Справа № 826/22126/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 грудня 2015 року № 826/22126/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів Гарника К.Ю., Кобилянського К.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості

«Укрспирт»

до Державної фінансової інспекції України

про визнання протиправною та скасування вимоги

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції України (надалі - Відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції України від 21.07.2015 року №07-14/766 в частині усунення порушень, зазначених у пунктах 1, 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 14, 19, 20, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 32 описової частини вимог.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що вимога Відповідача щодо відшкодування збитків шляхом стягнення коштів з осіб, які допустили порушення є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

В письмових запереченнях Відповідач зазначив, що позов є необґрунтованим, оскільки правильність обчислення виявлених збитків не може перевірятись судом за позовом про визнання протиправною вимоги, а підлягає дослідженню тільки у випадку стягнення в судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю в судовому порядку.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник Відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

З 10.03.2015 р. по 08.06.2015 р. Державною фінансовою інспекцією України проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Укрспирт» та його місць провадження діяльності за період з 01.01.2012 р. по 01.03.2015 р., за результатами якої складений акт від 15.06.2015 р. №07-21/33.

За висновками акту ревізії, Відповідачем складено лист-вимогу від 21.07.2015р. №07-14/766, в якій зазначено ряд порушень, які були встановлені під час перевірки та встановлено вимоги опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, зокрема відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законом порядку.

Так, Відповідачем вказано перелік вимог, з якими Позивач не погодився, а саме: п.1 стягнути з осіб, які допустили порушення кошти у сумі 243 000,00 грн., у порядку встановленому законом. Посилити контроль за здійсненням витрат у межах фінансового плану ДП «Укрспирт» та надалі не допускати подібні порушення; п.3 стягнути з осіб, які допустили порушення кошти на загальну суму 149 190,04 грн. (ОСОБА_1 - 128 595,37 грн. та ОСОБА_2 - 20 594,67 грн.) у порядку встановленому законом; п.5 стягнути з ООП АПК ДП «Укрспирт» зайво перераховані кошти для придбання путівок на оздоровлення дітей на суму 73 513,00 грн., у порядку встановленому законом; п.6 стягнути з ООП АПК ДП «Укрспирт» зайво перераховані кошти на виплату премії працівникам ООП АПК ДП «Укрспирт» на суму 123 413,28 грн., у порядку встановленому законом; п.7 стягнути з ООП АПК ДП «Укрспирт» зайво перераховані кошти на виплату премії особі, яка не перебуває у трудових відносинах з ДП «Укрспирт», тобто не є працівником Підприємства, та якій зайво перераховано коштів на суму 12 588,30 грн., у порядку встановленому законом; п.8 відшкодувати до державного бюджету частину чистого прибутку на суму 5 588,28 грн.; п.10 стягнути з ДП «Спецагро» зайво сплачені ДП «Укрспирт» кошти на суму 513 554,69 грн., у порядку встановленому законом; п.11 провести коригування щодо сум сплачених внесків до державних цільових фондів на суму 108 512,00 грн.; п.12 провести коригування щодо сум сплачених внесків до державних цільових фондів на суму 682,92 грн.; п.14 стягнути кошти на суму 10 953,35 грн. з осіб, які допустили порушення у порядку встановленому законом; п.19 стягнути з осіб, які допустили порушення кошти на суму 22 412,87 грн., у порядку встановленому законом; п.20 стягнути з осіб, які допустили порушення кошти на суму 2 302,38 грн., у порядку встановленому законом; п.21 провести коригування щодо сум сплачених внесків до державних цільових фондів на суму 29 112,31 грн.; п.23 стягнути із осіб, що допустили порушення, кошти на суму 1 904 645,74 грн., у порядку встановленому законом; п.24 стягнути з осіб, що допустили порушення, кошти на суму 688 787,06 грн. у порядку встановленому законом, а також звернутись до Люботинської міської ради про приведення тарифів на постачання опалення, гарячого та централізованого водопостачання до ринкових. Надалі надавати послуги із постачання опалення, гарячого та централізованого водопостачання відповідно до обґрунтованих витрат на їх виробництво; п.25 стягнути кошти на суму 59 280,73 грн. з осіб, що допустили порушення, у порядку встановленому законом; п.26 провести у бухгалтерському обліку Караванського МПД коригування витрат на проведення ремонту, технічного обслуговування та заміну окремих деталей та вузлів котла ДКВР 20/13, автокрана МАЗ 5337 та артезіанської свердловини № 4 на загальну суму 232 147,48 грн. шляхом зменшення у бухгалтерському обліку їх вартості та віднесення на витрати підприємства; п.27 стягнути з осіб, які допустили порушення, кошти на суму 6 538,50 грн., у порядку встановленому законом; п.32 стягнути кошти на суму 6 864,84 грн. з осіб, що допустили порушення, у порядку встановленому законом.

Позивач не погоджуючись з частиною вимоги Державної фінансової інспекції України від 21.07.2015 року №07-14/766 звернувся до Суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Стаття 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" визначає, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до положень пунктів 7, 10, 13 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України (далі - Положення), затверджену указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства.

Норми підпункт 4 пункту 4 Положення вказують, що Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема у постановах від 16 вересня 2015 року у справі №21-1143а15, від 15 квітня 2014 року у справах №№21-40а14, 21-63а14), від 13 травня 2014 року у справі №21-89а14).

Так, у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1143а15 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для Позивача.

У справі, що розглядається, Позивач звернувся до суду із позовом про скасування пунктів вимоги Інспекції, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та містять зобов'язання повернути кошти до бюджету.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Як встановлює частина перша статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на обов'язковість висновків Верховного Суду України, а також враховуючи, що оскаржувані пункти вимоги стосуються відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, колегія суддів приходить до висновку, що вимога Держфінінспекції України не створює юридичних наслідків для Позивача та не порушує його прав чи інтересів.

Таким чином, позовні вимоги Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про визнання протиправними і скасування пунктів листа-вимоги Держфінінспекції України від 21.07.2015 року №07-14/766 "Щодо усунення порушень законодавства" є необґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.Ю. Гариник

К.М. Кобилянський