Справа № 826/15424/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2015 року № 826/15424/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Комунікейшенс»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Комунікейшенс» (далі по тексту - позивач), враховуючи уточнений адміністративний позов, звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10 березня 2015 року № ; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо неприйняття до обліку уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2014 року, податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року податковими деклараціями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/15424/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2015 року адміністративну справу № 826/15424/15 передано на розгляд судді Гарнику К.Ю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2015 року адміністративну справу № 826/15424/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 12 листопада 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Комунікейшенс» перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

з матеріалів справи вбачається, що посадовою особою відповідача на підставі п. 200.10 ст. 200 ПК України в порядку ст. 76 ПК України проведено камеральну перевірку податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року № від 20 січня 2015 року ТОВ «Смарт-Комунікейшенс», за результатами якої складено акт від 19 лютого 2015 року № 3/26-55-15-01/34527619 (далі по тексту - акт перевірки).

Як висновок проведеною перевірки відповідачем встановлено порушення п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200 ПК України, а саме: завищення позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ на суму 20660 грн., задекларованого за рахунок платника у банку в податковій декларації з ПДВ за грудень 2014 року.

На підставі акт перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 10 березня 2015 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 20660 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 5165 грн.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 20660 грн. є неприйняття відповідачем податкової звітності (уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2014 року, податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року).

За результатами поданих позивачем скарг рішенням Головного управління ДФС у м. Києві від 156 травня 2015 року № 7841/10/261510-06 та рішенням ДФС України від 16 липня 2015 року № 14736/0/99-99-10-01-02-25 скарги залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 10 березня 2015 року № без змін.

Таким чином, не погоджуючись із такими висновками та рішеннями Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві, позивач звернувся до суду.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття до обліку уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2014 року, податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року, зазначає наступне.

Відповідно до статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Порядок подання податкової декларації до контролюючих органів визначається статтею 49 Податкового кодексу України, зокрема визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Платники податку на прибуток підприємств, які оподатковуються за ставкою нуль відсотків відповідно до пункту 154.6 статті 154 цього Кодексу, подають контролюючим органам декларації (розрахунки) з податку на прибуток підприємств за спрощеною формою у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Вищезазначеними статтями Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація платника податку складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання, повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. В свою чергу, контролюючий орган зобов'язаний прийняти належним чином оформлену податкову декорацію.

Разом з тим статтею 49 Податкового кодексу України визначено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Пунктом 49.15 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Смарт-Комунікейшенс» супровідним листом подало до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2014 року, податкову декларацію з ПДВ за листопад 2014 року, в якій зазначено у рядку 21 залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоді у розмірі 20660 грн. та реєстр виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року, які прийняті відповідачем 22 грудня 2015 року згідно відмітки на супровідному листі.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві листами від 06 січня 2015 року № 125/10/26-55-15-06 та від 06 січня 2015 року № 133/10/26-55-15-06 повідомила позивача про неприйняття уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2014 року, податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року, поданих позивачем до ДПІ 22 грудня 2015 року згідно штампу вхідної кореспонденції, вказавши причиною неприйняття невідповідність заповнення уточнюючого розрахунку з ПДВ та невідповідність заповнення податкової звітності.

Суд не погоджується з позицією відповідача стосовно неприйняття податкової звітності ТОВ «Смарт Комунікейшенс», оскільки обов'язком відповідача в даному випадку є надання (надіслання) у встановлені строки письмового повідомлення про відмову з обов'язковим обґрунтуванням підстав для відмови.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, в листах від 06 січня 2015 року № 125/10/26-55-15-06 та від 06 січня 2015 року № 133/10/26-55-15-06, якими позивачу відмовлено у прийнятті податкової звітності не вказано обґрунтування підстав для відмови, а лише зазначено про невідповідність заповнення поданої звітності.

Крім того, в порушення вимог ст. 49 ПК України відповідачем порушено триденний строк надання письмової відмови (податкову звітність подано 22 грудня 2015 року, при цьому листи датовано 06 січня 2015 року).

В свою чергу, під час розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження правомірності неприйняття податкової звітності позивача.

Таким чином, враховуючи подання позивачем уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2014 року, податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу, яка містить обов'язкові реквізити і відповідає нормам та змісту відповідного податку, відсутність доказів невідповідності заповнення податкової звітності, відмова Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві у прийнятті податкової звітності є необґрунтованою.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, судом враховано Інформаційний лист Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року № 1486/12/13-13, за змістом якого резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).

За таких обставин, суд вважає за необхідним, з метою захисту порушеного права позивача в частині неприйняття відповідачем податкової звітності, вийти за межі позовних вимог та задовольнити адміністративний позов у цій частині шляхом визнання протиправною відмову Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві у прийнятті уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2014 року, податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року, вважати прийнятими та зареєстрованими податкову звітність днем фактичного подання - 22 грудня 2014 року.

Щодо заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 березня 2015 року № , суд зазначає наступне.

Приписами пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковим кредитом в розумінні підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2011 року, визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу положень пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як передбачено пунктом 200.8 статті 200 Податкового кодексу України, до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що право на отримання сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість виникає у платника податків, в тому числі, за умови дотримання ним порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано податкову декларацію з ПДВ за листопад 2014 року, в якій зазначено у рядку 21 залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоді у розмірі 20660 грн.

З акту перевірки вбачається, що єдиною підставою для відмови позивачу в отриманні суми бюджетного відшкодування є факт неприйняття відповідачем податкової звітності.

Оскільки судом визнано протиправною відмову відповідача у прийнятті податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року, дана декларація вважається поданої до ДПІ 22 грудня 2014 року, що, в свою чергу, дає позивачу право на отримання сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 10 березня 2015 року № підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві не доведена правомірність спірних дій та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Смарт Комунікейшенс» підлягає задоволенню

.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Комунікейшенс» задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві у прийнятті уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2014 року, податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року.

3. Вважати податкову звітність - уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2014 року, податкову декларацію з ПДВ за листопад 2014 року та реєстр виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року - прийнятими та зареєстрованими днем фактичного подання - 22 грудня 2014 року.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 10 березня 2015 року № .

5. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Комунікейшенс» понесені ним витрати по сплаті судового збору у 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 копійок) та 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник