Справа № 820/5542/15
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р. Справа № 820/5542/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. по справі № 820/5542/15

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства внутрішніх справ України , Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області Дмитрієв Анатолій Анатолійович

про скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії та поновлення на посаді,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області Дмитрієв Анатолій Анатолійович, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 536 від 21.04.2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області" в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади полковника міліції ОСОБА_2, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 173 о/с від 23.04.2015 року про звільнення з посади та зарахування в розпорядження Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_2, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області з 23.04.2015 року, відповідно до п. 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 174 о/с від 24.04.2015 року про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 64 п. "Б" /через хворобу/ полковника міліції ОСОБА_2 /НОМЕР_1/, який перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року; поновити полковника міліції ОСОБА_2 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з 23.04. 2015 року; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України провести звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_2 /НОМЕР_1/, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області на підставі свідоцтва про хворобу № 353 від 22.04.2015 року, виданого військово-лікарською комісією ГУМВС України в Харківській області, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, п. 64 "б" (через хворобу); зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_2 щодо її звільнення; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 /НОМЕР_1/ грошове забезпечення за березень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5 380,13 грн., і грошове забезпечення за квітень з урахуванням премії у розмірі 5 380,13 грн.; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити полковнику міліції ОСОБА_2 заступнику начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Харківській області одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби додатково у сумі 63528,60 грн. (з урахуванням грошового забезпечення за квітень 2015р., перерахованого з урахуванням премії за квітень у розмірі 5380,13 грн.); стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. по справі № 820/5542/15 позов задоволено частково.

Скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 21.04.2015 року № 536 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади полковника міліції ОСОБА_2, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області.

Скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 23.04.2015 року № 173 о/с про звільнення з посади та зарахування в розпорядження Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_2, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області з 23.04.2015 року, відповідно до п. 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114.

Скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 24.04.2015 року № 174 о/с про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 65 п. "Б" /через хворобу/ полковника міліції ОСОБА_2 /НОМЕР_1/, яка перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року.

Поновлено полковника міліції ОСОБА_2 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з 23 квітня 2015 року.

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області розглянути рапорт полковника міліції ОСОБА_2 /НОМЕР_1/, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області від 22.04.2015 року щодо звільнення з органів внутрішніх справ на підставі свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року № 353.

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 /НОМЕР_1/ грошове забезпечення за березень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5380,13 грн., грошове забезпечення за квітень з урахуванням премії у розмірі 5348,57 грн.

Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, з 23.04.2015 року по день поновлення на посаді. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду відповідачі Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області подали апеляційні скарги в яких, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - ГУМВСУ в Харківській області) у апеляційній скарзі на обґрунтування її доводів посилається на те, що суд першої інстанції, роблячи висновок про необізнаність ОСОБА_2 про початок проведення службового розслідування не врахував той факт, що позивач був повідомлений про службове розслідування, нікого не повідомляла, що перебуває на лікарняному. Зазначив також, що у зв'язку з тим, що фактично 22 квітня 2015 року ОСОБА_2 подано рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ через хворобу, а 23 квітня 2015 року ГУМВС видано відповідний наказ №174 о/с, яким позивача звільнено з посади на підставі п.64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ- за хворобою» у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції про поновлення позивача на посаді та покладення на відповідача - ГУМВСУ в Харківській області обов'язку щодо виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, є безпідставним.

Міністерство внутрішніх справ України у апеляційній скарзі також посилається на дані обставини.

В судовому засіданні представник відповідачів апеляційні скарги підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скаргах.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідачів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що з 31.12.1992 року позивач ОСОБА_2 працювала в органах внутрішніх справ на різних посадах, з 02.09.2014 року - на посаді заступника начальника - начальника ВКПС Управління кадрового забезпечення Головного управління у Харківській області (т.1 а.с.68).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2015 р. №536 на полковника міліції ОСОБА_2, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області - начальника відділу комплектування та проходження служби накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади (т.1 а.с.122-123).

На підставі зазначеного наказу, наказом ГУ МВС України в Харківській області від 23.04.2015 р. №173 о/с (т. 1 а.с. 126), ОСОБА_2 відповідно до п. 45 "Д" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, у порядку дисциплінарного стягнення звільнено з посади та зараховано у розпорядження ГУ в Харківській області з 23.04.2015 року.

Наказом ГУ МВС України в Харківській області від 23.04.2015 р. №174 о/с (т. 1 а.с. 130), полковника міліції ОСОБА_2, яка перебувала у розпорядженні ГУ, з 23.04.2015р., з виплатою компенсації за невикористану відпустку з 01.01.2015 року по 23.04.2015 року звільнено через хворобу, згідно п. 65 "Б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, на підставі рапорту ОСОБА_2 від 22.04.2015 року, свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року №353, видане ВЛК ГУ.

Не погоджуючись із вказаними наказами, посилаючись на порушення процедури проведення службового розслідування та звільнення, ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що накази видані з порушенням норм, які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Згідно статей 1, 2 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За змістом статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Правом накладати дисциплінарні стягнення наділені Міністр внутрішніх справ України, прямі начальники в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Як вбачається з матеріалів справи, Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_4 прийнято наказ про відрядження працівників МВС до ГУМВС України в Харківській області від 18.03.2015 року №365 щодо перевірки організації діяльності щодо кадрового забезпечення в ГУ МВС України в Харківській області, дотримання особовим складом дисципліни та законності (т.1 а.с. 69).

За результатами зазначеної перевірки Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_4 винесено наказ про призначення і проведення службового розслідування від 24.03.2015 року №320 з метою перевірки організації діяльності щодо кадрового забезпечення в ГУ МВС України в Харківській області, дотримання особовим складом дисципліни та законності, на підставі наказу МВС України від 18.03.2015 року №365 до вказаного ГУ МВС відряджено комісію Міністерства у складі голови комісії та 3 членів комісії (т.1 а.с. 73-74).

Окрім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2015 року №423, за підписом Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_4 продовжено відрядження зазначеної комісії (т.1 а.с.76).

На підставі зазначених наказів комісією у складі голови комісії та 3 членів комісії проведено службове розслідування.

За результатами проведеного розслідування 20.04.2015 року затверджено висновок.

Також колегією суддів встановлено, що під час здійснення зазначеною комісією службового розслідування, а також винесення відповідачами оскаржуваних наказів позивач знаходилась на лікарняному, а саме: в період з 18.03.2015р. по 19.05.2015р., включно.

Наведені обставини підтверджуються довідками про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу ОВС ВСВВ МВС, листками непрацездатності, які виписані на ОСОБА_2 (т. 1 а.с.19-25), письмовими поясненнями заступника начальника госпіталю з лікувальної справи ГУ МВС України в Харківській області (т.1 а.с.82-83), а також виписками з медичної амбулаторної картки ОСОБА_2 (т.1 а.с.209-212).

З матеріалів справи судом також встановлено, що позивач 30.03.2015 року подала рапорт на начальника ГУ МВС України в Харківській області про те, що вона знаходиться на лікарняному (т.1 а.с.90).

Отже, надаючи оцінку дотриманню відповідачами процедури проведення службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 5 статті 14 Дисциплінарного статуту, в ході проведення службового розслідування та перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Вказаній нормі кореспондує обов'язок виконавця (голови, членів комісії), як учасника службового розслідування, у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта (п.6.2.2 Інструкції №230).

Таким чином, особа, дії або бездіяльність якої є предметом службового розслідування, має надати відповідні письмові пояснення за фактом порушень, виявлених перевіряючими. За відмови такої особи від пояснень, комісією з проведення службового розслідування (або відповідальною особою) має бути складений в обов'язковому порядку Акт. Згідно п.6.2.2 Інструкції №230 такий Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов'язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування. У разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акта. Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування

Згідно п.п.6.3.6 Інструкції №230, забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Проте, як слідує із висновку службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов'язків окремими працівниками УКЗ ГУМВС України в Харківській області від 20 квітня 2015 року, яким встановлено, в тому числі, факти неналежного виконання службових обов'язків полковником міліції ОСОБА_2, заступником начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області, та який став підставою для прийняття оскаржуваних наказів Міністерства внутрішніх справ

У вказаному висновку зазначено, що опитати ОСОБА_2 з приводу організації роботи кадрового забезпечення та стану справ не вдалось з посиланням на те, що вона у період з 18 по 23 березня 2015 року перебувала на лікуванні у поліклініці ГУМВС, а в період з 24 по 27.03.2015 року - на стаціонарному лікуванні у відомчому госпіталі. Крім того, 28.03.2015 року з метою опитування позивача комісією здійснено виїзд за місцем її проживання, де провела бесіду з жінкою, яка представилась матір'ю ОСОБА_2 та повідомила, що її донька за вказаною адресою не проживає.

Також 27.03.2015 року УКЗ ГУМВС направлено за місцем проживання позивача повідомлення, здійснювались телефонні дзвінки.

З наведеного вбачається, що жодних пояснень щодо обставин, які були предметом службової перевірки, ОСОБА_2 не надавалось, комісією зі службового розслідування такі пояснення не відбирались. Акт відмови від надання пояснень не складався.

Отже, вказані дії є порушенням Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Крім того, комісією з проведення службового розслідування не з'ясовано обставин перебування ОСОБА_2 на лікарняному, про що 30 березня 2015 року позивачем повідомлено начальника ГУМВС України в Харківській області рапортом (т.1 а.с.18).

Посилання відповідачів - МВС України та ГУМВСУ в Харківській області у апеляційних скаргах на проведення певних заходів з метою повідомлення позивача про необхідність надати пояснення в рамках службового розслідування, які вказані також у Висновку від 20.04.2015 року, висновків суду не спростовують, оскільки здійснені поверхово без урахування обставин, встановлених судом та викладених вище.

Здійснення телефонного дзвінка на мобільний телефон ОСОБА_2 з метою інформування про необхідність надати пояснення колегія суддів не приймає, оскільки такий спосіб повідомлення не передбачено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України. А відповідно до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40, частини другої статті 41 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.

Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст. 43 Конституції України та ст. 2401 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч.1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21.05.2014 року.

Отже, зважаючи на те, що службове розслідування, за результатом якого складено Висновок від 20.04.2015 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2, проведено з порушенням процедури, встановленої чинним законодавством, без дотримання прав позивача, накази Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2015 року №536, наказ ГУМВСУ в Харківській області від 23.04.2015 року №173 о/с прийняті в період перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні всупереч нормам частини другої статті 18 Дисциплінарного статуту та статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв'язку з чим правомірно скасовані судом першої інстанції.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 174 о/с від 24.04.2015 року про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 64 п. "Б" /через хворобу/ полковника міліції ОСОБА_2, яка перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 70 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114 (із змінами у цей пункт, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 1137 від 05.12.2012 р. і № 186 від 18.06.2014 року) звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку до полковника міліції включно провадиться начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ.

Так, у випадку звільнення полковника міліції з розпорядження ГУМВС України в Харківській області правом проведення такого звільнення наділений начальник ГУМВС України в Харківській області.

Згідно п. 13 ст. 11 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 383/2011, переліком № 2 посад керівного складу МВС України, на які працівники призначаються і з яких звільняються наказами Міністра внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України № 378 від 30.06.2011 року "Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового, начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ", правом призначати на посади та звільняти з посад начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях має право тільки Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до вказаних нормативних актів такі призначення проводяться на підставі наказів (не доручень чи розпоряджень).

Виходячи з наведеного, правом призначити начальника ГУМВС України в Харківській області чи т.в.о. начальника ГУМВС України в Харківській області наділений тільки Міністр внутрішніх справ України. Після звільнення, ОСОБА_3, який підписав наказ про звільнення позивача, діяв як т.в.о. начальника ГУМВС України в Харківській області на підставі доручення начальника ГУМВС України в Харківській області Дмитрієва А.А. від 23.04.2015 року. Таким чином, ОСОБА_3 був призначений т.в.о. начальника ГУМВС України в Харківській області некомпетентною особою і не наказом, а дорученням.

За таких обставин ОСОБА_3 не мав право підписувати наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ, так як постійно займав посаду не начальника, а заступника начальника ГУМВС України в Харківській області.

Згідно з Переліком № 2 посад керівного складу МВС України, на які працівники призначаються і з яких звільняються наказами Міністра внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України № 378 від 30.06.2011 року "Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового, начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ", правом видавати накази про призначення та звільнення начальників управлінь кадрового забезпечення ГУМВС України в областях, наділений тільки Міністр внутрішніх справ України.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність наказу ГУМВСУ в Харківській області № 174 о/с від 24.04.2015 року.

Таким чином, за умови встановлення під час судового розгляду протиправності оскаржуваних наказів МВСУ та ГУМВСУ в Харківській області в частині, яка стосується звільнення позивача, судом першої інстанції цілком обґрунтовано з посиланням на п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, зроблено висновок про поновлення ОСОБА_2 на попередній посаді.

Посилання відповідачів у апеляційних скаргах на той факт, що премія за квітень 2015 року нарахована та виплачена ОСОБА_2 у розмірі 0% відповідно до показників роботи позивача та особистого його вкладу в загальні результати служби з дотриманням процедури, є безпідставними.

Зі змісту пункту 4.3 Положення про преміювання осіб рядового і начальницького складу апарату ГУМВС України в Харківській області, затвердженого наказом ГУМВС України в Харківській області № 96 від 28.01.2015 року вбачається, що зменшення розміру премії особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ визначається в наказі у випадку, якщо такі особи не забезпечили своєчасного виконання покладених на них обов'язків, не виконали хоча б один з показників преміювання або допустили порушення трудової дисципліни.

Колегія суддів у зв'язку з наведеним приходить до висновку, що зміст такого наказу має включати в себе перелік виявлених фактів невиконання чи неналежного виконання службових обов'язків особою РНС, як таких, що і слугують підставою для зменшення чи позбавлення розміру премії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 під час проходження служби на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області отримувала грошове забезпечення, яке складалося з: посадового окладу у розмірі 1 407, 00 грн.; окладу за спеціальне звання у розмірі 135,00 грн.; надбавки за вислугу років у розмірі 539,70 грн.; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 140,70 грн.; надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 2 081, 70 грн., (загальна сума цих виплат - 4 304,10 грн.), а також премії у процентах від вказаної загальної суми.

Премія, яка була нарахована позивачу у березні 2015 року за лютий 2015 року, складала 125%, а саме в розмірі 5 380,13 грн. (5 380,13 грн. х 125 %), а загальне грошове забезпечення в розмірі 9 684,23 грн. (4 304,10 грн. + 5 380,13 грн.), що підтверджується довідкою від 25.05.2015 року № 220 про грошове забезпечення ОСОБА_2, полковника міліції за жовтень 2014 року - травень 2015 р., виданою управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області (т. 1 а.с.26).

Відповідно до наказу ГУМВС в Харківській області від 31.03.2015 року № 399 про преміювання у квітні за березень 2015 року визначено премію за березень 2015 року - 0%. Відповідно, грошове забезпечення за березень 2015 року позивачу було нараховано без урахування премії у розмірі 5 380,13 грн.

Наказом ГУМВС в Харківській області від 30.04.2015 року №550 про преміювання у травні за квітень 2015 року позивачу визначено премію за квітень 2015 року в розмірі 1% (т.1 а.с. 138) та грошове забезпечення за квітень 2015 року позивачу було нараховане з урахуванням такої премії, що склала 31,56 грн. в розмірі 5348, 47 грн. (5380,13 грн. - 31,56 грн.), що також підтверджено зазначеною довідкою від 25.05.2015р. № 220.

Отже, позивачу було за квітень 2015 року не виплачено в належному розмірі премія 5348,47 грн. (5 380,13 грн. - 31,56 грн.).

Крім того, суду не надано доказів повідомлення ОСОБА_8 про накази від 31.03.2015 року № 399 та від 30.04.2015 року №550.

Відповідно до п.п. 4.5. ст. 4 Положення про преміювання осіб рядового і начальницького складу апарату ГУМВС України в Харківській області, затвердженого наказом ГУМВС в Харківській області від 28.01.2015 року № 96, якщо в наказі про накладання дисциплінарного стягнення не вказано відомості зменшення розміру премії на відповідний відсоток чи позбавлення її у повному розмірі, у такому випадку преміювання проводиться у повному обсязі.

Відповідно до п.п. 3.2.1. п. 3.2. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007року, особам рядового і начальницького складу, що звільнені від служби через хворобу на підставі листків непрацездатності або перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, одержуваному на день хвороби, але не більш ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

З огляду на те, що в наказі МВС України від 21.04.2015 р. № 536 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення відомості про зменшення розміру премії на відповідний відсоток чи позбавлена у повному розмірі не вказані, а також той факт, що з в період з 18.03.2015 року по 19.05.2015 року позивач знаходилася на лікарняному, що підтверджується відповідними довідками про тимчасову непрацездатність та листками непрацездатності, колегія суддів дійшла висновку про задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за березень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5380,13 грн., грошове забезпечення за квітень з урахуванням премії у розмірі 5348,57 грн.

Отже, розрахунок суми грошового забезпечення, належного позивачу до виплати за березень та квітень 2015 року, здійснений судом першої інстанції вірно. Розмір премії, врахований у складі грошового забезпечення за березень та квітень 2015 року, обчислений з дотриманням вимог Положення про преміювання осіб рядового і начальницького складу апарату ГУМВС України в Харківській області, затвердженого наказом ГУМВС України в Харківській області № 96 від 28.01.2015 року.

Щодо позовних вимог про зобов'язання МВС України провести звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_2, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області на підставі свідоцтва про хворобу № 353 від 22.04.2015 року, виданого військово-лікарською комісією ГУМВС України в Харківській області, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, п. 64 "б" (через хворобу), колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, до винесення наказу ГУ МВС України в Харківській області № 173 о/с від 23.04.2015 року про звільнення з посади та зарахування в розпорядження ГУ МВС України в Харківській області було подано рапорт від 30.03.2015 року, в якому повідомлено про наявність бажання позивача звільнитися її за станом здоров'я.

Також, як встановлено з матеріалів справи, позивачем подано рапорт від 22.04.2015 року, в якому позивач просить звільнити її з органів внутрішніх справ України через хворобу, з 22.04.2015 року, на підставі свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року №353, видане ВЛК ГУ, яке подано з попереднім рапортом, що не зареєстрований в канцелярії ГУ (т. 1 а.с.128).

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що для належного захисту прав позивача, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати ГУ МВС України в Харківській області розглянути рапорт полковника міліції ОСОБА_2, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області від 22.04.2015 року щодо звільнення з органів внутрішніх справ на підставі свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року № 353, як заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області.

Щодо стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до положень ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 5 п. 10.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.05.2013 року № 7 задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Однак, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за певний період та зазначаючи про звернення рішення суду до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць, суд першої інстанції, в порушення зазначених приписів не вказав розмір останніх в резолютивній частині постанови, що може утруднити виконання останньої, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині, згідно до ст. 201 КАС Україні - підлягає зміні, а відповідно апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок),.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи, що звільнення позивача відбулось 23.04.2015 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці, а саме: за лютий та березень 2015 року.

Згідно довідки ГУМВС у Харківській області середньоденна заробітна плата складає 320,98 грн (а.с.144, т.1).

Період, за який підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь позивача складає 118 робочіх днів (з 23.04.2015 р. по 13.10.2015 р. (дата винесення судового рішення).

Даний період розраховано з урахуванням листа Міністерства соціальної політики України " Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік" від 09.09.2014 р. №10196/0/14-14/13.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 за період з з 23.04.2015 р. по 13.10.2015 р становить 37875, 64 грн.

Наведене відповідає практиці Верховного Суду України, зокрема викладеної в постановах від 21.01.2012 р. №6-87цс11 та від 14.01.2014 р. №21-395а13.

На підставі вище викладеного, та з урахуванням положень ст. 201 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. по справі № 820/5542/15- змінити, виклавши абз. 8 резолютивної частини постанови в наступній редакції:

«Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, з 23.04.2015 року по 13.10.2015 року в розмірі 37875 (тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят п'ять) грн. 64 коп.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. по справі № 820/5542/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений 23.12.2015 р.