Справа № 810/4505/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4505/15 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління ДАІ Головного управління МВС України в Київській області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що рішенням суду першої інстанції порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 лютого 2010 року працівниками ВДАІ Приморського району м. Одеси було затримано та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів автомобіль марки БМВ 530 чорного кольору державний номер НОМЕР_1. Крім того, було вилучено державні номерні знаки і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

У подальшому ідентифікаційний номер автомобіля був підданий експертному дослідженню, в акті якого зазначено, що номер кузова даного автомобіля змінено кустарним способом шляхом перебивання знаків без погодження з органами ДАІ.

Висновком експертно-криміналістичного дослідження від 27 лютого 2010 року встановлено, що техпаспорт НОМЕР_2 на автомобіль та державні номерні знаки НОМЕР_1 є справжніми та не є підробкою.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 8 липня 2010 року у справі № 2а-792/10, яка залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2012 року, визнано неправомірними дії управління ДАІ ГУ МВС в Одеській області по утриманню на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів автомобіля марки БМВ 530 чорного кольору, державний номер НОМЕР_1, вилученню державних номерних знаків і свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 та зобов'язано повернути позивачу автомобіль марки БМВ 530 чорного кольору, державні номерні знаки і свідоцтво про реєстрацію (а.с. 49).

У подальшому, 23 листопада 2012 року, позивачу було повернуто транспортний засіб марки БМВ 530 на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Коваленко В.О. від 4 листопада 2013 р. ВП № 40324827 (з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2а-729/10) (а.с. 9).

Проте, державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 згідно з листом ДАІ ГУ МВС України в Одеській області було направлено до відповідача (для Вишгородського МРЕВ) (а.с. 81).

Як вбачається з листа відповідача від 10 червня 2015 р. № 18/Г-259, 30 квітня 2010 р., на виконання листа № 7/709, відповідачем було знищено державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, що підтверджується відповідним актом (а.с. 41).

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить відновити реєстрацію транспортного засобу БМВ марки 530 чорного кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1; виготовити державний номерний знак НОМЕР_1 на автомобіль БМВ марки 530 чорного кольору та видати його позивачу; виготовити нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль БМВ марки 530 чорного кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 та видати його позивачу; встановити відповідачу строк на подання звіту про виконання рішення суду протягом 14 календарних днів з моменту набрання чинності; зобов'язати відповідача подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (далі - Порядок № 1388) не передбачена процедура відновлення знищених державних номерних знаків та свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, а тому у відповідача відсутні правові підстави для вчинення дій щодо відновлення знищених державного номерного знака НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль БМВ марки 530 чорного кольору та державний номерний знак НОМЕР_1 на цей автомобіль були знищені, а отже є втраченими.

Відповідно до п. 33 Порядку № 1388 замість утраченого або непридатного для користування свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта) і номерних знаків на підставі заяви власника або його представника видається нове свідоцтво про реєстрацію та номерні знаки.

Таким чином у випадку втрати (знищення) свідоцтва про реєстрацію і номерних знаків, їх повторна видача здійснюється виключно на підставі відповідної заяви власника транспортного засобу. Звернення із такою заявою є правом власника транспортного засобу. Однак, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із відповідною заявою про видачу нового свідоцтва та номерних знаків.

Пунктом 33 Порядку № 1388 передбачено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Зважаючи, що суд є правозастосовуючим органом, а чинним законодавством встановлена процедура видачі свідоцтва про реєстрацію та номерних знаків транспортного засобу, судовим рішенням не може бути замінена ця процедура та орган, до компетенції якого віднесено видача відповідного документу та номерного знаку.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, враховуючи відмову у задоволенні позову, не підлягають задоволенню також і вимоги позивача в частині подання відповідачем до суду звіту про виконання рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що чинним законодавством не врегульовані спірні правовідносини, позаяк Порядок № 1388 містить норми, що регулюють порядок та підстави отримання нового свідоцтва про реєстрацію, номерних знаків та реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів. З огляду на це, колегія суддів відхиляє доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, що стосуються розгляду судових спорів за відсутності законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Позивач в апеляційній скарзі, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини говорить про те, що суду необхідно застосувати принцип «restitution in integrum» - відновлення настільки наскільки це можливо юридичного становища до попереднього стану, поновлення особи в попередніх правах. Так у п. 246 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, Європейський суд з прав людини зазначає, що держава зобов'язана забезпечити «restitution in integrum» якщо з огляду на характер порушення існує така можливість. Колегія суддів звертає увагу на те, що державою Україна передбачена як можливість так і процедура поновлення порушених прав позивача - звернення з відповідною заявою до відповідача про реєстрацію транспортного засобу, видачі свідоцтва та реєстраційного номера. З огляду на це, у даному випадку законодавство передбачає можливість застосування принципу «restitution in integrum» до спірних правовідносин, однак, як зазначено вище, суд не є тим органом, який здатен поновити права позивача та не може підмінити повноваження іншого органу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 25 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.