року.

Дані договори були приведені у відповідність до типових договорів компанії, тож їх зміст був аналогічний.

Відповідно до п. 1.1 договорів постачальник (ТОВ «Капітал Х») зобовязувався передати у власність покупця (позивача - ТОВ «Оренда-Центр») нафтопродукти (далі - товар), а покупець (ТОВ «Оренда-Центр») прийняти та оплатити нафтопродукти.

Згідно п. 1.2. Договору номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначається сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невідємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.2. означених договорів товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

На виконання умов договору № КХ-0038 від 01.03.2015 року сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме № 00038 від 01.03.2015 року на загальну суму 3356577,18 грн. у т.ч. ПДВ 559429,53 грн.

З метою повідомлення позивача про місцезнаходження товару та виконання постачальником своєї частини договору № КХ-0038 від 01.03.2015 року ТОВ «Капітал Х» складено та надіслано на адресу ТОВ «Оренда-Центр» лист № 166/03-КХ від 01.03.2015 року, в якому зазначено, що придбані товари знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час на протязі дії вищевказаного договору.

Згідно п. 4.5 договору поставки сторони укладають акти приймання-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару.

На підтвердження виконання договору поставки нафтопродуктів № КХ-0038 від 01.03.2015 року, додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00038 від 31.03.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 135,248 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 3356577,18 грн.

Розрахунок по договору поставки № КХ-0038 від 01.03.2015 року у березні 2015 року не здійснювався, що підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 63.

Додатковою угодою від 20.07.2015 року сторони погодили, що оплата за договором поставки № КХ-0038 від 01.03.2015 року має бути здійснена до 31.03.2016 року.

Також судом встановлено, що на виконання умов договору № КХ-0169 від 20.03.2015 року сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме № 00169 від 20.03.2015 року на загальну суму 2465134,38 грн. у т.ч. ПДВ 410855,73 грн.

З метою повідомлення позивача про місцезнаходження товару та виконання постачальником своєї частини договору № КХ-0169 від 20.03.2015 року ТОВ «Капітал Х» складено та надіслано на адресу ТОВ «Оренда-Центр» лист № 167/03-КХ від 20.03.2015 року, в якому зазначено, що придбані товари знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час на протязі дії вищевказаного договору.

Згідно п. 4.5 договору поставки сторони укладають акти приймання-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару.

На підтвердження виконання договору поставки нафтопродуктів № КХ-0169 від 20.03.2015 року, додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00169 від 31.03.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 100,697 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 2465134,38 грн.

Розрахунок по договору поставки № КХ-0169 від 20.03.2015 року у березні 2015 року не здійснювався, що підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 63.

Додатковою угодою від 20.07.2015 року сторони погодили, що оплата за договором поставки № КХ-0169 від 20.03.2015 року має бути здійснена до 31.03.2016 року.

Крім цього судом встановлено, що на виконання умов договору № КХ04-0022 від 01.04.2015 року сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме № 00022 від 01.04.2015 року на загальну суму 3227808,78 грн. у т.ч. ПДВ 537968,13 грн.

З метою повідомлення позивача про місцезнаходження товару та виконання постачальником своєї частини договору № КХ04-0022 від 01.04.2015 року ТОВ «Капітал Х» складено та надіслано на адресу ТОВ «Оренда-Центр» лист № 52/04-КХ від 01.04.2015 року, в якому зазначено, що придбані товари знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час на протязі дії вищевказаного договору.

Згідно п. 4.5 договору поставки сторони укладають акти приймання-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару.

На підтвердження виконання договору поставки нафтопродуктів № КХ04-0022 від 01.04.2015 року, додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00022 від 30.04.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 136,169 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 3227808,78 грн.

Розрахунок по договору поставки № КХ04-0022 від 01.04.2015 року у квітні 2015 року не здійснювався, що підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 63.

Також судом встановлено, що на виконання умов договору № КХ04-0062 від 22.04.2015 року сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме № 00062 від 22.04.2015 року на загальну суму 736884,60 грн. у т.ч. ПДВ 122814,10 грн.

З метою повідомлення позивача про місцезнаходження товару та виконання постачальником своєї частини договору № КХ04-0062 від 22.04.2015 року ТОВ «Капітал Х» складено та надіслано на адресу ТОВ «Оренда-Центр» лист № 53/04-КХ від 22.04.2015 року, в якому зазначено, що придбані товари знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час на протязі дії вищевказаного договору.

Згідно п. 4.5 договору поставки сторони укладають акти приймання-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару.

На підтвердження виконання договору поставки нафтопродуктів № КХ04-0062 від 22.04.2015 року, додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00062 від 30.04.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 31,147 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 736884,60 грн.

Розрахунок по договору поставки № КХ04-0062 від 22.04.2015 року у квітні 2015 року не здійснювався, що підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 63.

Судом встановлено, що зберігання нафтопродуктів здійснювалося ПАТ «Дніпронафтопродукт» на підставі договору зберігання № 4473 від 30.12.2014 року. На підтвердження виконання договору зберігання Сторонами укладалися протоколи узгодження ціни, акти прийняття та зняття зі зберігання ПММ, акти приймання-передачі наданих послуг № 03160 від 31.03.2015 року, № 04200 від 30.04.2015 року. Зазначені документи досліджувалися в процесі перевірок, про що зазначено в актах перевірок.

Загальна вартість послуг щодо зберігання у березні склала 15300 грн., у квітні 18400 грн.., з них були оплачені позивачем частково, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за березень-квітень 2015 року.

Транспортування ТМЦ здійснювалося автоперевізним підприємством: ТОВ «Зелена Говерла» на підставі договору на перевезення вантажів № ЗГ-ОЦ-011214 від 01.12.2014 року. На виконання договору та за результатами надання послуг по перевезенню нафтопродуктів складено акти прийому-передачі виконаних робіт від 31.03.2015 року та 30.04.2015 року.

Розрахунки за надані послуги перевезення здійснювалися у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 631 за березень-квітень 2015 року.

Крім того, за результатами перевезень складалися товарно-транспортні накладні, які додаються до даних письмових пояснень.

Суд зазначає, що по усім вказаним вище взаємовідносинам після доставки вантажу, зазначеного у ТТН, в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особами ТОВ «Оренда-Центр» відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за № 805/15496).

А саме: з прибуттям нафтопродуктів на АЗС в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у ТТН, відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.

Згідно п.п. 10.2.8 Інструкції у разі відсутності розходження між фактично прийнятою кількістю нафтопродукту і кількістю, зазначеною у ТТН, оператор проставляв час надходження автоцистерни на АЗС і власним підписом в накладній засвідчував її приймання. Один примірник ТТН залишається на АЗС, а два - повертаються водієві, який поставляв нафтопродукт.

На підтвердження виконання вищезазначених операцій свідчать підписи уповноважених осіб відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній ТТН. ТТН також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача.

Крім того, на кожній ТТН міститься копія чеку з АЗС, який підтверджує оприбуткування товару. На такому чеку міститься точна адреса місцезнаходження АЗС, дата проведення операції, резервуар до якого здійснюється оприбуткування нафтопродуктів, номенклатура та кількість палива.

Також факт оприбуткування нафтопродуктів підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 281, 282, 203 за березень-квітень 2015 року.

Судом встановлено, що подальша реалізація придбаних нафтопродуктів здійснювалася через мережу 6 орендованих позивачем АЗС у Збаразькому, Теребовлянському, Тернопільскому районі Тернопільскої області у ТОВ «ГЕД Холдингз», ТОВ «Новел-Істейт», на яких відповідно до штатного розкладу в перевіряємому періоді працювали більше 69 співробітників Позивача. Копії договорів оренди АЗС з актами прийому-передачі, а також копія штатного розпису додані до цих письмових пояснень.

Позивач здійснював продаж нафтопродуктів кінцевим споживачам та юридичним особам покупцям.

Щодо взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Нафтакомпані» за період лютий 2015 року (акту перевірки № 4686/22-04/36993117 від 28.07.2015 року), судом встановлено, що між ТОВ «Оренда-Центр» та ТОВ «Нафтакомпані» у лютому 2015 року були укладені договори поставки нафтопродуктів:

- № НК-0049 від 01.02.2015 року;

- № НК-0085 від 10.02.2015 року;

- № НК-0200 від 23.02.2015 року.

Дані договори були приведені у відповідність до типових договорів компанії, тож їх зміст був аналогічний.

Відповідно до п. 1.1 договорів постачальник (ТОВ «Нафтакомпані») зобовязувався передати у власність покупця (позивача - ТОВ «Оренда-Центр») нафтопродукти (далі - товар), а покупець (ТОВ «Оренда-Центр») прийняти та оплатити нафтопродукти.

Згідно п. 1.2. Договору номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначається сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невідємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.2. означених договорів товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

На виконання умов договору № НК-0049 від 01.02.2015 року сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме № 00049 від 01.02.2015 року на загальну суму 1177817,52 грн. у т.ч. ПДВ 196302,92 грн.

З метою повідомлення позивача про місцезнаходження товару та виконання постачальником своєї частини договору № НК-0049 від 01.02.2015 року ТОВ «Нафтакомпані» складено та надіслано на адресу ТОВ «ТК Фаро» лист № 202/02/15-Н від 01.02.2015 року, в якому зазначено, що придбані товари знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час на протязі дії вищевказаного договору.

Згідно п. 4.5 договору поставки сторони укладають акти приймання-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару.

На підтвердження виконання договору поставки нафтопродуктів № НК-0049 від 01.02.2015 року, додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00049 від 28.02.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 53,514 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 1177817,52 грн.

Розрахунок по договору поставки № НК-0049 від 01.02.2015 року у лютому 2015 року не здійснювався, що підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 63.

Крім цього судом встановлено, що на виконання умов договору № НК-0085 від 10.02.2015 року сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме № 00085 від 10.02.2015 року на загальну суму 2841785,40 грн. у т.ч. ПДВ 473630,90 грн.

З метою повідомлення позивача про місцезнаходження товару та виконання постачальником своєї частини договору № НК-0085 від 10.02.2015 року ТОВ «Нафтакомпані» складено та надіслано на адресу ТОВ «ТК Фаро» лист № 203/02/15-Н від 10.02.2015 року, в якому зазначено, що придбані товари знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час на протязі дії вищевказаного договору.

Згідно п. 4.5 договору поставки сторони укладають акти приймання-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару.

На підтвердження виконання договору поставки нафтопродуктів № НК-0085 від 10.02.2015 року, додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00085 від 28.02.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 108,735 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 2841785,40 грн.

Розрахунок по договору поставки № НК-0085 від 10.02.2015 року у лютому 2015 року не здійснювався, що підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 63.

Також судом встановлено, що на виконання умов договору № НК-0200 від 23.02.2015 року сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме № 00200 від 23.02.2015 року на загальну суму 1344461,64 грн. у т.ч. ПДВ 224076,94 грн.

З метою повідомлення позивача про місцезнаходження товару та виконання постачальником своєї частини договору № НК-0200 від 23.02.2015 року ТОВ «Нафтакомпані» складено та надіслано на адресу ТОВ «ТК Фаро» лист № 204/02/15-Н від 23.02.2015 року, в якому зазначено, що придбані товари знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час на протязі дії вищевказаного договору.

Згідно п. 4.5 договору поставки сторони укладають акти приймання-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару.

На підтвердження виконання договору поставки нафтопродуктів № НК-0200 від 23.02.2015 року, додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів № 00200 від 28.02.2015 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 53,111 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 1344461,64 грн.

Розрахунок по договору поставки № НК-0200 від 23.02.2015 року у лютому 2015 року не здійснювався, що підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 63.

Судом встановлено, що зберігання нафтопродуктів здійснювалося ПАТ «Дніпронафтопродукт» на підставі договору зберігання № 4473 від 30.12.2014 року. На підтвердження виконання договору зберігання Сторонами укладалися протокол узгодження ціни, акти прийняття та зняття зі зберігання ПММ, акт приймання-передачі наданих послуг № 02196 від 28.02.2015 року.

Загальна вартість послуг щодо зберігання у лютому 14000 грн., з них були оплачені позивачем частково, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за лютий 2015 року.

Транспортування ТМЦ здійснювалося автоперевізним підприємством: ТОВ «Зелена Говерла» на підставі договору на перевезення вантажів № ЗГ-ОЦ-011214 від 01.12.2014 року. На виконання договору та за результатами надання послуг по перевезенню нафтопродуктів складено акт прийому-передачі виконаних робіт від 28.02.2015 року.

Розрахунки за надані послуги перевезення здійснювалися у безготівковій формі, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 631 за лютий 2015 року.

Крім того, за результатами перевезень складалися товарно-транспортні накладні, які додаються до даних письмових пояснень.

По усім вказаним вище взаємовідносинам після доставки вантажу, зазначеного у ТТН, в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особами ТОВ «Оренда-Центр» відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за № 805/15496).

А саме: з прибуттям нафтопродуктів на АЗС в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у ТТН, відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.

Згідно п.п. 10.2.8 Інструкції у разі відсутності розходження між фактично прийнятою кількістю нафтопродукту і кількістю, зазначеною у ТТН, оператор проставляв час надходження автоцистерни на АЗС і власним підписом в накладній засвідчував її приймання. Один примірник ТТН залишається на АЗС, а два - повертаються водієві, який поставляв нафтопродукт.

На підтвердження виконання вищезазначених операцій свідчать підписи уповноважених осіб відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній ТТН. ТТН також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача.

Крім того, на кожній ТТН міститься копія чеку з АЗС, який підтверджує оприбуткування товару. На такому чеку міститься точна адреса місцезнаходження АЗС, дата проведення операції, резервуар до якого здійснюється оприбуткування нафтопродуктів, номенклатура та кількість палива.

Також факт оприбуткування нафтопродуктів підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 281, 282, 203 за лютий 2015 року.

Також судом встановлено, що подальша реалізація придбаних нафтопродуктів здійснювалася через мережу 6 орендованих Позивачем АЗС у Збаразькому, Теребовлянському, Тернопільскому районі Тернопільскої області у ТОВ «ГЕД Холдингз», ТОВ «Новел-Істейт», на яких відповідно до штатного розкладу в перевіряємому періоді працювали більше 69 співробітників Позивача. Копії договорів оренди АЗС з актами прийому-передачі, а також копія штатного розпису додані до цих письмових пояснень.

Позивач здійснював продаж нафтопродуктів кінцевим споживачам та юридичним особам покупцям.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладені правочини між позивачем та ТОВ «Нафтакомпані», ТОВ «Капітал Х» є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених робіт свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні і п.2.4. ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вваж є за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд також вважає за необхідним зазначити, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Таким чином, на думку суду, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Нафтакомпані», ТОВ «Капітал Х» не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Щодо заниження позивачем податку на прибуток, то суд вважає за необхідним вказати, що згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п.134.1.1, п.п.134.1.2 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, у цьому розділі об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначе них згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Згідно з п.п.135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.п.138.1.1. п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; є) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Згідно з п.п.138.10.3 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; б) витрати на ремонт тари; в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); є) витрати на транспортування, перевалку, страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Отже, суд приходить до висновку, що Позивач правомірно на підставі вищенаведених первинних документів включив до складу валових витрат та податкового кредиту витрати по взаємовідносинам з ТОВ «Нафтакомпані» за період лютий 2015 року та ТОВ «Капітал Х» за період березні-квітні 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 07.08.2015 року та № НОМЕР_2 від 22.10.2015 року винесено Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області з порушенням норм чинного законодавств України, а отже підлягають скасуванню.

Що стосується позовних вимог позивача, а саме: зобов'язання відповідача відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ Оренда-Центр (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах № 3784/2201/36993117 від 09.06.2015 року, № 4307/22-01/36993117 від 09.07.2015 року, № 4686/22-04/36993117 від 28.07.2015 року то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем згідно положень ст.. 71 КАС України не було надано доказів порушення свого права в цій частині.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оренда-Центр" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними дій та скасування наказу задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області № НОМЕР_1 від 07.08.2015 року та № НОМЕР_2 від 22.10.2015 року.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути з Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оренда-Центр" код ЄДРПОУ 6993117, сплачений судовий збір в частині задоволення позовних вимог в сумі 406 (чотириста шість) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 18 грудня 2015 року.

Суддя Спірідонов М.О.