Справа № 825/3771/15-а
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року м.Чернігів Справа № 825/3771/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Антипця С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі Фоп ОСОБА_3Ю.) звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі-Корюківська ОДПІ) від 20.11.2015 № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач сплачував узгоджене податкове зобовязання до 20 числа (включно) поточного місяця, як це і передбачено п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, однак установами банку кошти було перераховано невчасно. В силу п. 22.4 ст. 22 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05.04.2001 № 2346-ІІІ переказ є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідно до акту перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання платником податків від 20.11.2015 № 644/17/НОМЕР_2 контролюючим органом встановлено порушення п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, а саме ФОП ОСОБА_3 було порушено строки сплати узгодженого податкового зобовязання. Згідно облікової картки платника єдиного податку кошти зараховано 22.04.2013, 21.06.2013, 21.10.2013, 22.04.2014, 21.05.2014, 21.07.2014, 22.12.2014, 22.06.2015, 21.09.2015 у звязку з чим за затримку сплати суми грошового зобовязання позивачу нараховано штраф у розмірі 50 %. Крім того зазначив, що згідно Постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні операційний час частина операційного дня банку, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього самого робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком самостійно та закріплюється в цього внутрішніх нормативних актах. Тобто, якщо платник податків вносить кошти до банку після закінчення операційного часу, то обробка операції здійснюється тільки в наступний операційний день.

Отже, враховуючи всю сукупність наведених обставин Корюківська ОДПІ вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що винесене із дотриманням норм податкового законодавства і просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та заперечень на неї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (код НОМЕР_2) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 районною державною адміністрацією Чернігівської області 19.11.2009, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 № 999205 (а.с. 9).

Корюківською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Чернігівській області відповідно до акту перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання платником податків від 20.11.2015 № 644/17/НОМЕР_2 встановлено порушення п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, а саме ОСОБА_3 було порушено строки сплати узгодженого податкового зобовязання. Відповідно до акту встановлено порушення терміну сплати єдиного податку з фізичних осіб: 20.04.2013 в сумі 229,40 грн, 20.06.2013 - 229,40 грн., 20.10.2013 - 229,40 грн., 20.04.2014 - 243,60 грн., 20.05.2014 - 243,60 грн., 20.07.2014-243,60 грн., 20.10.2014 - 243,60 грн., 20.12.2014 - 243,60 грн., 20.06.2015 - 243,60грн., 20.06.2015 - 243,60 грн. (а.с.7). ОСОБА_4 відділення Корюківської ОДПІ від 23.12.2015 № 432/17/25-23 повідомлено, що в акті перевірки від 20.11.2015 № 644/17/НОМЕР_2 допущена технічна помилка та вірним вважати дату 20.06.2015 та 20.09.2015(а.с.46).

На підставі акту 20.11.2015 № 644/17/29/15911911 Корюківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області та викладених у ньому порушень ДПІ у м. Чернігові було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.11.2015 № НОМЕР_1 (а.с.6), яким позивачу нараховано штраф у розмірі 50%-1196,70 грн.

Досліджуючи факт визначеного позивачу порушення, судом враховано, що в силу п. 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. А згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 174 від 01.06.2011 виконані протягом операційного часу касові операції відображаються в бухгалтерському обліку в цей самий операційний день, а в післяопераційний час - не пізніше наступного операційного дня.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи.

Відповідно до пункту 1.24 статті 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні (далі Закон України № 2346-ІІІ) переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Згідно п. 22.4 ст. 22 Закону України № 2346-ІІІ під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно з пунктом 8.1 ст. 8 Закону України № 2346-ІІІ банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

На підтвердження сплати єдиного податку через установи банку позивачем в судовому засіданні надано оригінали квитанцій від 19.04.2013, 20.06.2013, 19.04.2014, 20.05.2014, 19.07.2014, 20.10.2014, 20.12.2014, 19.06.2015, 19.09.2015, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 6-10). При цьому позивач пояснив, що за жовтень 2013 р. сплату податку здійснено 19.10.2013, але оригінал квитанції на даний час надати не має можливості.

В даному випадку суд зазначає, що відсутність у позивача оригіналу квитанції від 19.10.2013 не свідчить про порушення позивачем вимог податкового законодавства, а докази які б спростували ці пояснення, а саме банківські виписки, відповідачем суду не надано.

Таким чином, це банк здійснив переказ коштів у перший операційний день, оскільки позивач здійснив оплати у післяопераційний час, що не передбачено законом.

Отже, оскільки банком були прийняті кошти на сплату суми податку у строки, передбачені пп. 267.5.2 п. 267.5 ст. 267 ПК України, то відсутні підстави для нарахування штрафу.

Таким чином, суд визнає, що відповідач прийшов до помилкового висновку про несвоєчасність сплати самостійно визначеного грошового зобовязання.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається відповідач як підставу визначення правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не знайшли свого обґрунтування в ході судового розгляду та не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно ч. 2. ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Слід зазначити, що аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 06.04.2004 за № 8/140.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Частиною 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини пункту 1 частини 3 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно зі статтею 90 КАС витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З урахуванням розміру мінімальної заробітної плати -1378,00 грн., визначеною згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» станом на 01.09.2015, розмір компенсаційних витрат на правову допомогу за годину участі особи, яка надала правову допомогу не може перевищувати 551,20грн.

Враховуючи те, що між позивачем та адвокатом ОСОБА_5 було укладено договір про надання правової допомоги від 04.12.2015 № 0421, яка полягала в наданні юридичних послуг з наданням консультацій по податковому законодавству та складання позову до суду та адвокатом при підготовці до участі у справі було витрачено 2 год. 30 хв., витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката становлять 500,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт (а.с.45). Вказані послуги були сплачені позивачем адвокату, про що свідчить квитанція від 04.12.2015 (а.с.20).

Таким чином, суд дійшов висновку присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 500,00грн.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 20.11.2015.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) судових витрат в розмірі 487 грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко