Справа № 817/1185/15
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"24" грудня 2015 р. Справа № 817/1185/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

при секретарі Іщенко І.П. ,

за участю представника відповідача та третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" жовтня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Держземагенства у Рівненському районі Рівненської області ОСОБА_5 сільська рада Рівненського району Рівненської області , ОСОБА_3 про визнання відмови протиправною ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області про визнання протиправною відмову від 01.04.2015 №08-33-03/216 у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,16 га, за рахунок земель житлової та громадської забудови, яка розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова Управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є протиправною, яка позбавляє можливості позивача реалізувати своє право в одержані у власність земельної ділянки.

Мотивуючи відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,16га, відповідач посилається на відсутність документів, які обґрунтовують розмір земельної ділянки, так як частина такої ділянки 0,0088га належить до земель загального користування населених пунктів (вулиці, проїзди, тощо), що є , на думку позивача, безпідставним, оскільки розробником такого проекту землеустрою, ФОП ОСОБА_6, для його погодження було подано всі необхідні документи. Так, протоколом земельної комісії від 03.11.2014, затвердженого рішенням ОСОБА_5 сільської ради від 27.11.2014 №717, встановлено, що у Генеральному плані с.Обарів Рівненського р-ну Рівненської обл. по вул.Глибока дорога загального користування не нанесена, та згідно з формою 6-зем по ОСОБА_5 сільській раді дана земельна ділянка не відноситься до земель загального користування. Разом з тим, на підставі даного висновку відбулося погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками. Крім того, з листа Відділу містобудування, архітектури та будівництва Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області від 18.02.2015 №83 вбачається, що при погодженні даного проекту землеустрою відсутні будь-які зауваження. Таким чином, відмова Управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4, не ґрунтується на нормах чинного законодавства та фактичних обставинах, а тому не може вважатися правомірною.

Судом першої інстанції до початку розгляду справи по суті, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_5 сільську раду Рівненського району Рівненської області (далі - ОСОБА_5 сільська рада).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що 20.03.2015 розробник документації із землеустрою ФОП ОСОБА_6 звернувся до Управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області з клопотанням про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,16га, за рахунок земель житлової та громадської забудови (під одно- та двоповерховою житловою забудовою), яка розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с.31).

01.04.2015 відповідачем було прийнято рішення №08-33-03/216 про відмову у погодженні даного проекту землеустрою, оскільки у ньому відсутні документи, що обґрунтовують розмір земельної ділянки, так як частина такої ділянки належить до земель загального користування населених пунктів (вулиці, проїзди, тощо) (а.с.8).

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої виходив з того, що відмова відповідача у погодженні позивачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

Згідно зі ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

Згідно з ч.2 ст.120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами, що 24.07.2014 позивач звернулася із заявою до ОСОБА_5 сільської ради про передачу у власність земельної ділянки площею 0,16га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.57), на який вона набула право власності на підставі договору дарування від 31.08.2005 зареєстрованого в реєстрі за №1-941 (а.с.65).

Розглянувши дану заяву, 25.08.2014 ОСОБА_5 сільською радою було прийнято рішення №671 про надання дозволу ОСОБА_4 на складання проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,16га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля) по вул.Глибока, 14 в с.Обарів Рівненського р-ну Рівненської обл. (а.с.58).

В результаті чого, 10.10.2014 ОСОБА_4 звернулася із заявою до ФОП ОСОБА_6 про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,16га, за рахунок земель житлової та громадської забудови (під одно- та двоповерховою житловою забудовою), яка розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с.7).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Пунктом 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 №445/2011 (далі Положення №445/2011) визначено, що центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності є Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України), яке входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи (п.7 Положення №445/2011).

Пунктом 1 Положення про Управління (Відділ) Держземагентства у районі, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 №258, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2012 за №852/21164 (далі Положення №258), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що Управління (Відділ) Держземагентства у районі (далі - Управління (Відділ)) є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та підпорядковане Держземагентству України та відповідно Республіканському комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим, Головному управлінню Держземагентства в області.

Згідно з п.4.21. Положення №258 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), Управління (Відділ) відповідно до покладених на нього завдань у межах, визначених законодавством, бере участь у погодженні документації із землеустрою.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.2011 №974, територіальним органом, який бере участь у погодженні документації із землеустрою в межах Рівненського району Рівненської області - є Управління Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області.

Згідно з ч.4 ст.186-1 Земельного кодексу України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Частиною 5 статті 186-1 Земельного кодексу України визначено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобовязані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (абз.1 ч.6 ст. 186-1 Земельного кодексу України).

Як вбачається з відмови відповідача від 01.04.2015 №08-33-03/216, підставою для прийняття такого рішення слугувала довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми №6-зем) від 29.12.2014 №04-17/2523, у якій зокрема зазначено, що частина земельної ділянки площею 0,0088 га, відноситься до земель загального користування: забудовані землі в тому числі і землі, які використовуються для відпочинку та інші відкриті землі - 0,0088 га, у тому числі вулиці, набережні площі - 0,0088 га (а.с.32).

З протоколу земельної комісії від 03.11.2014 (а.с.9), затвердженого рішенням ОСОБА_5 сільської ради від 27.11.2014 №717 (а.с.10), вбачається, що суміжний землевласник ОСОБА_3, відмовився погоджувати акт перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки позивача (а.с.11), обґрунтовуючи це тим, що межа земельної ділянки, яка проходить на плані від А до Б довжиною 23,66м., зазначеному в державному акті серії ЯЖ №338438, зареєстрованого 06.06.2008 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за №40 (а.с.35), позначена як землі загального користування (дорога).

Судом першої інстанції встановлено, що вказаний протокол не підписаний усіма членами комісії.

Разом з тим, із протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки від 09.09.2007 (а.с.34), що надавалася у власність ОСОБА_3, встановлено визначені на місцевості межі земельної ділянки, які проходять від точок А до Б по суміжності із землями загального користування (дорога), та зазначено: спорів, претензій, зауважень від суміжних землекористувачів і землевласників не встановлено. Даний протокол підписаний землевпорядником ОСОБА_5 сільської ради та суміжними землевласниками (користувачами), зокрема і ОСОБА_4

Факт віднесення земельної ділянки площею 0,0088 га до земель загального користування (дорога) підтверджується Експлікацією земель по угіддях і контурах до плану землекористування ОСОБА_5 сільської ради (а.с.137-138), а також відомостями, що містяться в технічній документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на землю, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 (а.а.с.87-113) та державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_7 (а.с.35).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 16.03.2015 Державною інспекцією сільського господарства в Рівненській області було винесено припис, яким зафіксовано порушення вимог земельного законодавства з боку ОСОБА_4, а саме: використання земельної ділянки площею 0,0088 га, що віднесена до земель загального користування, шляхом під`їзду до свого домоволодіння, на початку якої встановлено металевий паркан, що кваліфікується як самовільне зайняття даної земельної ділянки. Разом з тим, зобов`язано у 30-ти денний термін усунути порушення шляхом приведення земельної ділянки до використання, відповідно до містобудівної документації (а.с.121).

Згідно зі ст.ст.38, 39 Земельного кодексу України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до п. «а» ч.4 ст.83 Земельного кодексу України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відтак, суд дійшов вірного висновку про правомірність відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_4, як такого, що суперечить вимогам ст.ст.38, 39 Земельного кодексу України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На думку апеляційного суду, відповідач, приймаючи висновки про відмову у погодженні проекту землеустрою землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_4, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що відповідачем доведено правомірність вчинених дій, а позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтовані, безпідставні й такі, що спростовуються матеріалами справи, а тому не підлягають до задоволення.

Підсумовуючи вищевикладене, слід зазначити, що оскаржена постанова законна і обґрунтована, відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Підстави для скасування постанови відсутні, а тому апеляційний суд залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" жовтня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "24" грудня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 вул.Глибока,14,с.Обарів,Рівненський район, Рівненська область,35307

3- відповідачам: Управління Держземагенства у Рівненському районі Рівненської області вул.Буковинська,3,м.Рівне,33027

4-третій особі: ОСОБА_5 сільська рада Рівненського району Рівненської області - вул. Шкільна, 50,с. Обарів,Рівненський район, Рівненська область,35307,

5-Сульжик ОСОБА_8 - вул.Бахарєва,31/3,м.Рівне,33000,