Справа № 816/4354/15
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. ПолтаваСправа №816/4354/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Петрукович Ю.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 управління Держземагентства України у Полтавській області про зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надати її у користування (оренду).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 18 лютого 2015 року подав до відповідача клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у користування (оренду) земельної ділянки площею 52,4000 га для ведення фермерського господарства, до якого додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та інше. Однак, даний проект землеустрою повернуто для виправлення помилок та повторної подачі його на затвердження. Позивач звертав увагу, що зауваження, викладені у листах ОСОБА_4 управління Держземагентства у Полтавській області, ОСОБА_3 виправлені, але відповідач повторно відмовив у затвердженні проекту; після кожного усунення недоліків відповідач чотири рази відмовляв у затвердженні проекту землеустрою. За твердженням позивача, сукупність матеріалів, наданих позивачем та наявних у розпорядженні відповідача, включає в себе повний перелік документів, необхідних для задоволення клопотання, а тому відповідачем протиправно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у користування (оренду).

У ході судового розгляду справи у порядку статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України допущено заміну відповідача ОСОБА_4 управління Держземагентства у Полтавській області на його правонаступника Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У своїх письмових запереченнях зазначав, що у ході розгляду клопотань позивача спеціалістами ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області виявлено ряд зауважень, про які зазначалося у листах-відповідях, які не виправлені, і був наданий час на їх виправлення. Відповідач зазначав, що позивачем не підтверджено легітимність отримання вихідних даних геозедичних вишукувань, землевпорядного проектування, матеріалів перенесення меж земельних ділянок в натурі (на місцевість), а саме: креслення перенесення в натурі меж земельної ділянки з привязкою до пунктів державної геозедичної мережі, а також відсутня позначка Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа. За твердженням відповідача, вирішення клопотання ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є дискреційним повноваженням відповідача та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18 лютого 2015 року позивачем подано до відповідача клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, та надання її у користування (оренду) терміном на 49 років.

Рішенням ОСОБА_4 управління Держземагенства у Полтавській області від 04 березня 2015 року №31-16-0.4-2446/2-15 повідомлено позивача про те, що:

- назва документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (НВ- 015 від 17 лютого 2015 року) не відповідає назві виготовленої документації із землеустрою;

- мають місце розбіжності щодо площ та суміжних землекористувачів в поданому проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки та витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку;

- у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки потребують уточнення дані щодо віднесення (невіднесення) земельної ділянки до особливо цінних земель, визначених пунктом "г" частини першої статті 150 Земельного кодексу України /а.с. 14/.

ОСОБА_4 управління Держземагентства у Полтавській області від 23 березня 2015 року №31-16-0.4-3108/2-15 повідомлено позивача, що зазначені у попередньому листі зауваження ОСОБА_3 не враховані, а також відсутня позначка Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа /а.с. 15/.

16 квітня 2015 року позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, з виправленими недоліками, указаними у листах від 04 березня 2015 року №31-16-0.4-2446/2-15 та від 23 березня 2015 року №31-16-0.4-3108/2-15 /а.с. 8/.

Однак, листом ОСОБА_4 управління Держкомзему у Полтавській області від 30 квітня 2015 року №31-16-0.4-4685/2-15 повідомлено позивача, що у представленій на розгляд землевпорядній документації потребують уточнення дані:

- щодо землекористувача земельної ділянки ТОВ "Пирятин-зернопродукт", а саме: відсутня засвідчена нотаріально письмова згода землевласника (землекористувача);

- пунктів 6, 12, 16 у висновках відділу Держземагентства у Чорнухинському районі Полтавської області від 14 лютого 2015 року та від 17 лютого 2015 року про погодження проектів землеустрою щодо цільового призначення земельних ділянок, законодавчої бази та державної реєстрації земельних ділянок;

- щодо цільового призначення земельних ділянок зазначеного в завданні на виконання робіт від 19 грудня 2014 року (стор. 4);

- щодо площ земельних ділянок, зазначених у висновках ПП "Інститут агрономії" від 22 грудня 2014 року №№1337, 1333, 1334, 1330 та від 12 січня 2015 року №02 про якісну характеристику ґрунтів земельних ділянок площами 52.4009 га, 19.2002 га, 5.4558 га, 25.4002 га та 9.4000 га;

- щодо суміжних власників (землекористувачів) земельних ділянок, а саме: потрібно долучити їх погодження відповідно до вимог статті 198 Земельного кодексу України.

Крім того, зазначено про відсутність позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа та не додано проект договору оренди земельної ділянки, підписаної позивачем, та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель /а.с. 16-17/.

26 травня 2015 року позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, з виправленими недоліками, указаними у листі від 30 квітня 2015 року №31-16-0.4-4685/2-15 /а.с. 11/.

За результатами розгляду даного клопотання 02 червня 2015 року ОСОБА_4 управлінням Держземагенства у Полтавській області листом №5624/2-15 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оскільки, що до проекту землеустрою необхідно долучити: матеріали погодження проекту землеустрою; матеріали геодезичних вишукувань, землевпорядного проектування, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) в повному обсязі, а також додати проект договору оренди земельної ділянки, підписаної позивачем, та витяг з Державного земельного кадастру по вказаній земельній ділянці /а.с. 13/.

Однак, позивач не погодився із відмовами у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у звязку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом ОСОБА_6 України.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Судом встановлено, що з метою отримання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_3 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області /а.с. 46/.

За результатами розгляду зазначеного клопотання наказом ГУ Держземагенства у Полтавській області від 03 грудня 2014 року №5073-СГ позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки /а.с. 77/.

Приватним підприємством "Чорнухинський центр земельного кадастру" на замовлення ОСОБА_3 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 52,4000 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності на території Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів /а.с. 41-76/.

Згідно з частинами шостою та десятою статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Частинами тринадцятою та чотирнадцятою згаданої статті встановлено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Згідно з частинами шостої та восьмої статті 1861 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій-третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів та не заперечується відповідачем, ОСОБА_3 неодноразово подавався на затвердження відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Однак, відмовляючи у затвердженні документації із землеустрою щодо відведення позивачеві земельної ділянки, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області кожного разу вказувало на нові невідповідності документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів /а.с. 13-17/.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

З матеріалів справи вбачається, що у проекті землеустрою позивачем надані клопотання замовника; завдання на розроблення проекту землеустрою; наказ ГУ Держземагенства у Полтавській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; довідка з державної статистичної звітності про наявність земель (форми 6-зем); креслення перенесення меж земельної ділянки в натуру; журнал теодолітної (тахеометричної) зйомки, відомості про наявні пункти ДГМ, відомості про обчислення теодолітних (тахеометричних) ходів, відомості щодо середньоквадратичної похибки; план зон обмежень і сервітутів земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; висновок відділу Держаземагенства у Чорнухинському районі про погодження проекту землеустрою; висновок про якісну характеристику ґрунтів; висновок археологічної експертизи; викопіювання земельної ділянки з кадастрової карти /збірний кадастровий план земельної ділянки/; акт прийому-передачі межових знаків на зберігання; схема встановлення меж земельної ділянки; відомості про обчислення площі земельної ділянки/каталог координат; абрис польових вимірів кутів поворотів межі земельної ділянки; копію кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника /а.с. 42/.

Таким чином, у проекті землеустрою надані матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, підписаний власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з положеннями частини сьомої статті 1861 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій", а тому відсутність підтвердження легітимності отримання вихідних даних креслення перенесення в натуру меж земельних ділянок з привязкою до пунктів державної геодезичної мережі відповідно до статті 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" не може бути підставою для непогодження відповідачем проекту землеустрою.

Статтею 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" визначено порядок користування топографо-геодезичними і картографічними матеріалами та не визначено умови і порядок підтвердження легітимності даних топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Щодо відсутності позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа, як підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 17 жовтня 2012 року №1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Пунктом 111 Порядку встановлено, що Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: - за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; - відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); - робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; - надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: - невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства; - розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; - розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; - подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Згідно із пунктом 75 Порядку у разі відповідності поданих документів, зазначених у пункті 69 цього Порядку, вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку, та електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, державний кадастровий реєстратор: робить на титульному аркуші документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15; присвоює за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру земельній ділянці, що реєструється, кадастровий номер та у випадках, зазначених у пунктах 107 - 161 цього Порядку, відкриває Поземельну книгу (вносить відповідні записи до неї).

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки державний кадастровий реєстратор на безоплатній основі надає витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

При цьому, державний кадастровий реєстратор може приймати рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки в разі: невідповідності поданих документів вимогам законодавства; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів не в повному обсязі.

У таких випадках державний кадастровий реєстратор не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення.

Таким чином, мотиви вчиненої відповідачем відмови у погодженні проекту землеустрою є недоведеними та необґрунтованими.

Однак, згідно з частиною шостою статті 1861 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

При цьому, судом встановлено, що право позивача на погодження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки порушено і таке право підлягає захисту.

Разом з тим, згідно зі змістом Рекомендації Комітету ОСОБА_6 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, отже, завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Таким чином, суд не вправі втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень, перебираючи на себе повноваження та функції уповноваженого органу, втручаючись при цьому у внутрішньо - організаційну специфіку роботи останнього.

Отже, суд не вправі зобов'язувати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із вищенаведеним земельним законодавством України можуть здійснюватися лише за розсудом відповідача.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною другою статті 71 наведеного вище Кодексу встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, судом встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства, площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, розроблено позивачем у відповідності до вимог статті 50 Закону України "Про землеустрій", і містить усі необхідні документи.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, зобовязавши відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надання її у користування (оренду) з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даної постанови.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області є частково обґрунтованими, у свою чергу відповідач не довів правомірність своїх дій, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з положеннями статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надання її у користування (оренду) з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даної постанови.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн /двісті сорок три гривні шістдесят копійок/.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2015 року.

Суддя Л.М. Петрова