Справа № 804/9814/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2015 р. Справа № 804/9814/15
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Сидоренко Д.В., при секретарі Гуцал А.В., розглянувши за участю представників:
позивача ОСОБА_2,довіреність №24/81 від 05.01.15р.
відповідача ОСОБА_3, довіреність №265/10/04-50-10 від 03.02.15р.
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,
до відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС
про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.
Обставини справи: ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 митниці Міндоходів про:
- про скасування рішення, яке оформлене листом «Щодо надання інформації» 231/10/04-50-25-1 від 30.01.2015р.;
- зобовязання відповідача надати висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно зарахованого до бюджету платежу у сумі 442,15 грн. на підставі вантажно-митної декларації №113050000/2010/003162 від 20.04.2010р.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у поверненні надмірно сплачених митних платежів з підстав відсутності правової можливості повторного розгляду питання щодо визначення митної вартості ввезеного позивачем товару. Право на повернення митних платежів позивач отримав 23.10.2014р., з дати набрання постанови ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду, законної сили.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд -
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п. 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття субєктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень
Відповідно до ст.543 Митного кодексу України безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.
Відповідно частини 1 статті 546 Митного кодексу України митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.
Отже, ОСОБА_1 митниця ДФС у відносинах з фізичними та юридичними особами, під час реалізації своїх завдань та функцій, встановлених законодавством України, є субєктом владних повноважень, відтак зазначений спір є справою адміністративної юрисдикції та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
20.04.2010р. для митного оформлення партії товару позивачем оформлено вантажну митну декларацію форми МД №113050000/2010/003162 та декларацію митної вартості форми ДМВ-1 №13050000/2010/003162.
Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару до митного органу для митного оформлення надані такі документи:
- накладна CMR А № 069231 від 14.04.2010р.;
- книжка МДП (Carnet TIR) МX.63882415 від 15.04.2010р.;
- рахунок-фактура (інвойс) № 100212-003 від 20.04.2010р.;
- пакувальний лист від 14.04.2010р.;
- зовнішньоекономічний договір (контакт) на відшкодувальній основі (крім позначених кодами 4100 або 4104) № 0212-SG02/10 від 12.02.2010р.;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) ДОДАТОК № 1 від 12.02.2010р.;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) ДОДАТОК № 2 від 12.02.2010р.;
- некласифікований документ ФІТ-Й АКТ № 75/04-026/1402496-1 від 19.04.2010р.;
- довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (ДПА України) від 05.02.2010р.;
- некласифікований документ - сертифікат якості від 14.04.2010р.;
- сертифікат про проходження товару невизначеної форми D № 036130 від 13.04.2010р.;
- ВМД (за якою було відмовлено в митному оформленні № 113050000.2010.003162 від 20.04.2010р.)
Митний орган, не погоджуючись із митною вартістю ввезеного товару, зобов'язав декларанта надати додаткові документи, які передбачені п.7-11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року №1766 (далі Порядок) для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів.
22.04.2010 року митним органом прийнято рішення про визначення митної вартості товарів, оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів через митний кордон, в якій зазначено, що товари не підлягають митному оформленню з причин коригування митної вартості митним органом. При визначенні митної вартості митним органом застосований шостий (резервний) метод.
Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 24 січня 2011 року адміністративний позов задоволено, а саме:
- визнано нечинним рішення Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000299/1 від 22.04.2010 року;
- скасовано видану Криворізькою митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 113050000/0/000473 від 22.04.2010 року;
Вищезазначеною постановою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014р., апеляційну скаргу Криворізької митниці задоволено частково.
Постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 24 січня 2011 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до відповідачів: Криворізької митниці, правонаступником якої є ОСОБА_1 митниця Міністерства доходів і зборів України; Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, правонаступником якого є Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, правонаступником якого є Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про визнання нечинним рішення, скасування картки відмови та стягнення коштів скасовано в частині стягнення з Державного бюджету України коштів на відшкодування шкоди у вигляді надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 1857,02 грн., та коштів на відшкодування шкоди у вигляді надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 442,15 грн. - та в цій частині в задоволенні позову відмовити.
В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Частинами 1 та 3 ст.301 Митного кодексу України (далі МК України) передбачено, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 43 Податкового кодексу України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, згідно якої, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Частиною 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
На виконання приписів частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України та статей 43, 102 Податкового кодексу України, наказом Державна митна служба України №618 від 20.07.2007р. (в редакції наказу Державна митна служба України №1536 від 24.12.2010р.) затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (далі Порядок №618), який визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.
Згідно Розділу ІІІ «Порядок повернення платникам податків митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами» Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.
Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.
У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів:
а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку;
б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на банківський рахунок 2603;
в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603;
г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.
До заяви додаються: аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.
Пунктом 6 вказаного Розділу встановлено, що керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів).
Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.
Згідно пункту 7 вказаного Розділу висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.
Відповідно до листа вих.№231/10/04-50-24-1 від 30.01.2015р. «Щодо надання інформації» ОСОБА_1 митниця ДФС повідомила заявника про те, що з урахуванням пункту 43.3 ст.43 Податкового кодексу України, а також подальшої процедури касаційного оскарження рішень суду, на теперішній час у митниці відсутні правові підстави для проведення процедури повернення коштів з Державного бюджету України.
На виконання вищезазначених судових рішень ОСОБА_1 митницею ДФС скасовано рішення про корегування митної вартості №11300000/2010/000299/1 від 22.04.2010р.
Резолютивна частина судових рішень у справі 2а-1340710/0470 не містить зобовязання митниці здійснити визнання рівня митної вартості декларанта. Скасування рішення митниці не є безумовною підставою для повернення коштів, сплачених відповідно до цього рішення.
Крім того, у відповіді розяснено позивачу положення Порядку №618 та п.43.3 ст.43 Податкового кодексу України.
Статтею 27 Митного кодексу України визначено, що якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог посилався на те, що митниця будь-якого рішення щодо визначення митної вартості за заявленим декларантом першим методом визначення митної вартості за ціною угоди не приймало, а тому відсутні підстави для визнання обґрунтованими вимог позивача про стягнення суми надмірно сплачених митних платежів.
З цього приводу суд зазначає, що ч.5 ст. 255 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставляння відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.
В даному випадку, після винесення рішення про коригування митної вартості товару та оформлення декларантом нової ВМД за ціною скоригованою митним органом, проставлянням митним органом відповідних відміток митне оформлення є завершеним.
Тому, винесення митним органом в рамках вказаного митного оформлення будь-яких рішень вже є неможливим та законодавчо неврегульовано.
Вказані судові рішення у справі № 808/912/14 є чинними, а тому згідно вимог ст.14 КАС України є обовязковими до виконання на всій території України.
Згідно правової позиції, викладена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі №21-207а14, «У разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, зясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (субєкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.
Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобовяже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи».
Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Так, згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, як надміру сплачені грошові зобовязання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобовязань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Відповідно до п.43.3 ст.43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Згідно із ч.3 ст. 254 КАС України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст.255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Як зазначалося вище, постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 24 січня 2011 року визнано нечинним рішення Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000299/1 від 22.04.2010 року. Отже, саме з моменту набрання рішенням законної сили, яке є обов'язковим для осіб, які беруть участь у справ і підлягає виконанню на всій території України, і виникли обставини надмірності сплаченого ввізного мита. При цьому, факт відкриття касаційного провадження сам по собі не зупиняє виконання судового рішення як і його обов'язковості.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
-на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
-з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
-обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
-безсторонньо (неупереджено);
-добросовісно;
-розсудливо;
-з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
-пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
-з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
-своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного субєкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.
Враховуючи помилковість висновків ОСОБА_1 митниці ДФС, суд приходить до висновку про наявність ознак протиправності саме відмови ОСОБА_1 митниці ДФС у поверненні надмірно сплаченого ввізного мита в розмірі 442,15 грн. викладену в листі №231/10/04-50-25-1 від 30.01.2015р., та як наслідок про задоволення адміністративного позову в цій частині.
Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача надати висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно зарахованого до бюджету платежу у сумі 442,15 грн. на підставі вантажно-митної декларації №113050000/2010/003162 від 20.04.2010р., суд вважає за необхідне залишити їх без задоволення, оскільки суд не може підміняти орган, рішення якого оскаржується, зобовязуючи його приймати замість рішення, яке визнається протиправним інше рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції відповідного державного органу
При цьому, при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених до їх компетенції, суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу протиправним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.
Частиною 2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог, тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Враховуючи зазначене, а також необхідність повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає зобовязати ОСОБА_1 митницю ДФС повторно розглянути заяву ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів від 09.01.2015р. №73/81.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 07.10.2015р.
У повному обсязі постанову складено 12.10.2015р.
Керуючись ст.ст.11, 158-161, ст.162, 163 КАС України, суд -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною і скасувати відмову ОСОБА_1 митниці ДФС у поверненні надмірно сплаченого ввізного мита в розмірі 442,15 грн. викладену в листі №231/10/04-50-25-1 від 30.01.215р.
Зобовязати ОСОБА_1 митницю ДФС повторно розглянути заяву заяву ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів від 09.01.2015р. №73/81.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Присудити ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судові витрати в розмірі 36,54 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 митниці ДФС.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду.

Суддя ОСОБА_5