Справа № 22-ц-466/11
Суддя: Ігнатченко Н. В.
Дата ухвалення: 2011-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22ц-7913/2010
Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач в суді II інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2011 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Яворського М.А.,

суддів: Сліпченка О.І., Ігнатченко Н.В.,

розглянула в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення за 2006 рік,-

Заслухавши доповідь судці апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія судців, -

встановила:

У жовтні 2007 року ОСОБА_3 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач в порушення вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачує компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, захворювання якої повязане з аварією на ЧАЕС, внаслідок чого за 2006 рік утворилась заборгованість у відповідному розмірі, яку і просить стягнути.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2007 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо перерахунку одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік ОСОБА_3 виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Стягнено з Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_3 суму недоотриманої одноразової грошової допомоги за 2006 рік.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, неповно зясовано обставини справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі УСЗН Білоцерківської міської ради просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апелянт вказує на те, що щорічна допомога на оздоровлення виплачувалася згідно ст. 62 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, його застосування проводиться у випадку, визначеному КМ України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади України місцевими органами державної влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. А саме в розмірах, які визначені КМУ, виходячи з реальних можливостей Державного бюджету України згідно з бюджетними

призначеннями і враховуючи ст. 95 Конституції України.

Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради є розпорядником коштів, які виділяються на виконання Чорнобильських програм відповідно до Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік" та аналогічних законів за інш^ооки, кошторисних призначень та паспортів бюджетних програм, затверджених на рік, тому ви, лити позивачу вказану суму управління праці та соціального захисту населення не має можливості в звязку з відсутністю коштів. Такі виплати не передбачені кошторисом та не закладені в Державному бюджеті.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради, за 2006 рік їй виплачена одноразова допомога на оздоровлення в розмірі 120 гривень - 29 серпня 2006 року, платіжне доручення № 1673, що підтверджуються довідкою Управління праці соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації, не оспорюються позивачем. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 14 лютого 2005 року ОСОБА_4 визнана недієздатною особою та передано під опіку її матері ОСОБА_3, яка і представляла її інтереси в суді першої інстанції.

Зазначена допомога на оздоровлення виплачується Управлінням праці та соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації в розмірах, які встановлені постГ зою КМ України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особа», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період до 2005 року, та постановою КМ України від 12 липня 2005 року за № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 2005 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За ст. 113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України, актами Президента України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, іхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розмір допомоги на оздоровлення, визначений вказаними вище постановами КМ І. г дїни, суперечить вимогам ст. 48 Закону та іншим нормам чинного законодавства.

Згідно ст. 82 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік" з 1 січня 2006 рік встановлений розмір мінімальної заробітної плати в 350 гривень, азі липня 2006 року - 375 гривень, з грудня 2006 року - 400 гривень.

Ст. 95 Конституції України, , передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Але законами про Державний бюджет України на відповідні роки розмір вказаної допомоги не визначений, як, наприклад, розмір одноразової грошової допомоги ветеранам війни, на яких поширюється чинність Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Крім того, ст. 62 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на яку також посилається відповідач, заперечуюч роти позову, надає КМ право визначати застосування цього Закону, але не делегує йому повноважень щодо визначення розміру допомоги на оздоровлення, встановленої цим Законом.

Відповідно до ст. 71 Закону України, „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Слід зазначити, що дію положень ст. 48 вказаного Закону зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно з Законом України від 20 грудня 2005 року № 3235-1У, до цього Верховна Рада України ніяких законів з цих питань не приймала.

Між тим, визначені постановою КМ № 836 розміри щорічної допомоги на оздоровлення залишалися тривалий час незмінними, хоча розмір мінімальної заробітної плати неодноразово змінювався, а з 2005 року постановою КМ № 562 розмір цієї допомоги був змінений, але всуперечст. 48 Закону він також визначений у твердій грошовій сумі.

Отже, застосовується положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та положення зазначених вище законів про встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не постанови КМ України № 836 та № 562.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, враховуючи наведене, Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради повинно було виплачувати позивачці щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян. їх змін та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених ст. 64 Конституції України, що передбачає таке у випадках воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Крім того, встановлений частиною другою статті 95 Конституції України, частиною другою статті 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет ^ 3 України, є вичерпним, а тому цей Закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків,

пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом

Разом з тим за ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Прийнявши до уваги наведене, ухвалюючи постанову, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що визнав відмову відповідача щодо перерахунку позивачу вказаної грошової допомоги за 2006 рік неправомірною.

Проте визначення суми підвищення до пенсії не входить до компетенції суду, є компетенцією відповідача, тому постанову суду в цій частині слід змінити, виключити з резолютивної частини постанови вказівку про визначену судом конкретну суму до пенсії - за 2006 рік в сумі 1775 гривень.

За таких підстав апеляційна скарга управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2007 року підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині покладення на відповідача обовязку розміру виплати за 2006 рік 1775 гривень.

Керуючись ст. ет198,201,202,207 КАС України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2007 року в частині стягнення з Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на користь ОСОБА_3 недоплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2006 рік в сумі 1775 гривень, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Це*

Зобовязати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради > провести перерахунок суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік на користь ОСОБА_3.

В решті постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2007 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили

Головуючий: М.А.Яворський

Судці: Н.В.Ігнатченко

ОСОБА_5