Справа № 808/4463/15
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2015 року справа № 808/4463/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

розглянувши в порядку письмового провадження м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року у справі № 808/4463/15 за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи" про визнання частково протиправним рішення та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи" про визнати незаконним рішення старшого державного виконавця Косінова Ігора Вікторовича відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в частині встановлення обмежень користування арештованим та описаним майном, згідно з Актом опису та арешту майна від 28.07.2015 складеного в межах виконавчого провадження №48070645, скасувати Акт опису та арешту майна від 28.07.2015, складений старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного териториального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №48070645, в частині що стосується обмежень в користуванні арештованим та описаним майном.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено.

ОСОБА_3 погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час проведення виконавчих дій щодо опису та арешту нежилого приміщення державний виконавець діяв виключно на законних підставах передбачених статтями 11, 57, 59 Закону України "Про виконавче провадження", у звязку з чим відсутні підстави для визнання дій державного виконавця незаконними та протиправними.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.07.2015 Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження №48070645 з примусового виконання виконавчого напису №6939, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_4, про звернення стягнення на нежиле приміщення, XXVIII першого поверху літ.А-5, загальною площею 196,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поточна, буд.6, що належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу обєкта права комунальної власності м. Запоріжжя, посвідченого 29 липня 2008 року, ОСОБА_6, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим №1841.

Вказане нерухоме майно на підставі Іпотечного договору №109/08, посвідченого 29 липня 2008 року, ОСОБА_6, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим №1844 було передано в іпотеку в забезпечення зобовязань ОСОБА_1, по кредитному договору №85/08 від 29 липня 2008 року та по кредитному договору №86/08 від 29.07.2008 перед АБ АвтоЗАЗбанк правонаступником якого на цей час є Публічне акціонерне товариство Неос Банк, яке 21 липня 2014 року на підставі Договору факторингу, відступило право вимоги за Кредитними договорами та на підставі договору про передачу прав за іпотечними договорами, посвідченого 21 липня 2014 року, ОСОБА_3, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №3308, відступило права вимоги по Іпотечному договору Товариству з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи.

За рахунок коштів отриманних від реалізації Предмету іпотеку, - пропонується задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи, у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитних договорів за період з 21 липня 2014 року по 11 травня 2015 року, у загальному розмірі 4593304,24 грн..

28.07.2015 державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна вказаного нежилого приміщення. зазначено, що заборонено відчужувати, переплановувати, перебудовувати, також встановлено обмеження користування описаним та арештованим майном, а саме користування можливо лише з письмового дозволу виконавця.

Згідно зазначеного Акту описане майно на відповідальне зберігання передано боржнику за виконавчим документом - ОСОБА_1, як власнику цього майна. Також встановлено заборону відчуження, перепланування, перебудови майна. Встановлено обмеження користування описаним та арештованим майном, а сааме користування можливе з письмового дозволу державного виконавця (а.с. 7,8).

Щодо таких фактичних обставин справи сторони не заперечують.

Саме в частині обмеження користування з дозволу держаного виконавця, на думку позивача, з чим погодився суд першої інстанції, є неправомірним рішення визначене у Акті опису та арешту майна та прийнято з порушенням ч. 5 ст. 57 та ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів не погоджується з такими доводами суду першої інстанції та зазначає наступне.

За приписами ч.1 та 2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ст.», майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування.

Враховуючи зазначені норми, такі надають право державному виконавцю обмежити права користування майном, а вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем.

Таким чином норми Закону не визначають обовязку обґрунтувати таке обмеження.

У акті визначено в чому полягає таке обмеження - встановлено обмеження користування описаним та арештованим майном, а саме - користування можливе з письмового дозволу державного виконавця.

Щодо посилання позивача та суду першої інстанції на те, що відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» - зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, слід зазначити, що встановлене обмеження не порушує також право користування позивача нерухомим майно, яке є описане та арештоване, оскільки право користування визначено за письмовою згодою державного виконавця.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що Акт відповідачем складено в межах повноважень та спосіб визначений законодавством.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року у справі № 808/4463/15 за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи" про визнання частково протиправним рішення та його скасування скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник