Справа № 804/6512/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2015 рокусправа № 804/6512/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 21 жовтня 2013 року),

ОСОБА_2 (довіреність від 05 червня 2015 року),

відповідача: ОСОБА_3 (довіреність від 21 травня 2015 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року

у справі № 804/6512/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 27 квітня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 74063,76 грн.; рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 2966,80 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 59335,93 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, державна податкова інспекція у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Позивач та її представник заперечують проти вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, на підставі наказу від 04 березня 2015 року №134 та плану-графіку проведення документальних планових перевірок, проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 10 квітня 2015 року № 1020/171/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 49375,84 грн.; пунктів 177.5, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, частин 1, 2 статті 3, статті 42 Господарського кодексу України, пункту 44.1 статті 44, підпунктів 14.213, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, а саме включено до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік перекручені дані - завищення витрат повязаних із господарською діяльністю на суму 294706,20 грн., що призвело до заниження в 2013 році податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 49375,84 грн.; пункту 4 статті 4; підпункту 1 пункту 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та пункту 4.5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 09 вересня 2013 року № 455, в результаті чого донараховано єдиного соціального внеску в розмірі 59335,93 грн.

При цьому, до таких висновків податковий орган дійшов на підставі акту про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Готика ЛТД».

На підставі акту перевірки від 10 квітня 2015 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 27 квітня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 74063,76 грн., в тому числі 49375,84 грн. за основним платежем та 24687,92 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 2966,80 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 59335,93 грн.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за КВЕД є діяльність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям 46.16); оптова торгівля одягом і взуттям (46.42). У перевіряємому періоді позивач використовувала у своїй діяльності складське приміщення - 40 кв.м., орендовані згідно договору суборенди від 15 лютого 2012 рок №1/15 за адресою: вул. Академіка Янгеля, 38 А, м. Дніпропетровськ.

Позивачем за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року отримано товарно-матеріальні цінності від товариства з обмеженою відповідальністю «Готика ЛТД» з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності на загальну суму 294706,20 грн.

Так, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Готика ЛТД» укладено договір поставки від 01 квітня 2013 року №0104/3, за умовами якого контрагентом систематично поставлявся товар (спідня білизна) на підставі заявлених позивачем замовлень за формою, визначеною в Додатку №1 до даного договору. На підтвердження виконання умов договору надано специфікація (прайс-лист), товарні накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні. Розрахунки проведено у безготівковій формі, що підтверджується відповідними банківськими виписками.

В подальшому позивачем використано товар у власній господарській діяльності, шляхом подальшої реалізації іншим контрагентам, що підтверджується відповідними первинними документами.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що всі господарські операції між позивачем з контрагентами підтверджуються відповідними первинними документами, які відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що при визнанні договору нікчемним податковим органом не дотримано приписів законодавчих норм, тобто не встановлено вини та умислу позивача, спрямованих на заволодіння державним майном, порушення публічного порядку, не надано доказів про умисність укладання угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. А безтоварність здійснених позивачем господарських операцій, на що посилається відповідач, не підтверджена у встановленому законом порядку жодним доказом, сам висновок носить характер припущення.

При цьому, посилання податкового органу на акт про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Готика ЛТД» не доводить обґрунтованість висновків, викладених в акті перевірки від 10 квітня 2015 року № 1020/171/НОМЕР_1, оскільки він не спростовує дійсність укладеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 з контрагентом правочину щодо придбання товару, та не може вважатись судом безспірним доказом порушення податкового законодавства з боку позивача. Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобовязань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів. Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобовязань.

Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у справі №815/3488/14, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Готика ЛТД» щодо визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві з проведення заходів зустрічної звірки за результатами якої складено акт від 29 квітня 2014 року №1226/26-55-22-08/38388548 про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Готика ЛТД» з питань підтвердження взаємовідносин з контрагентами за період грудень 2013 року, зобовязання вилучити з діючих автоматизованих систем співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту «Податковий блок аналітична система співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту» в розрізі контрагентів інформацію, внесену на підставі акту від 29 квітня 2014 року №1226/26-55-22-08/38388548 задоволено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки висновки податкового органу щодо завищення позивачем у перевіряємому періоді суми витрат, що враховуються при обчисленні оподатковуваного доходу на суму 294706,20 грн. на суму витрат, які сплачено за придбання товару у товариства з обмеженою відповідальністю «Готика ЛТД», спростовані матеріалами справи, то і висновок про заниження єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на суму 59335,93 грн. також не відповідає дійсності.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

У звязку з тим, що витрати позивача підтверджені належними документами, то висновки податкового органу про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 статті 177 Податкового кодексу України є безпідставними.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

При цьому, підпунктом 2 пункту 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску зобовязаний вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Судом встановлено, що позивачем правомірно віднесені до складу витрат, суми сплачені постачальнику - товариству з обмеженою відповідальністю «Готика ЛТД» за товар у перевіряємому періоді в розмірі 294706,20 грн., у звязку з чим висновки відповідача про заниження доходу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 у перевіряємий період, а як наслідок і заниження єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 59335,93 грн., є безпідставними.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко