Справа № 338/982/15а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Справа № 876/8214/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі, Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

01 липня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області, в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку пенсії з врахуванням пільгового стажу; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи з 18 січня 1980 року по 01 січня 1986 року; з 02 січня 1986 року по 01 грудня 1994 року та з 01 березня 2007 року по 09 травня 2014 року, як трудовий стаж вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплатити пенсію з врахуванням пільгового обчислення стажу з жовтня 2013 року (з моменту призначення пенсії).

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року, яка не оскаржувалась в апеляційному порядку, позовні вимоги за період з 12 жовтня 2013 року по 31 грудня 2014 року відповідно до ст. 100 КАС України залишено без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до трудового стажу періодів його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 18 січня 1980 року по 01 січня 1986 року; з 02 січня 1986 року по 01 грудня 1994 року та з 01 березня 2007 року по 09 травня 2014 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 18 січня 1980 року по 01 січня 1986 року; з 02 січня 1986 року по 01 грудня 1994 року та з 01 березня 2007 року по 09 травня 2014 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців, і здійснити перерахунок призначеної пенсії з 01 січня 2015 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що особам, що досягли пенсійного віку після набрання чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення», тобто з 01 січня 1992 року, при наявності стажу роботи на Крайній Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, стаж обчислювався в одинарному розмірі, у звязку з тим, що з 01 січня 1992 року не застосовувалося пільгове обчислення стажу роботи. Крім того, позивачем не надано відповідний трудовий договір чи довідку, що уточнює особливий характер роботи та умов праці в районах Крайної Півночі. Таким чином, вимоги позивача є безпідставними. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання від сторін про розгляд справи за їх участю відсутні, тому відповідно до положень ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з жовтня 2013 року позивач отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області.

07 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області з заявою про перерахунок призначеної йому пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Листом № 2528/03 від 14 травня 2015 року позивача повідомлено про те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується до стажу як один рік роботи за один рік і шість місяців, за умови, що працівник мав право на пільги встановлені ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Пільги щодо обчислення стажу надавались особам, що прибули на Крайню Північ і в місцевості прирівняні до районів Крайньої Півночі та уклали строкові трудові договори про роботу в цих районах. Трудові договори, що заключалися на визначений термін, по закінченню цього терміну переукладались на такий же термін чи продовжувались на термін не менше одного року. Так як письмовий трудовий договір за період роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі ОСОБА_1 не надавався, то для обчислення стажу роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі в півтора кратному розмірі (один рік роботи за один рік і шість місяців) підстав немає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт роботи позивача у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в спірні періоди підтверджується трудовою книжкою та довідкою від 27 березня 2015 року №10-472, в яких зазначено про розповсюдження пільг, передбачених Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", а тому відповідач безпідставно відмовив позивачу у пільговому розрахунку стажу.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з п.5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991р.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, встановлено указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945р. «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затв. постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967р.

Відповідно до Указу від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР № 148 від 10.02.1960р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Указом від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість обєднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

П.п.«д» п.5 вказаного Указу передбачає, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до Положення «Про затвердження основних положень про вахтовий метод організації робіт», затв. постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС і Мінохорони здоровя СРСР № 794/33-82 від 31.12.1987р., вахтовий метод - це особлива форма організації робіт, яка ґрунтується на використанні трудових ресурсів поза місцями їх постійного проживання за умови, коли не може бути забезпечено щоденне повернення працівників до місця постійного проживання. Робота організується по спеціальному режиму праці, як правило, при зведеному обліку робочого часу, а міжвахтовий відпочинок надається у місцях постійного проживання.

Працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом в райони Крайньої Півночі або прирівняні до них місцевості з інших районів країни, надаються пільги, передбачені ст.ст.1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з врахуванням змін та доповнень, внесених ст.ст.1 і 2 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (п.5.9 цього Положення).

Інші пільги у звязку із роботою в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, цим робітникам не надаються.

Таким чином, на працівників, які працювали вахтовим методом у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені п.п.1-4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а додаткові пільги, установлені п.5 цього Указу, зокрема, зарахування одного року роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Щодо періодів стажу після 1991 року, чинним законодавством не передбачено врахування цих періодів роботи в пільговому обчисленні.

Зокрема, Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року встановлені спеціальні правила врахування таких періодів роботи лише при визначенні права на пенсію, а не при обчисленні розміру стажу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював слюсарем-ремонтником в Івано-Франківському управлінні бурових робіт у період з 18 січня 1980 року по 01 січня 1986 року; з 02 січня 1986 року по 01 грудня 1994 року вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мантійський та Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області).

Режим роботи ОСОБА_1 вахтово-експедиційним методом охоплював 15 робочих днів у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, в місяць, по 12 годин за добу + дні перельоту літаком і назад на відпочинок і з таким же періодом відпочинку по місцю постійного проживання з відпрацюванням місячної та річної норм робочого часу.

За час роботи в управлінні вахтово-експедиційним методом в Західному Сибіру місячна та річна норми робочого часу ОСОБА_1 відпрацьовувалась. Згідно з нормативними актами Уряду і відомств до заробітної плати ОСОБА_1 виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалась додаткова відпустка в кількості 12 днів за роботу в МПКП та 18 днів за роботу в РКП.

Вказані обставини підтверджується довідкою, виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт № 10-472 від 27 березня 2015 року (а.с.18).

Також у трудовій книжці позивача здійснена відмітка про його роботу в Івано-Франківському УБР вахтово-експедиційним методом у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі.

Крім того, у період з 01 березня 2007 року по 09 травня 2014 року позивач вахтовим методом працював у районі Крайньої Півночі слюсарем на ТОВ «Карпатське Управління Бурових Робіт» (з 04 грудня 2008 року перейменоване на ТОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія») (м. Новий Уренгой), що підтверджується копіями трудового договору №413 від 01 березня 2007 року та додатковими угодами до нього (а.с.19-27).

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що на позивача, який працював вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені ст.ст.14 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені ст.5, зокрема, зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 27 жовтня 2015 року у справі №338/1079/14-а та від 02 грудня 2015 року у справі №338/357/15-а, а в силу вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача з врахуванням пільгового стажу за періоди його роботи в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі у кратному розмірі, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими і спростовують висновки суду першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року у справі № 338/982/15-а скасувати, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

ОСОБА_2