Справа № 815/3029/15
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3029/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» до Одеської митниці Державної фіскальної служби, державного інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_2 про визнання нечинним та скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

07.05.2015р. ТОВ «Таламус ЛТД» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС та державного інспектора Одеської митниці ДФС ОСОБА_2, в якому просило суд:

- визнати нечинним рішення державного інспектора Одеської митниці ДФС ОСОБА_2, зазначене у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00020 від 19.05.2015р., про відмову у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією №500060006/2015/003163 від 14.05.2015р.;

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000006/1 від 19.05.2015 р.;

- зобовязати Одеську митницю ДФС повернути (вивільнити) сплачену фінансову гарантію у розмірі 102 543 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідачів є протиправними, а тому, спірне рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропусків товарів, транспортних засобів комерційного призначення підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року адміністративний позов ТОВ «Таламус ЛТД» задоволено частково. Скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00020 від 19.05.2015р., якою відмовлено у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією №500060006/2015/003163 від 14.05.2015р. Скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000006/1 від 19.05.2015р. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Одеської митниці ДФС 02.11.2015р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2015р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ представника позивача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ТОВ «Таламус ЛТД», на підставі контракту про поставку товару (№TR-09/06 від 26.06.2009р., укладеного з компанією Ronby Invest LLP (Англія)), взяв на себе зобов'язання прийняти у власність та оплатити металопродукцію. Згідно п.4.1 контракту, останній укладений на умовах DDU Одеса в тлумаченні цього терміну Міжнародними комерційними умовами Інкотермс (2000). Поставка здійснюється за реквізитами Покупця, зазначеними у специфікації та вантажних інструкціях (п.4.2). Передача Товару здійснюється на ліцензійному складі (п.4.3).

Згідно інвойсу №TR-09/06-214 від 14.05.2015р. до поставки затверджений товар загальною вартістю 119 272,90 доларів США, ціна за 1 т = 1070 дол. США, умови поставки товару DAP.

14.05.2015р. декларантом ТОВ «Таламус ЛТД» для здійснення митного оформлення товару (прокат плоский із нелегованої сталі марки MR, шириною 732 мм, товщиною 0,15 мм з електролітичним покриттям оловом Е 2.8/2.8, що відповідає стандарту JIS G3303, жерсть біла ЕЖК, у рулонах, ступінь твердості Т4, відділка поверхні Bright finish, кромка відрізна, розмір: 0,15sх732 мм (довжина рулон С) 111470 кг (30 рулонів у метал. коробках, які метал. ріменцем закріплені на 30 дерев. паллетах) Виробник Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD, країна виробництва: CN, торговельна марка: немає даних. Використовується при виробництві кришок для закупорювання скляної тари) до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію №500060006/2015/003163, в якій зазначено митну вартість товару у розмірі 119272,90 дол. США.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом ТОВ «Таламус ЛТД» до Одеської митниці ДФС були надані наступні документи: інвойс від 14.05.2015р. №TR-09/06-214; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 26.06.2009р. №TR-09/06; додаткова угода до зовнішньоекономічного договору (контракт) від 11.07.2011р. №2, копія митної декларації країни відправлення від 25.03.2015р. №20392208, сертифікат про походження товару від 27.03.2015р. №ССРІТ067 НОМЕР_1 15С1304А0179/00086 та інші товарно-супровідні документи.

Однак, за результатами візуальної перевірки документів та співставлення даних, поданих декларантом ТОВ Таламус ЛТД для підтвердження заявленої митної вартості зазначених товарів, та відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю та оформлення, на етапі контролю митної вартості інспектором Одеської митниці ДФС було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: у копії митної декларації країни відправлення від 28.03.2015р. №20392208 зазначено умови постави CІF, у той же час згідно з інвойсом від 14.05.2015р. №TR-09/06-214 умовою поставки повинно бути DAP, також у ній відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір №TR-09/06 чи інвойс; у сертифікаті про походження товару від 12.02.2015р. № ССРІТ067 НОМЕР_1 відсутнє посилання на інвойс від 14.05.2015р. №TR-09/06-214; у наданих документах присутня інформація про наявність страхування (страховий поліс від 28.03.2015р. № РСВ61373916), але інформація про включення страхових витрат до митної вартості даної партії товару відсутня.

В наслідок вказаного, посадовою особою митниці висунуто вимогу про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; переклад митної декларації відправлення.

18.05.2015р. декларант додатково надав до митного органу: біржові котировки та динаміки коливань цін без зазначення дати та назви товару (Tinplate prices), лист TOB «Таламус» №2015/143 від 14.05.2015р. (щодо власних потреб закупівлі жерсті), прайс-лист від виробника товару від 17.04.2015р. №21 (щодо цін на продукцію власного виробництва), лист від виробника товару від 17.04.2015р. №23, лист TOB «Таламус» від 14.05.2015р. №2015/144, переклад експортної МД, лист TOB «Таламус» від 14.05.2015р. №2015/193, лист від виробника товару від 17.04.2015р. №22 щодо ціноутворення.

Проте, митним органом було виявлено МД №500060006/2015/001526 від 16.03.2015р. з рівнем вартості аналогічного товару - 1,24 дол. США за 1 кг.

Таким чином, за результатами перевірки вищевказаної митної декларації та наданих декларантом документів посадовою особою митного органу уло постановлено рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000006/1 від 19.05.2015 р.

Крім того, в той же день, на підставі вищевказаного рішення про коригування митної вартості товарів митним органом було видано і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00020 від 19.05.2015 р.

21.05.2015р. товар було випущено у вільний обіг в звязку зі сплатою декларантом митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною ним та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Після цього, зазначений товар був оформлений у митному режимі Імпорт за декларацією №500060006/2015/003338. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів за вказаною МД забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 102543,44 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок органу.

Не погоджуюсь з зазначеними вище діями та рішеннями митного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно з протиправності дій та оскаржуваних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, як слідує зі змісту приписів ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 51 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 «методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та порядок їх застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

А у відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5,6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Тобто, як встановлено по справі, позивачем, в даному випадку, до митного органу було надано усі необхідні документи для визначення митної вартості товару.

Відповідно до положень п.7 ст.54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Як же вбачається зі змісту ч.1,2 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Також, у відповідності до ст.55 МК України, письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку ж незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів, митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у ч.9 цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

У відповідності до приписів ч.ч.1,3 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Але, при цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені ч.2 ст.58 Митного кодексу України, відповідно до змісту якої, вищевказаної метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.ст.59,60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст.63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст.64 цього Кодексу.

Необхідно зазначити, що в постановах від 15.10.2013р. (у справі №21-270а13) та від 22.10.2013р. (у справі №21-342а13), Верховний Суд України за результатами аналізу Митного кодексу України зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Аналогічної позиції дотримується на сьогодні і Вищий адміністративний суд України під час перегляду справ про скасування рішень про коригування митної вартості, прийнятих вже на підставі норм Митного кодексу України 2012 року.

Так, в ухвалах від 30.01.2014р. (у справі №К/800/41272/13) та від 17.12.2013р. (у справі №К/800/28635/13), Вищий адміністративний суд України зазначає, що аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

Так, судами обох інстанцій з матеріалів справи встановлено, що наданий до митного органу інвойс №TR-09/06-214 від 14.05.2015 р. містить інформацію про ціну товару, зокрема, 1070 дол. США за 1 т. (т.б. 1,07 дол. США за 1 кг); інвойс містить повну ціну поставки товару на зазначених в контракті умовах і не потребує визначення складових митної вартості. У зв'язку із цим, суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання митного органу на те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів є необґрунтованими.

Уважно дослідивши матеріали справи, враховуючи вищезазначені норми законодавства, судова колегія приходить до аналогічного висновку про те, що допущені митним інспектором дії є помилковими, а його посилання на те, що:

- у копії митної декларації країни відправлення від 28.03.2015 №20392208 зазначено умови CIF, тоді як згідно інвойсу №TR-09/06-214 від 14.05.2015р. умовою поставки повинно бути DAP. Оскільки митна декларації країни відправлення стосується угоди RIZL 16/14, укладеної між виробником-продавцем та покупцем компанією Ronby Invest (поставка морем CIF), що слідує з її змісту, а інвойс №TR-09/06-214 від 14.05.2015р. виписаний на виконання контракту № TR-09/06 від 26.06.2009р., укладеного між позивачем та Ronby Invest, за яким поставка здійснюється на складі DAP.

- у сертифікаті про походження товару від 12.02.2015р. №ССРІТ067 НОМЕР_1 відсутнє посилання на інвойс від 14.05.2015р. №TR-09/06-214, оскільки сертифікат походження складався у звязку із поставкою товару на територію України за угодою RIZL 16/14 між виробником та компанією Ronby Invest, тоді як інвойс від 14.05.2015р. №TR-09/06-214 складений до іншого договору - контракту №TR-09/06 від 26.06.2009 р., укладеного між позивачем та Ronby Invest.

- у копії митної декларації країни відправлення від 28.03.2015 №20392208 заповнені графи стосовно документів по фрахту та документу по сплаті страхових сум, тоді як інформація про включення страхових витрат до митної вартості даної партії товару відсутня. Однак є очевидним, що митна декларація країни відправлення не має ніякого відношення до операцій з поставки між Ronby Invest (продавцем) ТОВ Таламус ЛТД (покупцем за контрактом №TR-09/06 від 26.06.2009р.), а стосується поставки морем на виконання контракту RIZL 16/14, укладеного між заводом-виробником (продавцем) та Ronby Invest (покупцем).

При цьому, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу й на те, що Верховний Суд України вже неодноразово, зокрема, в своїй постанові у справі №21-127а15 від 31.03.2015р., зазначав, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, окружним судом вірно встановлено, що надані позивачем до митного органу документи на підтвердження вартості товару не містять жодних суттєвих розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, що свідчить про порушення митним органом передбаченого ст.57 МК України порядку визначення митної вартості товару.

Отже, за таких обставин, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов вірного висновку про те, що митним органом, в даному випадку, в порушення приписів митного законодавства було необґрунтовано відмовлено у прийнятті митних декларацій, митному оформленні товарів, а рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон прийняті відповідачем із порушенням встановленої законодавством процедури (ч.3 ст.53, ч.6 ст.54, ч.1 ст.55 МКУ та всупереч правилам, визначеним ст.58 цього Кодексу), без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення.

Що ж стосується висновків суду 1-ї інстанції про відмову у задоволені позовних вимог щодо зобовязання повернути сплачену фінансову гарантію у розмірі 102543 грн., то судова колегія з цього питання зазначає, що діючим законодавством визначено певний механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, який передбачено приписами ст.301 МК України, ст.43 ПК України та ст.45 БК України, яких, позивач, в свою чергу, у встановлений строк не дотримався та відповідно не подав у місячний термін з дня прийняття висновку митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена і у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 р. по справі №21-207а14.

До того ж, необхідно звернути увагу й на те, що позивач у цій частині спірну постанову суду 1-ї інстанції в апеляційному порядку не оскаржив.

Крім того, слід вказати й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_3