Справа № 2а-13750/10/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 грудня 2010 року 18:29 № 2а-13750/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Донця В.А., суддів Арсірія Р.О. та Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Велігури Д.В., вирішив адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України
проскасування наказу від 26.11.2009 р. №2939 о/с дск в частині, зобов'язання нарахувати та виплатити премію і надбавку

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про: зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України у встановленому порядку нарахувати премію в розмірі премії за останній повний місяць знаходження на роботі (червень 2009 року) за період з грудня 2009 року по липень 2010 року та виплатити з грудня 2009 року по травень 2010 року різницю між нарахованою та фактично виплаченою премією та за період з червня по липень 2010 року - нараховану премію в повному обсязі; скасувати з моменту прийняття наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.11.2009 р. №2939 о/с дск в частині, що стосується допуску до державної таємниці і надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 20% до посадового окладу; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України у встановленому порядку нарахувати та виплатити надбавку за роботу в умовах режимних обмежень за грудень 2009 року до 10 серпня 2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, зокрема, що позивача було звільнено з посади заступника начальника Департаменту документального забезпечення та режиму МВС України - начальника режимно-секретного управління, тому відповідно до "Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року №499, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №205/14896 йому повинно виплачуватись грошове забезпечення, в тому числі і премія, в розмірі, одержуваному на день хвороби. Також позивач вважає, що оскільки його було звільнено з вказаної посади, то йому повинна була виплачуватись надбавка за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 20%. На думку позивача, наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.11.2009 р. №2939 о/с дск не відповідає статті 21 Закону України "Про державну таємницю" та прийнятий з порушенням вимог, встановлених пунктом 84 "Порядку організації та заперечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах установах організаціях", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2003 року №1561.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що премія виплачувалась з урахуванням "Положення про преміювання в структурних підрозділах центрального апарату Міністерства Внутрішніх справ України осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.07.2008 р. №343 щодо врахування результатів роботи працівника за місяць, оскільки позивач не виконував жодної роботи, то відповідно розмір премії було зменшено. Також представник відповідача зазначив, що оскаржуваний наказ прийнятий у межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства. Неповідомлення позивача у п'ятиденний термін про наказ не може бути підставою для його скасування, а є лише підставою для поновлення строків звернення до суду.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, судом встановлено наступне.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою від 28 вересня 2010 року, зазначивши, що про порушене право дізнався лише 20 вересня 2010 року, коли отримав грошове утримання за видатковим касовим ордером №4394. Суд погоджується з позицією позивача, оскільки відповідачем не надано доказів ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом та про те, що його ознайомлювали з рішеннями (накази, списки, рапорти) про зменшення чи позбавлення премії.

Враховуючи положення частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обчислення строку звернення до адміністративного суду з дня, коли особа дізналась про порушене право, колегія суддів дійшла висновку, що позивач звернувся в межах строку.

Як убачається з матеріалів справи, наказом МВС України від 30.06.2009 р. №290 "Про організаційно-штатні зміни в органах і підрозділах МВС" скорочено посаду заступника начальника Департаменту документального забезпечення та режиму - начальника режимно-секретного управління МВС України, на якій проходив службу позивач.

ОСОБА_1 згідно з наказом МВС України від 22.07.2010 р. №1310 о/с на підставі п. 65 "б" (через хворобу) "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" звільнено з органів внутрішніх справ у відставку, а також визнано таким, що знаходився на лікуванні з 12.08.2009 р. до 03.09.2009 р., з 16.09.2010 р. до 08.10.2009 р., з 20.10.2009 р. до 03.11.2009 р., з 12.11.2009 р. до 21.11.2009 р., з 03.12.2009 р. до 25.12.2009 р., з 28.12.2009 р. до 08.01.2010 р., з 11.01.2010 р. до 29.01.2010 р., з 01.02.2010 р. до 19.02.2010 р., з 22.02.2010 р. до 05.03.2010 р., з 09.03.2010 р. до 18.03.2010 р. з 14.04.2010 р. до 23.04.2010 р., з 14.05.2010 р. до 28.05.2010 р., з 31.05.2010 р. до 25.06.2010 р.

Наказом МВС України від 12.08.2010 р. №1439 о/с внесено міни до наказу від 22.07.2010 р. №1310 о/с - ОСОБА_1 визнано таким, що знаходився на лікуванні з 05.07.2010 р. до 27.07.2010 р., звільнено з посади заступника начальника Департаменту документального забезпечення та режиму - начальника режимно-секретного управління МВС України з 10 серпня 2010 року.

Наказом МВС України від 26.11.2009 р. №2939 о/с дск "Про надання і скасування допусків до державної таємниці та встановлення надбавок до посадових окладів за роботу в умовах режимних обмежень" ОСОБА_1 скасовано раніше наданий допуск до державної таємниці у зв'язку з відсутністю обґрунтованої необхідності в подальшій роботі з державною таємницею.

Провадження у справі зупинялось у зв'язку з необхідністю здійснення судового запиту щодо ступеня секретності положень "Порядку організації та заперечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах установах організаціях", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2003 року №1561. У відповідь на запит Службою безпеки України повідомлено, що положення "Порядку організації та заперечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах установах організаціях", на які посилається позивач, зокрема розділ ІV, не становлять державної таємниці.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-XII форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 1). Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством внутрішніх справ (пункт 2).

"Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року №499, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за №205/14896 встановлено, що преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення (пункт 2.15.1); преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого з метою визначення порядку матеріального заохочення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, з урахуванням специфіки та особливостей виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасності і точності виконання рішень державних органів та розпоряджень і вказівок керівників підрозділів (пункт 2.15.2); зменшення розміру премії, позбавлення її проводяться відповідно до положення про преміювання (пункт 2.15.3); виплата премії за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення (пункт 2.15.4); виплата премій особам рядового і начальницького складу, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі здійснюються за наказами керівників органів і підрозділів, закладів та установ Міністерства внутрішніх справ України. Накази про преміювання осіб рядового і начальницького складу видаються до 10-го числа кожного місяця на підставі мотивованих рапортів начальників структурних підрозділів, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії чи зменшення її розмірів зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього (пункт 2.15.5).

Водночас вказаною Інструкціє передбачено, що особам рядового і начальницького складу, що звільнені від служби через хворобу на підставі листків непрацездатності або перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, одержуваному на день хвороби, але не більш ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні (пункт 3.2.1); особам рядового і начальницького складу за час чергових, короткострокових, через хворобу та канікулярних відпусток грошове забезпечення виплачується в розмірі, установленому за основною (а не тимчасовою) штатною посадою на день відбуття у відпустку (пункт 3.6.1).

Відповідно до пункту 3 "Положення про преміювання в структурних підрозділах центрального апарату Міністерства Внутрішніх справ України осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.07.2008 р. №343 за результатами роботи за місяць розмір премії визначається за такими показниками: виконання заходів, передбачених планами роботи МВС, структурних підрозділів центрального апарату Міністерства; виконавська дисципліна (виконання доручень Президента України, Верховної Ради України, КМУ, керівництва Міністерства); своєчасність та якість підготовки довідкових, аналітичних та інших матеріалів, що стосуються діяльності ОВС України; стан забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, виявлення, запобігання, припинення та розкриття злочинів; службова дисципліна ( підпункт 3.1); розмір премії визначається за показниками, зазначеними в підпункті 3.1 Положення та відповідно до особистого внеску осіб рядового і начальницького складу в загальні результати роботи (підпункт 3.2). Пунктом 4 цього Положення також встановлено, що наказ про встановлення розміру премії особам рядового і начальницького складу структурних підрозділів центрального апарату Міністерства готує ДФЗБО на підставі поданих списків осіб рядового і начальницького складу підрозділів центрального апарату на преміювання, списків осіб рядового і начальницького складу підрозділів центрального апарату на зменшення чи позбавлення преміювання, підписаних керівниками підрозділів.

Аналіз наведених норм свідчить, що для зменшення розміру чи позбавлення премії обов'язковим є дотримання процедури, яка встановлена "Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" та "Положенням про преміювання в структурних підрозділах центрального апарату Міністерства Внутрішніх справ України осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ". Так, зменшення розміру або позбавлення в повному розмірі премії здійснюються за наказами керівників органів і підрозділів, закладів та установ Міністерства внутрішніх справ України на підставі рапортів з клопотанням про позбавлення премії чи зменшення її розмірів, в яких зазначаються конкретні причини, що стали підставою для цього. Також необхідним є подання списків осіб рядового і начальницького складу підрозділів центрального апарату на зменшення чи позбавлення преміювання, підписаних керівниками підрозділів.

Як убачається з матеріалів справи, список для зменшення розміру премії щодо позивача було внесено лише за квітень 2010 року. Відповідачем не представлено суду наказів на зменшення розміру премії в період з грудня 2009 року до травня 2010 року, в тому числі за квітень 2010 року, наказів на позбавлення премії за червень, липень 2010 року, а також відповідних рапортів та списків (крім квітня 2010 року) на зменшення розміру чи позбавлення премії. Таким чином, відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства щодо зменшення розміру чи позбавлення премії позивача. Колегія суддів вважає, що порушення, встановленої процедури, унеможливлює дійти обґрунтованого висновку про правомірність зменшення розміру чи позбавлення премії позивача за відповідні періоди.

Крім того, суд вважає аргументованим твердження позивача, що йому слід було виплачувати премію в розмірі, яку він отримував на день хвороби як це встановлено пунктом 3.2.1 "Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ". Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" до складу грошового забезпечення входить, у тому числі, премія. При цьому суд бере до уваги те, що позивач не перебував на лікуванні більше чотирьох місяців підряд. Також є обґрунтованим посилання позивача на пункт 3.6.1 "Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" стосовно виплати грошового забезпечення в розмірі, установленому за основною (а не тимчасовою) штатною посадою на день відбуття у відпустку (відпускне посвідчення з 03.08.2009 р. до 04.12.2009 р.).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок, нарахування премії за період з грудня 2009 року до липня 2010 року.

Оскільки розмір премії встановлюється у відсотковому відношенні до посадового окладу за місяць, відповідно її розмір залежить від кількості фактично відпрацьованих працівником днів у відповідному місяці. Судом було встановлено, що останній місяць, який було повністю відпрацьовано позивачем є червень 2009 року. Згідно з довідкою, розмір премії за цей місяць становить 1853,06 грн., тому перерахунок, нарахування премії слід здійснювати виходячи з вказаної суми.

Отже, позивачеві слід виплатити різницю між фактично виплаченою премією та перерахованою з грудня 2009 року по травень 2010 року, а за період з червня по липень 2010 року позивачеві слід виплати премію в повному обсязі з розрахунку суми премії за місяць, що становить 1853,06 грн.

Разом з тим суд дійшов висновку, що позовна вимога про скасування наказу МВС України від 26.11.2009 р. №2939 о/с дск "Про надання і скасування допусків до державної таємниці та встановлення надбавок до посадових окладів за роботу в умовах режимних обмежень" та нарахування і виплати відповідної надбавки задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про державну таємницю" від 21 січня 1994 року №3855-XII допуск до державної таємниці із ступенями секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно" надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин (частина друга). Надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв'язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов'язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв'язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю (частина п'ята).

Частиною другою статті 26 Закону України "Про державну таємницю" встановлено, що скасування раніше наданого допуску до державної таємниці можливе у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, а також після припинення громадянином діяльності, у зв'язку з якою йому було надано допуск, втрати громадянства України чи визнання його недієздатним. Однією з підстав, за якою доступ до державної таємниці не надається, визначених статтею 23 вказаного Закону, є відсутність у громадянина обґрунтованої необхідності в роботі із секретною інформацією (пункт 1 частини першої).

За змістом наведених норм Закону України "Про державну таємницю" та фактичних обставин справи вбачається, що позивачу доступ до державної таємниці було надано у зв'язку з його перебуванням на посаді заступника начальника Департаменту документального забезпечення та режиму - начальника режимно-секретного управління МВС України, тобто була обґрунтована необхідність у доступі до секретної інформації. Враховуючи те, що посаду, на якій проходив службу позивач було скорочено, відповідно відпала обґрунтована необхідність в роботі із секретною інформацією. Тому наказ від 26.11.2009 р. №2939 о/с дск, яким позивачеві скасовано раніше наданий допуск до державної таємниці, прийнятий обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, які мали значення для його прийняття.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача як на підставу для скасування оскаржуваного наказу на пункт 84 "Порядку організації та заперечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах установах організаціях", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2003 року №1561, за яким про скасування допуску до державної таємниці керівник підприємства, установи, організації у п'ятиденний термін письмово повідомляє громадянина із зазначенням причин і підстави скасування. Громадянин має право оскаржити це скасування посадовій особі вищого рівня чи до суду. За висновком колегії суддів, невиконання обов'язку повідомити протягом п'яти днів особу про скасування допуску не може бути підставою для скасування такого рішення, оскільки причною скасування допуску, як уже зазначалось, є відсутність підстав для надання доступу до державної таємниці. Скасування ж наказу про скасування допуску може призвести до порушення вимог Закону України "Про державну таємницю" щодо необгрунтованого доступу до державної таємниці.

Оскільки підставою для виплати компенсації громадянам у зв'язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці є доступ до державної таємниці, який позивачу було скасовано, то його вимога стосовно виплати відповідної компенсації є безпідставною.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню в частині позовних вимог щодо зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України нарахувати премію в розмірі премії за останній повний місяць знаходження на роботі (червень 2009 року) за період з грудня 2009 року по липень 2010 року та зобов'язання виплатити з грудня 2009 року по травень 2010 року різницю між нарахованою та фактично виплаченою премією та за період з червня по липень 2010 року - нараховану премію в повному обсязі. В решті позову слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Міністерство Внутрішніх справ України здійснити перерахунок премії за період з грудня 2009 року до липня 2010 року включно та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою премією та премією в розмірі 1853,06 грн., виплаченої за червень 2009 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий Суддя В.А. Донець

Судді Р.О. Арсірій

Д.О. Баранов