Справа № 338/561/15-а
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Справа № 876/5602/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довга О.І.,

судді Ліщинський АМ.,

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2015року по справі №338/561/15-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій ,-

В С Т А Н О В И В:

16.04.2015 року позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу,зобов'язання зарахувати в пільговому обчисленні позивачу період роботи з 01.01.1979 року по 28.12.1985 року, з 29.12.1985 року по 14.04.1994 року, з 30.01.2000 року по 30.01.2006 року, з 02.02.2006 року по 13.03.2006 року, як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі,зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців з моменту призначення пенсії по втраті годувальника.

На обґрунтування заявлених вимог вказала, що отримує пенсію по втраті годувальника, пенсія їй нарахована та виплачується управлінням Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області з 17 червня 2013 року. При обрахунку стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення, періоди роботи чоловіка з 01.01.1979 року по 28.12.1985 рік, з 29.12.1985 року по 14.04.1994 рік, з 30.01.2000 року по 30.01.2006 рік, з 02.02.2006 року по 13.03.2006 рік зараховано з розрахунку рік за рік. Хоча згідно чинного законодавства повинен бути зарахований один рік за один рік шість місяців, так як у вказані періоди чоловік позивачки працював в районах Крайньої Півночі. На підтвердження такого права нею було надано довідку Прикарпатського управління бурових робіт, що уточнює особливий характер роботи чи умов праці необхідні для призначення пільгової пенсії та на підтвердження постійної зайнятості на пільговій роботі, копії сторінок трудової книжки покійного чоловіка, а також ряд інших документів. Однак управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі відмовило у перерахунку пенсії з врахуванням пільгового стажу її чоловіка.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2015 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з врахуванням пільгового стажу.

Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2,зарахувавши в пільговому обчисленні період роботи чоловіка позивачки ОСОБА_3 з 01.01.1979 року по 28.12.1985 року, з 29.12.1985 року по 14.04.1994 року, з 30.01.2000 року по 30.01.2006 року, з 02.02.2006 року по 13.03.2006 року, як трудовий стаж, зароблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу. Вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального права. Просить скасувати постанову та постановити нове рішення,яким з задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що особам які досягли пенсійного віку після набрання чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення»,тобто з 01.01.1992 року, при наявності стажу роботи на Крайній Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, стаж обчислювався в одинарному розмірі,в зв'язку з тим,що з 01.01.1992 року не застосовувалось пільгове обчислення стажу роботи.

Також зазначає, що позивачкою не було додано необхідних підтверджуючих документів, в тому числі Договорів про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі або інших документів, які б засвідчували право позивача на пільги передбачені законодавством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржувану постанову скасувати з наступних підстав.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року. Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_2 отримує пенсію по втраті годувальника. Її чоловік ОСОБА_3 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт на посаді бурильника під час виконання підприємством робіт в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в період з 01.01.1979 року по 28.12.1985 рік вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області). Також ОСОБА_3 у період з 30.01.2000 року по 30.01.2006 рік та з 02.02.2006 року по 13.03.2006 рік працював в ЗАТ Спец УБР «Туртас» вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі на посаді бурильника під час виконання підприємством робіт в районах Крайньої Півночі. Дані факти підтверджуються довідкою, що є в матеріалах пенсійної справи, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт №10-514 від 03.04.2015 року та копіями сторінок трудової книжки, які уточнюють особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії і які підтверджують постійну зайнятість на роботі, яка дає право на встановлені законом пільги. У довідці вказано, що робота вахтово-експедиційним методом проводилась у режимі 15 робочих днів у місяць у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районах по 12 годин за добу. До заробітної плати виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалися додаткові відпустки. Таким чином, робота ОСОБА_3 вахтовим методом по 15 днів на місяць у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за трудовим договором із підприємством, що не було розташоване у цих районах, не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців).

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 27.10.2015 року.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд прийшов до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до п.4 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області задовольнити, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2015року по справі № 338/561/15-а - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після отримання її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський АМ.

ОСОБА_1