Справа № 2-а/1970/2196/11
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/2196/11

04 серпня 2011 р.м.Тернопіль
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баб'юка П.М.

при секретарі судового засідання Митко В.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до 1-го відділу реєстраційної та екзаменаційної роботи в особі Відділу ДАІ УМВС України в Тернопільській області про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся у ОСОБА_1 окружний адміністративний суд з позовом до 1-го відділу реєстраційної та екзаменаційної роботи в особі Відділу ДАІ УМВС України в Тернопільській області про зобовязання відповідача вчинити дії щодо перереєстрації на позивача легкового автомобіля марки Фольксваген Пасат, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який залишився у спадщину після смерті інваліда ОСОБА_5 без сплати мита та інших податків і зборів, передбачених законодавством України при імпорті автомобілів.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві. Також позивач в судовому засіданні підтвердив, що ні він ні інші члени його сімї, а також члени сімї померлого інваліда не є інвалідами.

Представник позивача зазначив, що в чинних нормативно-правових актах, що стосуються перереєстрації на члена сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом війни в якості гуманітарної допомоги, не міститься вимог щодо сплати податків, мита, зборів, які могли бути нараховані на день ввезення автомобіля в Україну і які, на думку ДАІ, повинен сплатити спадкоємець інваліда. Будь-яких норм, що забороняють органам ДАІ провести перереєстрацію автомобіля на підставі наданих позивачем документів Правилами державної реєстрації й обліку автомобілів не передбачено. Крім цього, вказав, що відмову відповідача вважає необгрунтованою і незаконною такою, що звужує обсяг прав та погіршує становище членів сім'ї інваліда та спадкоємців, суперечить їх волевиявленню, посилається на нормативні акти, які не мають чинності і зворотної сили. Дії державної установи щодо відмови позивачу у перереєстрації успадкованого автомобіля обмежують конституційні права позивача та законне право власності, гарантоване ст. 41 Конституції України.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав заперечення та пояснив, що відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 07 грудня 2000 року № 2134-ІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо регулювання ринку автомобілів в Україні» автомобіль, що був попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків та зборів, на підставі пільг, наданих законодавством, може бути відчужений або переданий у володіння, або (та) у користування, або (та) у розпорядження тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України.

Також вказав, що згідно вимог чинного законодавства державна реєстрація транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, які ввезені на митну територію України без сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що передбачені законодавством під час імпорту таких засобів проводиться за умови подання документів про внесення таких податків і зборів (обов'язкових платежів).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступні обставини:

23.09.2005 Головним управлінням праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 обласної державної адміністрації (далі - ГУПСЗН) звернулося з клопотанням перед Комісією з питань гуманітарної допомоги при КМУ та Комісією з питань гуманітарної допомоги при ОСОБА_1 облдержадміністрації про визнання гуманітарною допомогою легковий автомобіль VOLKSWAGEN РАSSАТ 1.8, 1996 року випуску, шасі №WVWZZZ3ВZVЕ003912, легковий седан - В, об'єм двигуна 1781 куб.см., який надійшов на адресу головного управління з Німеччини для інваліда ОСОБА_5 (дід позивача), який перебував на черзі для забезпечення автомобілем.

Комісія з питань гуманітарної допомоги при КМУ протоколом №26/ГД-2663/к від 21.10.2005 року визнала вказаний автомобіль гуманітарною допомогою для головного управління з подальшою його передачею інваліду ОСОБА_5

Вказаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_5 у 1 ВРЕВ УДАІ УМВСУ в Тернопільській області, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САА№320351 від 16.12.2009 року

25.02.2010 року ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії I- ИД №097355, виданим Мильнівською сільською радою Зборівського району Тернопільської області, актовий запис № 05.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 червня 2010 року по справі №2-5823/10 визнано за ОСОБА_2 (позивач по даній справі, член сімї ОСОБА_5А.) право власності на легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN РАSSАТ 1.8, 1996 року випуску, шасі №WVWZZZ3ВZVЕ003912, легковий седан - В, об'єм двигуна 1781 куб.см., реєстраційна номер НОМЕР_1, який залишився після смерті 25.02.2010 року інваліда І групи Великої Вітчизняної війни ОСОБА_6.

На підставі вказаного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 червня 2010 року ГУПСЗН ОСОБА_1 ОДА видало ОСОБА_2 довідку від 15.09.2010 №02-01/2191 про перереєстрацію вказаного автомобіля у звязку з смертю інваліда ОСОБА_5.

22 червня 2011 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перереєстрацію вказаного автомобіля на себе.

Відповідно до листа Відділу ДАІ УМВС України в Тернопільській області від 06.07.2011 за №13/П-39 отриманий через органи праці та соціального захисту населення у якості гуманітарної допомоги автомобіль марки VOLKSWAGEN РАSSАТ 1.8, 1996 року випуску, номер кузова WVWZZZ3ВZVЕ003912 може бути перереєстрований на імя позивача за умови надання документів про сплату у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України.

21.07.2011 на запит позивача ОСОБА_1 митницею надано відповідь за №18/1.1-4148, відповідно до якої:

«Зокрема, митне оформлення автомобіля «Фольксваген Пассат», WVWZZZ3ВZVЕ003912, ввезеного в митному режимі імпорт, було проведене у 2005 році згідно Закону України від 22.10.99 №1192-ХІУ «Про гуманітарну допомогу» (далі - Закон). Імпортером вказаного автомобіля було Головне управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 обласної державної адміністрації. У відповідності до статті 6 Закону легкові автомобілі визнані гуманітарною допомогою звільняються від оподаткування. Таким чином, митні платежі (мито, акцизний збір, податок на додану вартість) були нараховані ОСОБА_1 митницею умовно та під час митного оформлення не сплачувались.»

Дослідивши обставини справи та подані сторонами докази суд приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення враховуючи наступне:

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

«Порядок забезпечення інвалідів автомобілями» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006р. N 999 (далі - Порядок).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 червня 2010 року встановлено наступне:

- строк експлуатації автомобіля марки «Фольксваген Пассат» (номер кузова WVWZZZ3ВZVЕ003912) становить більше ніж 10 років;

- ОСОБА_2 (позивач по даній справі) був членом сім'ї померлого інваліда ОСОБА_5 і на час його смерті проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

На час прийняття вказаного рішення Тернопільського міськрайонного суду пункт 16 Порядку не містив норми щодо залишення автомобіля члену сімї «безоплатно» і право власності на вказаний автомобіль визнавалося за ОСОБА_2 в судовому порядку.

8 вересня 2010 року Постановою КМУ N 826 внесено відповідні зміни в п.16 Порядку і викладено його в новій редакції, а саме: «Після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.».

Суд погоджується з твердженням позивача, що на підставі п.16 Порядку та рішення суду ОСОБА_2 правомірно набув права власності на вказаний автомобіль, проте, питання сплати податків і зборів з даного транспортного засобу не врегульовано ні положеннями п.16 Порядку ні рішенням Тернопільського міськрайонного суду.

Відповідно до абзацу 8 пункту 41 Порядку автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому - шостому пункту 16 цього Порядку.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що ні він ні інші члени його сімї, а також члени сімї померлого інваліда не є інвалідами.

Згідно вимог абзацу 9 пункту 41 Порядку якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше ніж 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_5 користувався автомобілем з 2005 року, тобто менше ніж 10 років.

Враховуючи наведене, положення абзаців 8, 9 пункту 41 Порядку не підлягають до застосування в даному випадку.

Суд вважає, що до вказаних правовідносин слід застосовувати абзац 7 пункту 41 Порядку відповідно до якого після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Крім цього, відповідно до абзацу шостого пункту 11 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 державна реєстрація транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, ввезених на митну територію України без сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що передбачені законодавством під час імпорту таких засобів, проводиться за умови подання документів про внесення таких податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком безоплатно переданих конфіскованих транспортних засобів та транспортних засобів, які згідно з податковим законодавством звільнені від їх сплати, із внесенням відповідного запису у свідоцтво про реєстрацію.

Підсумовуючи викладене, проаналізувавши вказані норми чинного законодавства суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд критично оцінює посилання позивача на обмеження його конституційних прав та законного права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України, оскільки право власності позивача на автомобіль визнане рішенням суду і не оспорювалось сторонами в даній судовій справі.

Також слід зазначити, що сам факт визнання за позивачем права власності на автомобіль не є підставою для звільнення від сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що передбачені законодавством під час імпорту таких транспортних засобів.

Керуючись ст.ст. 153,160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до 1-го відділу реєстраційної та екзаменаційної роботи в особі відділу ДАІ УМВС в Тернопільській області про зобовязання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у порядок і строк, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

В повному обсязі постанова складена 09 серпня 2011 року.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.