Справа № 346/355/15-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Справа № 876/2985/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря Бадівської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі Івано-Франківської області та ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі Івано-Франківської області про визнання незаконною відмови та зобовязання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

22.01.2015 (здано на пошту (а.с.13)) позивач звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі Івано-Франківської області (далі - УПФ) про визнання незаконною відмови щодо перерахунку пенсі та зобов'язання перерахувати та виплатити йому раніше призначену державну та додаткову пенсії, виплату яких передбачено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ) виходячи з розміру мінімальної пенсії з 01.01.2014.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2015 року у справі №346/355/15-а заявлений позов задоволено частково. Визнано незаконною відмову УПФ щодо перерахунку пенсії позивачу. Зобовязано здійснити перерахунок ОСОБА_1 основної пенсії як інваліду І групи в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 50, 54 Закону №796-ХІІ, починаючи з 01.01.2014 по 02.08.2014 та виплатити заборгованість, яка виникне в результаті перерахунку, з урахуванням виплачених сум.

Постанова мотивована тим, що згідно статті 50 та 54 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам І групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, а також передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком. Зазначає, що максимальний розмір пенсії або місячного грошового утримання згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило УПФ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує на те, що розміри соціальних виплат та видатки на їх оплату встановлюються Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) в межах асигнувань затверджених Верховною Радою України на відповідний рік, що узгоджується із ст.63 Закону №796-ХІІ. При обчисленні щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та доплати до пенсії позивачу по справі УПФ керувалось постановою КМУ від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Постанова №1210) та від 25.03.2014 №112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» (далі Постанова №112).

ОСОБА_1 також не погодився із рішенням суду першої інстанції, а тому покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно обмежено його право на перерахунок пенсії згідно чинного законодавства по 02.08.2014 та не захищено таким чином його право надалі отримувати належну йому пенсію у встановленому розмірі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційні скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги належить задовольнити частково.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 є особою яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням серії А №434527 та визнаний інвалідом І групи, а відтак згідно чинного законодавства в період з 01.01.2014 по 02.08.2014 мав право на отримання пенсії у розмірі визначеному статтями 50 та 54 Закону №796-ХІІ.

Такі висновки суду першої інстанції лише частково відповідають фактичним обставинам справи та прийняті із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права з таких міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796-ХІІ.

Статтею 49 Закону №796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Абзацом 2 ч.1 ст.50 Закону №796-ХІІ визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам І групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст.54 Закону №796-ХІІ передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.87 Бюджетного кодексу України (далі - БК) до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених п.5 ч.2 ст.67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз.8 п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 нормативно-правові акти КМУ, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 БК. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти КМУ, прийняті на підставі і на виконання БК, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону №796-ХІІ передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що починаючи з 01.01.2014 Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» (далі - Закон №719-VII) (до редакції цього Закону від 03.08.2014) не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону №796-ХІІ, зокрема статті 50 та 54 вказаного Закону.

Проте, Законом №719-VII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 №1622-VII (далі - Закон №1622-VII), встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

При цьому, необхідно врахувати, що згідно з Прикінцевими положеннями Закону №1622-VII, останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відтак, враховуючи те, що вказаний Закон був опублікований 02.08.2014 в офіційному виданні «Голос України», то такий набрав чинності з 03.08.2014, що також підтверджується листом Міністерства юстиції України від 30.09.2014 №8546-0-4-14/10.2.

Вищенаведені нормативні акти на даний час є діючими і неконституційними не визнавались, а тому нарахування та виплата у 2014 році позивачу основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону №796-ХІІ, а починаючи з 03.08.2014 виплати, передбачені, зокрема, статтями 50 та 54 Закону №796-ХІІ, повинні здійснюватися в порядку та розмірах, визначених відповідними Постановами КМУ №1210 та №112.

У відповідності до ч.1 ст.28 Закону №1058-IV мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Положення ч.3 ст.28 цього Закону, на думку суду апеляційної інстанції не є перешкодою для застосування величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно із ч.2 ст.71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо покликання УПФ на незастосування судом першої інстанції строку звернення до адміністративного суду передбаченого ст.99 КАС, то суд апеляційної інстанції вважає такі голослівними, оскільки судом вірно було взято до уваги те, що позивач являється інвалідом І групи та хворів протягом тривалого періоду, зокрема у 2014 році, про що надав відповідні підтвердження у вигляді медичної документації (а.с.32-41), а відтак пропуск строку звернення до суду ним здійснено з поважних причин, що виключає правову можливість застосування у спірних відносинах положення ст.100 КАС.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати державної пенсії в розмірі, не нижчому десяти мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.54 Закону №796-ХІІ та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.50 Закону №796-ХІІ за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно.

Оскільки функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивача здійснює Пенсійний фонд України в особі УПФ, відповідний обовязок слід покласти на відповідача у справі.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір, однак при цьому помилково зазначив у резолютивній частині судового рішення розмір основної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, а не десяти як це передбачено ст.54 Закону №796-ХІІ, апеляційний суд визнає можливим змінити постанову.

Відповідно до ст.201 КАС підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови апеляційний суд не вбачає.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 201, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2015 року змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини в наступній редакції:

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою в розмірі, не нижчому десяти мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно на користь ОСОБА_1 відповідно до статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з врахуванням виплачених сум.

В решті постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 21 грудня 2015 року.