Справа № 817/741/15
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" грудня 2015 р. Справа № 817/741/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю сторін:

представників: від позивача- Лук'яненко К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "06" листопада 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до Відділу Державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції, третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Капральчук ОСОБА_4 визнання дій протиправними ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.11.2015року визнано протиправним арешт на нерухоме майно: квартира загальною площею 95,9 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладеного постановою АН007227 від 09.12.2009 року Відділом державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції, постановою б/н 06.05.2010 року Відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції, постановою №28311926 від 23.08.2013 року Відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції.

Зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції вчинити дії щодо звільнення з-під арешту нерухомого майна: квартира загальною площею 95,9 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3І звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3І вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення в частині зобов'язання відповідача вчинити дії щодо звільнення з-під арешту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вийшов за межі позовних вимог, оскільки ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду у даній адміністративній справі відмовлено у відкритті провадження за обумовленою позовною вимогою. Дана ухвала суду оскаржена не була та набрала законної сили. Також позивач зазначає, що ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження" в першу чергу задовольняються вимоги забезпечені заставою. Після задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку встановленому цим Законом. При цьому, позивач зазначає, що суд не перевірив чи не перевищує вартість предмета іпотеки розмір боргових зобов'язань ОСОБА_3 перед позивачем.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.03.2015року, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у відкритті провадження в частині зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції звільнити з-під арешту нерухоме майно: квартира загальною площею 95,9 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 49). Обумовлена ухвала суду оскаржена не була та набрала законної сили у встановленому порядку.

Згідно з ч. 5. ст. 109 КАС України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Провадження у даній справі було відкрито лише за позовною вимогою про визнання протиправним арешту на нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладеного постановами відповідача АН007227 від 09.12.2009року, б/н 06.05.2010року, №28311926 від 23.08.2013року.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відтак, наявними у справі доказами підтверджуються доводи апеляційної скарги про безпідставність прийнятого судом першої інстанції рішення в частині зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції звільнити з-під арешту нерухоме майно: квартира загальною площею 95,9 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За наведених обставин апеляційна скарга у зазначеній частині підлягає до задоволення, а рішення суду у цій частині підлягає до скасування.

Стосовно решти доводів апеляційної скарги з приводу протиправності прийнятого судом рішення про визнання протиправним арешту на нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладеного постановами відповідача АН007227 від 09.12.2009року, б/н 06.05.2010року, №28311926 від 23.08.2013року, то колегією суддів встановлено таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (Банк) та ОСОБА_3 (Позичальник) укладено кредитний договір №1703/0608/45-021 на суму 120 000,00 дол. США для здійснення Позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири, загальною площею 95,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Одночасно Банком укладено з ОСОБА_3 іпотечний договір №1703/0608/45-021-Z-1 від 26.06.2008року, предметом якого є забезпечення належного виконання зобовязання за обумовленим кредитним договором за рахунок передачі в іпотеку квартири, що знаходиться за адресою: що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Обставини щодо укладення обумовлених договорів та отримання позивачем банківського кредиту не заперечуються ОСОБА_3 та підтверджуються поясненнями сторін та витягом з реєстру заборгованостей (а.с. 40), рішенням апеляційного суду Рівненської області від 13.03.2015року (а.с.170).

У подальшому на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року №15, договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року право вимоги заборгованості за кредитним договором від 26.06.2008 року №1703/0608/45-021 та права вимоги за іпотечним договором №1703/0608/45-021-Z-1 від 26.06.2008 року було відступлено ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» 1 (а.с. 30-36, 38-39).

Постановою відповідача від 23 серпня 2011 року відкрито виконавче провадження ВП№28311926 про арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, та внесено відповідний реєстраційний запис за №11530173 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна;

Постановою АН007227 від 09.12.2009року відповідача накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3, внесено відповідний реєстраційний запис за №9328045 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна;

Постановою б/н 06.05.2010 року Відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3, внесено відповідний реєстраційний запис за №9799070 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 9-11).

Копій обумовлених постанов, відповідачем суду не надано, однак обставини щодо їх винесення сторонами не заперечується та підтверджуються інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 9-11).

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що право іпотеки на обумовлену квартиру, виникло з моменту нотаріального посвідчення іпотечного договору №1703/0608/45-021-Z-1 від 26.06.2008року та накладення нотаріусом заборони відчуження такого нерухомого майна, зареєстрованої в реєстрі. На момент спірних вчинення виконавчих дій щодо арешту спірного нерухомого майна, право іпотеки на це майно на визначених законом підставах та в установленому порядку не припинено, іпотечний договір є чинним, заборгованість ОСОБА_3 по кредиту не погашена.

Приймаючи рішення про задоволення позову у названій частині суд першої інстанції виходив з того, що обумовлені рішення та дії відповідача порушують законні права та інтереси позивача, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 9 квітня 2014 року у справі №6-13цс14 та положенням діючого законодавства, зокрема ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

При цьому у силу частини 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Водночас, у силу частини 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто лише у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, а також якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що накладення арешту є елементом процедури стягнення на майно боржника, тому відповідач, накладаючи арешт на квартиру, повинен керуватися приписами частини 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» та положеннями Закону України «Про іпотеку».

Окрім того, відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Наведеним приписам чинного законодавства кореспондують положення пункту 12.3 договору іпотеки №1703/0608/45-021-Z-1 від 26.06.2008 року.

Зокрема, підпунктом 12.3.1 пункту 12.3 названого договору передбачено, що задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої у цьому підпункті пункту 12.3 договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Сторони погодили, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень підпункту 12.3.1 пункту 12.3 є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця (а.с. 26).

Натомість накладений та не знятий арешт на майно іпотекодавця (третьої особи) виключає можливість реєстрації права власності на предмет іпотеки позивачем на підставі положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» та підпункту 12.3.1 пункту 12.3 договору іпотеки №1703/0608/45-021-Z-1 від 26.06.2008року.

Враховуючи наведене, позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладення відповідачем арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, обмежує забезпечене іпотекою право ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на першочергове право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги щодо не визначення судом вартості іпотечного майна, то колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2, п.5 договору іпотеки №1703/0608/45-021-Z-1 від 26.06.2008року при балансовій вартості предмета іпотеки у розмірі 330375,50грн., предмет іпотеки оцінено банком та боржником у розмірі 658350 грн.

Водночас, згідно рішення Апеляційного суду Рівненської області від 13.03.2015року (а.с. 170-175), постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2015року ВП №47562772 (а.с. 176) сума боргу ОСОБА_3 за кредитним договором №1703/0608/45-021 від 26.06.2008року перед ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" становить 1335386,03грн.

Відтак, з наявних у справі доказів вбачається, що вартість предмету іпотеки не перевищує розміру заборгованості боржника перед позивачем, як іпотекодержателем.

При цьому, колегією суддів встановлено, що договір із іпотекодержателем та обтяження на майно боржника зареєстровано раніше винесення оскаржуваних постанов і відповідно, підстав для застосування вимог ч. 3 ст. 54 Закону у відповідача не було.

Окрім того, колегією суддів на підставі пояснень представника позивача та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав (а.с.9) встановлено, що про порушення свого права позивач дізнався 10.03.2015року від приватного нотаріуса ОСОБА_5, Київській міський нотаріальний округ, м. Київ при наданні зазначеним нотаріусом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав. З даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду -17.03.2015року, тобто у межах строків, передбачених ст. 99, 181 КАС України.

Доказів направлення копій оскаржуваних постанов, або інформаційного повідомлення про арешт майна, що перебуває в іпотеці на адресу позивача та його попередників за названими кредитним та іпотечним договорами (ВАТ "Сведбанк", ПАТ "Сведбанк") суду не надано. Отож, відповідачем не доведено обставин з приводу обізнаності позивача про накладення арешту на квартиру, яка перебуває в іпотеці, раніше обумовленого позивачем строку -10.03.2015року.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч обумовленому, ні відповідач, ні третя особа не довели належними доказами обставин, що на момент прийняття відповідачем перелічених вище постанов про накладення арешту: вартість предмета іпотеки перевищувала розмір боргових зобов'язань ОСОБА_3 перед позивачем; рішення про стягнення боргу за оскаржуваними постановами прийнято раніше дати внесення запису про обтяження на зазначену квартиру, що передана боржником в іпотеку.

Поряд із зазначеним, колегія наголошує, що належних і достатніх доказів, які б підтверджували наявність, визначених законом, підстав та правомірності накладення арешту на предмет іпотеки відповідач та третя особа суду не надали.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції в названій частині відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують, а тому підстав для скасування цього судового рішення у обумовленій частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "06" листопада 2015 р. скасувати у частині прийнятого рішення про зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції вчинити дії щодо звільнення з-під арешту нерухомого майна: квартира загальною площею 95,9 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" пр-т Московський,28-А,м.Київ,04655

3- відповідачу/відповідачам: Відділ Державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції вул.Пекарська, 30,м.Дубно,Дубенський район, Рівненська область,35600

4-третій особі: ОСОБА_3 - вул.Зелена,6,с.Варковичі,Дубенський район, Рівненська область,35612

представнику позивача ОСОБА_6 АДРЕСА_2,