Справа № 460/187/15-а,2а-460/82/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Справа № 876/10904/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року про закриття провадження в адміністративній справі № 460/187/15-а, провадження № 2а-460/82/15 за позовом ОСОБА_2 до Яворівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Яворівського районного суду Львівської області із вказаним позовом та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати протиправними і скасувати рішення Яворівської міської ради Львівської області:

- за № 569 від 18.11.2014 року «Про надання дозволу на виготовлення детального плану території розміщення земельної ділянки гр.ОСОБА_3М.» та

- за № 56 від 28.05.2015 року «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки гр.ОСОБА_3М.».

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року провадження в цій адміністративній справі було закрите. Скасовано заходи забезпечення позову.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржила ОСОБА_2, яка вважає, що рішення судді першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права та за невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення питання.

Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, апелянт просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, оскаржені позивачем рішення відповідача стосуються надання гр.ОСОБА_3 дозволу на виготовлення детального плану території розміщення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у м.Яворові по вул.Завадівській біля будинку № 6 (рішення № 569 від 18 листопада 2014 року) та затвердження гр.ОСОБА_3 детального плану території розміщення вказаної земельної ділянки і надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки (рішення № 56 від 28 травня 2015 року).

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки спір у цій справі не є публічно-правовим.

Проте, вказаний висновок суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим та передчасним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір», проте спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед субєктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх субєктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України, положення частини першої статті 143 Конституції України, згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування «вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції», слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як субєкти владних повноважень; положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як субєкти владних повноважень; положення пункту 1 частини першої статті 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, що виникають із земельних правовідносин, підлягають розгляду адміністративними судами.

Що стосується покликань суду першої інстанції на статті 2, 5, 80 Земельного кодексу України щодо реалізації субєктом права власності на землю своїх повноважень як власника землі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у справі відсутні будь-які докази того, що оскаржувані рішення уже реалізовані (внаслідок чого вичерпали свою дію), зокрема, що на підставі цих рішень було оформлено право власності на земельну ділянку тощо.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Аналізуючи правовідносини, які є предметом позову у цій справі та враховуючи правові позиції Конституційного суду, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 199 та пунктом 4 частини першої статті 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції має право скасувати її і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження у адміністративній справі, а відтак ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 484-VIII від 22.05.2015 р.) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 при зверненні до Львівського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року сплатила судовий збір у розмірі 1218 грн, що підтверджується квитанцією № ПН3963 від 23.10.2015 р., яка є в матеріалах справи (а.с.188).

За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з Яворівської міської ради Львівської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 понесених нею витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1218 грн.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року про закриття провадження в адміністративній справі № 460/187/15-а, провадження № 2а-460/82/15 скасувати, а дану справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з Яворівської міської ради Львівської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (81000, Львівська область, м.Яворів, вул.Завадівська, буд.6, к.1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати, що полягають в оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Ухвала апеляційного адміністративного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_4

Ухвала складена в повному обсязі 21 грудня 2015 року.