Справа № 803/2190/15
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 р. Справа № 876/11385/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Ліщинського А. М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства "Волиньторф" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року по справі № 803/2190/15 за позовом Державного підприємства "Волиньторф" до Державної фінансової інспекції у Волинській області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетерус", ФОП ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасувати пункти 1.2 вимоги,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції у Волинській області, яким просить визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2 вимоги Про усунення порушень виявлених ревізією від 31 березня 2015 року №03-060-14-14/1903.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що згідно укладених із ОСОБА_2 Сетерус договорів купівлі-продажу цінних паперів від 20 грудня 2013 року №БВ201213/2/1, від 29 січня 2014 року №БВ290114/2/1 та від 14 лютого 2014 року №БВ140212/2/1 кінцевий термін виконання зобовязань становив до 31 грудня 2014 року. Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22 грудня 2014 року у справі №918/1729/14 було порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 Сетерус, відтак вимога ДП Волиньторф до даного товариства виникла після порушення провадження у справі про банкрутство і позивач в даному випадку виступає поточним кредитором. За таких обставин апелянт вказує на відсутність у відповідача правових підстав стверджувати, що ДП Волиньторф було втрачено право на включення його до реєстру кредиторів боржника на забезпечення грошових вимог, а також те, що підприємством не було належно проведено претензійно-позовну роботу.

Щодо встановлених порушень ДП Волиньторф при проведенні конкурсних торгів на закупівлю пароводяного котла ДКВР-10-23-370, згідно яких відповідач зазначає про антиконкурентні узгоджені дії учасників конкурсних торгів ПП НВП Меценат та ФОП ОСОБА_1, що призвело до завищення вартості придбання котла в ФОП ОСОБА_1 на суму 622550 грн, то підприємство вказує, що лише до компетенції Антимонопольного комітету України відноситься визначення наявності або відсутності антиконкурентних узгоджених дій. Крім того, зазначає про необґрунтований розрахунок завданих збитків та пропуск строку позовної давності, оскільки договір було укладено 14 грудня 2011 року.

Сторони явку своїх представників не забезпечили, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в їх відсутності в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що в період з 16 лютого 2015 року до 6 березня 2015 року працівниками ДФІ у Волинській області проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП Волиньторф за період з 1 січня 2012 року до 31 січня 2015 року, за результатами якої складений акт від 6 березня 2015 року №060-28/004. Ревізія проведена за зверненням директора ДП Волиньторф ОСОБА_3 від 9 лютого 2015 року №133 згідно затвердженої програми.

За наслідками проведеної ревізії відповідачем на адресу ДП Волиньторф 31 березня 2015 року було скеровано вимогу про усунення порушень, виявлених ревізією, №03-060-14-14/1903, у якій зазначено про встановлені ревізією наступні порушення:

1. Внаслідок незабезпечення своєчасного проведення претензійно-позовної роботи з ОСОБА_2 Сетерус (змінено назву з ОСОБА_2 Пром-Газ-Інвест) відповідно до пункту 1 статті 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ДП Волиньторф втрачено право на включення його до реєстру кредиторів боржника на забезпечення грошових вимог в сумі 6038700 грн для стягнення заборгованості за реалізовані у грудні 2013 року січні-лютому 2014 року цінні папери.

2. При проведенні торгів на закупівлю пароводяного котла ДКВР-10-23-370 пропозиції учасників конкурсних торгів ПП НВП Меценат та ФОП ОСОБА_1, які здійснили антиконкурентні узгоджені дії, в порушення вимог пункту 4 статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції та пункту 3 частини 1 статті 17 Закону України Про здійснення державних закупівель не були відхилені, що призвело до завищення вартості придбання котла в ФОП ОСОБА_1 на суму 622550 грн.

З метою усунення виявлених порушень, попередження їх виникненню в подальшому ДФІ у Волинській області вимагало:

1. Опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у томи числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законодавством порядку.

2. Розглянути питання про притягнення працівників ДП Волиньторф, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

Для усунення зазначених порушень запропоновано позивачу стягнути з ОСОБА_2 Сетерус збитки в сумі 6038550 грн, завдані внаслідок невиконання зобовязань згідно договорів купівлі-продажу цінних паперів від 20 грудня 2013 року №БВ201213/2/1, від 29 січня 2014 року №БВ290114/2/1 та від 14 лютого 2014 року №БВ140212/2/1, а також стягнути з ФОП ОСОБА_1 збитки в сумі 622550 грн, завдані внаслідок завищення вартості пароводяного котла.

Відповідно до матеріалів справи між ДП Волиньторф та ОСОБА_2 Пром-Газ-Інвест (переіменоване у ОСОБА_2 Сетерус) було укладено договори купівлі-продажу цінних паперів від 20 грудня 2013 року №БВ201213/2/1, від 29 січня 2014 року №БВ290114/2/1 та від 14 лютого 2014 року №БВ140212/2/1, за якими позивач реалізував цінні папери на загальну суму 6038700 грн. Згідно пунктів 2.1 зазначених договорів строк оплати покупцем за придбані цінні папери встановлено до 31 грудня 2014 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22 грудня 2014 року у справі №918/1729/14 порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 Сетерус та призначено розпорядником майна товариства арбітражного керуючого ОСОБА_4

9 січня 2015 року позивачем виставлено директору ОСОБА_2 Пром-Газ-Інвест претензії про сплату заборгованості в загальній сумі 6038700 грн відповідно до укладених договорів купівлі-продажу цінних паперів.

27 лютого 2015 року арбітражним керуючим ОСОБА_4 скеровано позивачу повідомлення про наслідки розгляду заяви з вимогами до ОСОБА_2 Сетерус, у якому зазначено про невизнання грошових вимог ДП Волиньторф, як конкурсного кредитора, в розмірі 6038700 грн у звязку із заявленням таких вимог після спливу тридцятиденного строку для подання письмових заяв з вимогами до боржника.

Разом з тим, поточні грошові вимоги ДП Волиньторф на суму 60387000 грн були визнані арбітражним керуючим ОСОБА_4 в повному обсязі та включені до реєстру кредиторів ОСОБА_2 Сетерус в порядку черговості 4 черга вимог, про що надіслано відповідне повідомлення від 27 травня 2015 року за №130. Крім того, ухвалою господарського суду Рівненської області від 1 липня 2015 року у справі №918/1729/14 було задоволено заяву ДП Волиньторф про визнання поточних грошових вимог боржника та визнано поточні грошові вимоги позивача до боржника ОСОБА_2 Сетерус на суму 6038700 грн основного боргу, як вимоги четвертої черги із включенням їх до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до договору №449 про закупівлю товарів за державні кошти від 14 грудня 2011 року ДП Волиньторф було придбано у ФОП ОСОБА_1 котел пароводяний ДКВР 10/23-370 КШ за ціною 2172350 грн. Поставка котла здійснена 17 квітня 2012 року, про що свідчать видаткова накладна та акт №1 прийому-передачі товару.

Проведеною ДФІ у Волинській області ревізією фінансово-господарської діяльності ДП Волиньторф за період з 1 вересня 2009 року до 31 грудня 2011 року встановлено порушення підприємством вимог статті 29 Закону України Про здійснення державних закупівель щодо невідхилення пропозицій конкурсних торгів учасників ПП НВП Меценат та ФОП ОСОБА_1 внаслідок їх невідповідності умовам документації конкурсних торгів на закупівлю котла пароводяного. Про вказані обставини свідчить акт ревізії від 27 березня 2012 року №060-28/006. Разом з тим, даною ревізією встановлено, що на конкурсні торги з придбання котла пароводяного надійшли пропозиції учасників ТОВ Час Фортуни, ПП НВП Меценат та ФОП ОСОБА_1 Переможцем конкурсних торгів визнано ПП НВП Меценат та акцептовано його пропозицію, однак згідно листа останнього від 31 жовтня 2011 року підприємство відмовилось підписати договір у звязку з поганою економічною ситауцією, яка склалась на підприємстві, внаслідок чого за результатами процедури оцінки наявних пропозицій найбільш вигідною було визнано пропозицію ФОП ОСОБА_1, з укладанням вищевказаного договору.

Як свідчать матеріали справи, документація конкурсних торгів щодо закупівлі пароводяного котла була вилучена у ДП Волиньторф згідно постанови про проведення виїмки від 1 жовтня 2012 року та протоколу виїмки від 3 жовтня 2012 року.

Водночас у відповідь на лист ДФІ у Волинській області ВАТ Бійський котельний завод, який є виробником придбаного позивачем котла, надав договір поставки від 12 грудня 2011 року, укладений із ПП НВП Меценат, та специфікацію №1 до даного договору, відповідно до яких котел ДКВр 10-23-370 КШ відвантажений 29 березня 2012 року за адресою: 44614, Україна, с. Прилісне, Волинська область, Маневицький район, ДП Волиньторф. Покупцем котла є ПП НВП Меценат

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 Положення про Держфінінспекцію Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою КМ України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що досліджені судом документи свідчать про наявність порушень законодавства в сфері державних закупівель, а саме: факту участі учасників у змові, що у відповідності до пункту 3 статті 1 статті 17 Закону України Про здійснення державних закупівель є підставою для відмови в участі у процедурі закупівлі. Отже, встановлене в ході ревізії порушення позивачем порядку проведення державних закупівель при придбанні пароводяного котла знайшло своє підтвердження в ході зясування обставин у справі по суті.

Що стосується розміру виявлених ДФІ у Волинській області збитків внаслідок завищення вартості пароводяного котла, то як зазначалось судом вище, правильність обчислення таких збитків перевіряє суд при розгляді позову органу державної фінансової інспекції про їх стягнення.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обовязки для позивача. У справі, яка розглядається, Інспекція предявила вимогу про усунення виявлених порушень та недоліків, виявлених під час ревізії позивача. При цьому оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір. Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 7 жовтня 2014 року (№ 21-368а14).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Волиньторф" залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року по справі № 803/2190/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь в справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

ОСОБА_5