Справа № 804/14787/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з позовними вимогами про: - визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 1311-17 від 16.06.2015р. та № 1312-17 від 16.06.2015р.
В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що у його власності перебувають легкові автомобілі TOYOTA LAND CRUISER 200 державний номер АЕ 5599ВН, обєм двигуна 4461куб., 2009 року випуску та PORSHE CAYENNE державний номер АЕ 5599, обєм двигуна 4134 куб. 2013 року випуску. 16.06.2015р. відповідачем були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вказані рішення позивач вважає протиправними та такими що підлягають скасуванню, оскільки автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200 має 2009рік випуску, а отже в розумінні п.п.267.2.1 ПКУ не є обєктом оподаткування, оскільки на початок податкового періоду використовується вже понад 5 років. Крім того, з урахуванням пріоритетності законів над підзаконними актами, вважає що підлягають застосуванню положення ст..64 Конституції України які не допускають обмеження, звуження його прав як громадянина, який придбаваючи транспортні засоби сплатив всі передбачені на той час нормативно-правовими актами податки і платежі державі, законодавча влада якої, прийнявши ст..267 ПКУ покладає обовязок ще раз сплатити вже транспортний податок, раніше знаючи про який він не придбавав ці автомобілі. Також позивач зазначає, що у відповідності до ст. 4 Податкового кодексу України, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Отже, на його думку, опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, що передує року оподаткування, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом, тобто не раніше 01.01.2016 року. Складання відповідачем оскаржуваних рішень є передчасним, його направлення не відповідає вимогам п.п.267.6.2. п.267.6 ст.267 ПК, а його зміст вимогам ст..58 ПК та п.2.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.12р., тому вони є такими що підлягають скасуванню.
Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримала, проти розгляду справи без її участі в порядку письмового провадження не заперечувала.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, письмових заперечень на позов не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 826786 ОСОБА_2 є власником автомобіля НОМЕР_1, обєм двигуна 4461куб., 2009 року випуску, дата реєстрації 20.02.2015р.
Також згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 615215 ОСОБА_2 є власником автомобіля НОМЕР_2, обєм двигуна 4134 куб. 2013 року випуску.
16.06.2015 року Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № 1311-17, яким позивачу донараховано податкові зобовязання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» на суму 25 000 грн., згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267 6 ст.267 Податкового кодексу України.
Також 16.06.2015 року Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № 1312-17, яким позивачу донараховано податкові зобовязання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» на суму 25 000 грн., згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267 6 ст.267 Податкового кодексу України.
При цьому вказані рішення не місять підписів уповноважених на їх прийняття осіб, та печаток.
Не погодившись з рішеннями податкового органу, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.
Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року.
Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», норми якого набрали чинності 01 січня 2015 року, запроваджено транспортний податок.
Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.
Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.
Згідно з пп. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 Податкового кодексу України, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Підпунктом 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
За правилами обчислення та сплати транспортного податку, визначеними у підпунктах 267.6.1, 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Відповідно до підпункту 267.6.3 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.
З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобовязані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації обєкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.
Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.
Відповідно до пункту 265.1 статті 265 ПК України, транспортний податок є елементом податку на майно.
Згідно з підпунктом 10.1.1 ПК України, податок на майно належить до місцевих податків.
Пунктом 8.3 статті 8 ПК України встановлено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Таким чином, податкові зобовязання по місцевому податку можуть визначатися податковим органом лише в разі, якщо міська рада своїм рішенням встановила цей місцевий податок. При цьому, визначення податкових зобовязань з місцевого податку розпочинається не раніше, ніж настання наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), в якому прийняте відповідне рішення міської ради.
Аналогічні приписи містить і підпункт 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України, відповідно до якого одним із принципів податкового законодавства є стабільність, коли зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Як зазначено вище, пунктом 81 Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 № 71-VIII статтю 267 ПК України було викладено в новій редакції.
Відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 № 71-VIII, цей Закон набрав чинності з 1 січня 2015 року, а транспортний податок в м.Дніпропетровську запроваджено рішенням Дніпропетровської міської ради від 28 січня 2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста».
Згідно з частиною першою статті 3 Бюджетного кодексу України, Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.
Таким чином, бюджетний період, в якому починає застосовуватися транспортний податок у м. Дніпропетровську 2016 рік.
Разом з тим щодо доводів позивача з посиланням на ст..64 Конституції України яка не допускає звуження його прав як громадянина, який придбаваючи транспортні засоби сплатив всі передбачені на той час нормативно-правовими актами податки і платежі державі, законодавча влада якої, покладає обовязок ще раз сплатити вже транспортний податок, раніше знаючи про який він не придбавав ці автомобілі, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Принцип правової рівності знайшов своє відображення в статті 24 Конституції України.. Однак суд зазначає, що принцип рівності перед законом це не тільки надання особі прав, а й однаковою мірою неухильне виконання покладених на неї обов'язків, у тому числі й передбаченого статтею 67 Конституції України, якою встановлено прямий обов'язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Доводи позивача, що він вже сплачував відповідний податок при першій реєстрації транспортного засобу, на думку суду не вказують на протиправність оскарженого податкового повідомлення-рішення, оскільки статтею 6 ПКУ встановлено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу, а у пункті 6.2. визначено, що збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій, а отже податок та збір не є тотожними поняттями та не пов'язані між собою.
Надаючи оцінку доводам позивача щодо того, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи суд зазначає наступне. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. У нашому випадку зміни до податкового кодексу зі встановленням нового виду податку набули чинності з 1 січня 2015 року.
Проте як зазначено вище, відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 № 71-VIII, цей Закон набрав чинності з 1 січня 2015 року, а транспортний податок в м.Дніпропетровську запроваджено рішенням Дніпропетровської міської ради від 28 січня 2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста».
Таким чином, бюджетний період, в якому починає застосовуватися транспортний податок у м. Дніпропетровську 2016 рік.
Крім того приймаючи рішення по суті спору суд звертає увагу на те, що для винесення податкового повідомлення-рішення податковим органом стосовно платника транспортного податку, необхідно одночасно враховувати такі критерії для визначення бази та обєкта оподаткування, а саме, легковий автомобіль використовується до 5 років і має обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.
Так, відповідно до матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що податковим органом визначений обєкт оподаткування: транспортний засіб - марка: TOYOTA LAND CRUISER 200 державний номер НОМЕР_3, обєм двигуна 4461куб., проте 2009 року випуску.
Отже вказаний транспортний засіб не підпадає під визначення обєкта оподаткування у розумінні приписів пп. 267.1.2 п. 267.1 ст.267 ПК України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до підпункту 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України, посадові, особи контролюючих органів зобовязані не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Таким чином, суд приходить до висновку, що складання та направлення ДПІ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 16 червня 2015 є передчасним, а відповідно є такими, що підлягають скасуванню.
Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 1311-17 від 16.06.2015 р., № 1312-17 від 16.06.2015р. про нарахування податкових зобовязань за платежем транспортний податок з фізичних осіб.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487, 20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1