Справа № 826/17861/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 грудня 2015 року письмове провадження № 826/17861/15

Окружний адміністративного суду міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О, розглянувши адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «ДОН-ЛІВ.НЕТ»
До Третя особа Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві Державна фіскальна служба України

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ДОН-ЛІВ.НЕТ» (надалі по тексту - позивач, ПП «ДОН-ЛІВ.НЕТ») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві (надалі по тексту - відповідач, ДПІ), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті поданих ПП «ДОН-ЛІВ.НЕТ» податкової декларації з ПДВ за липень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за липень 2015 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС прийняти подану ПП «ДОН-ЛІВ.НЕТ» податкову декларацію з ПДВ за липень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за липень 2015 року днем її фактичного отримання - 03.08.2015.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що у контролюючого органу були відсутні законні підстави для не прийняття податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року, внаслідок чого позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Просив суд розглядати справу за його відсутності, згідно ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, про що подав заяву від 26.11.2015.

Представник відповідача проти позову заперечував, про що подав письмові заперечення на позов, однак явку в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив. Вважає, що подана позивачем декларація містила помилку - невірне зазначення адреси місцезнаходження суб'єкта господарювання. За таких обставин відповідач просив суд в позові відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. Причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи заяву представника позивача та неявку уповноважених представників відповідача та третьої особи справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

03.08.2015 Приватне підприємство «ДОН-ЛІВ.НЕТ» подало до ДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015. Разом із декларацію позивач подав Додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів).

Податкова адреса позивача, зазначена в податковій декларації з податку на додану вартість: м. Київ, Шевченківський район, вулиця Десятинна, будинок 7.

Однак, 05.08.2015 на адресу ПП «ДОН-ЛІВ.НЕТ» Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві направлено повідомлення № 36068/10/26-59-15-01-66 «Про відмову у прийнятті податкової звітності». В даному листі зазначено, що у поданій декларації з ПДВ за липень 2015 року невірно зазначено реквізити - «податкова адреса підприємства». Зазначено, що у зв'язку з наведеним та відповідно до ст. 48, ст.49 Податкового кодексу України, вищевказана податкова звітність не вважається податковою декларацією.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у прийнятті податкової декларації, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 Податкового кодексу України.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.

У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Натомість замість письмового повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації платника податків останньому направлено лист, у якому повідомлено, що у відповідності до ст. 48 Податкового кодексу України, податкова звітність складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

У свою чергу, згідно з пунктом 49.12 статті 49 Податкового кодексу України, у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

- подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

- оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що стадія прийняття податкової декларації органом державної податкової служби є, по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник контролюючого органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Однак, як вже зазначалось, з листа ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 05.08.2015 № 36068/10/26-59-15-01-66 вбачається, що податкова декларація заповнена з порушенням вимог оформлення податкової звітності, а саме: недостовірні реквізити - «податкова адреса підприємства».

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (далі-Закон).

За визначенням ч. 1 ст.1 Закону, Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується належним чином завіреними копіями: витягу з ЄДР від 09.06.2015 № , витягу ЄДР від 23.12.2015 № 21568399, місцезнаходження позивача визначено за адресою: 01025, м. Київ, Шевченківський район, вулиця Десятинна, будинок 7.

Вказана адреса була зазначена позивачем у надісланих на реєстрацію податковій декларації з додатками.

Таким чином, судом встановлено, що місцезнаходження (податкова адреса), вказана позивачем в зазначених податкових звітних документах та інформація про його місцезнаходження, внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повністю співпадають, що свідчить про помилковість висновків відповідача щодо невідповідності інформації про місцезнаходження юридичної особи, вказаної у податковій декларації інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також про відсутність у податкового органу підстав для відмови у їх прийнятті та реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати відповідача вчинити дії є цілком обґрунтованими.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 128, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства «ДОН-ЛІВ.НЕТ» задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті поданих ПП «ДОН-ЛІВ.НЕТ» податкової декларації з ПДВ за липень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за липень 2015 року.

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС прийняти подані ПП «ДОН-ЛІВ.НЕТ» податкову декларацію з ПДВ за липень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за липень 2015 року днем її фактичного отримання - 03.08.2015.

4. Судові витрати в сумі 146,16 грн. присудити на користь Приватного підприємства «ДОН-ЛІВ.НЕТ» за рахунок Державного бюджету України.

5. Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій