Справа № 813/8336/13-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р. Справа № 876/3613/14
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря Бадівської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі - Інспекція) у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.88 т.2), просив визнати протиправною бездіяльність відповідача повязану з розглядом заяви про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та зобовязати Інспекцію скласти на ОСОБА_2 протокол разом з приписом усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, шляхом приведення в попередній стан приміщення 1-1, площею 10,7кв.м., в цокольному поверсі квартири АДРЕСА_1 (далі - Приміщення), а саме: демонтажу самочинно облаштованих сходів та замурування самочинно облаштованого фасадного входу в Приміщення.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що відповідач односторонньо провів перевірку порушень містобудівного законодавства за його зверненнями, оскільки протиправно не встановив, що фасадний вхід у підвал та прохід у несучій стіні такого в проектній документації щодо реконструкції по обєднанню квартир не передбачений, а відтак вчинений ОСОБА_2 самовільно та підлягає демонтажу і замуруванню. У звязку із зазначеною бездіяльністю, відповідачем не було прийнято припису про усунення вказаних порушень, чим порушено вимоги чинного законодавства та не виконано покладені на нього обовязки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року у справі №813/8336/13-а у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі покликається на обставини викладені в позовній заяві та вказує, що немає доказів облаштування фасадного входу та сходів у підвал саме на належно відведеній земельній ділянці, а експертна оцінка не стосувалася та не мітила висновків щодо такого.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач у спірних відносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а облаштування фасадного входу та сходів здійснено ОСОБА_2 згідно проектної документації та інших необхідних документів.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2 (а.с.6-9 т.1).

14.02.2013 та 21.03.2013 позивач звернувся до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (далі - РА) із заявами про приведення підвалу Приміщення, що належить ОСОБА_2 у попередній стан та притягнення осіб, що вчинили відповідну реконструкцію без його згоди до відповідальності (а.с.10-11 т.1).

РА надало відповіді від 21.02.2013 №35-584 та від 12.04.2013 №35-1311 (а.с.14-15 т.1) якими ОСОБА_1 повідомлено, що після проведення обстеження підвальних приміщень в цілому будинку №62 по вул.Кульпарківській, встановлено, що вхід в кухню Приміщення влаштовано з дворового фасаду шляхом заміни вікна на дверний блок, однак перевірити законність проведеної реконструкції неможливо у звязку із відмовою власника надати відповідну проектну документацію. Відтак, звернення позивача були направлені в Інспекцію для проведення комісійного обстеження та надання відповіді заявнику у встановлені терміни.

07.05.2013 відповідачем на підставі отриманих від РА звернень ОСОБА_1 було проведено позапланову перевірку Приміщення ОСОБА_2 з питань дотримання нею вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 07.05.2013 №51-ф (а.с.164 т.2), яким встановлено, що за адресою м.Львів, вул.Кульпарківська 62/1, ОСОБА_2 на підставі Декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція з перепланування та обєднання кв.№1 та №1а на вул.Кульпарківська №62 в м.Львові» від 14.03.2013 №ЛВ 49 (далі Декларація №1) здійснено реконструкцію з перепланування та обєднання належних їй квартир №1 та №1а та в подальшому згідно Декларації про готовність обєкта до експлуатації від 16.04.2013 №ЛВ 55 введено вказані приміщення в експлуатацію (далі Декларація №2). Будівельні норми виконані з дотриманням розробленої проектної документації, що пройшла експертизу та отримала позитивний експертний звіт.

Того ж дня, відповідачем було надано відповідь ОСОБА_1 щодо його звернень (а.с.16 т.1), в якій повідомлено про відсутність порушень з боку ОСОБА_2 при здійснені нею реконструкції належний їй приміщень.

Не погодившись із такою відповіддю Інспекції, позивач неодноразово звертався на урядову лінію Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо бездіяльності працівників Інспекції при проведенні перевірки, на що йому надавались відповіді від 13.05.2013 №7-13-6-2702, 22.05.2013 №7/13-6-2875 та від 26.06.2013 №7/13-6-3606 (а.с.17-20 т.1).

22.08.2013 позивач повторно звернувся до Інспекції із заявою (а.с.12-13 т.1) в якій просив: провести позапланову перевірку законності облаштування фасадного дверного проходу та сходів у Приміщення; за результатами скласти акт перевірки, протокол та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, які направити йому для відома.

У відповідь на вказане звернення ОСОБА_1 відповідачем надано відповідь від 20.09.2013 №7/13-6-5831 (а.с.21 т.1) в якій зазначено, що питання щодо проведення перевірки вже було предметом розгляду, про що йому надано вичерпні відповіді.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяви про порушення у сфері містобудівної діяльності та неприйняття ним припису щодо усунення порушень, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основними законами, які регулюють вказані правовідносини є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон №3038-VI) та Закон України «Про архітектурну діяльність» (далі - Закон №687-ХІV).

Відповідно до ст.10 Закону №687-ХІV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Згідно із ст.9 Закону №687-ХІV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом №3038-VI.

Частиною 9 ст.37 Закону №3038-VI визначено, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Згідно із ч.1 ст.25 Закону України «Про основи містобудування» особи винні у: виконанні будівельних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього; недотриманні екологічних і санітарно-гігієнічних вимог, встановлених законодавством при проектуванні, розміщенні та будівництві об'єктів несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, реконструкція ОСОБА_2 здійснювалась із правовстановлюючими документами на підвальне приміщення 2-3, квартири №1 та №1а (а.с.158-163 т.2), та відповідно до належним чином розробленої та погодженої проектної документації, а також згідно Декларації №1 зареєстрованої у відповідача. Більше того, проектна документація ОСОБА_2 пройшла експертизу в частині міцності, надійності та довговічності обєкта реконструкції (а.с.166-167 т.2), якою встановлено, що така зокрема в частині влаштування сходів та закладення дверних прорізів відповідає будівельним нормам та усім вимогам. Також, згідно Декларації №2 вказані вище приміщення були введені в експлуатацію.

Відповідачем на підставі звернень ОСОБА_1 проведено перевірку обєкта реконструкції ОСОБА_2 з питань дотримання нею вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт та повідомлено результати такої у встановленому порядку. Більше того надано відповіді на усі звернення такого, зокрема із повідомленням про відсутність порушень з боку ОСОБА_2, а відтак бездіяльність щодо звернень позивача відсутня.

Фактично позивач вважає, що належною реакцією на його заяви з боку Інспекції повинно бути виявлення та фіксація порушень, які він вважає мали місце та складення припису про демонтаж облаштованих ОСОБА_2 сходів та фасадного входу, що критично оцінюється апеляційним судом, оскільки відповідач в разі якщо ним встановлено відсутність порушень з боку субєкта містобудування щодо якого ним проводилась перевірка не може на вимогу заявника виносити відповідні приписи про усунення порушень, які ним не виявлені.

Більше того, в разі якщо позивач не згідний із наявністю правових підстав у ОСОБА_2 для проведення відповідної реконструкції приміщень із влаштуванням фасадного входу та сходів, такий в праві оскаржити правомірність Декларації №1 та №2 на підставі яких такі були влаштовані (протилежного суду не доведено).

Що ж до вимог ОСОБА_1 про зобовязання скласти на ОСОБА_2 протокол разом з приписом про демонтаж самочинно облаштованих сходів та замурування самочинно облаштованого фасадного входу в Приміщення, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, ст.38 Закону №3038-VI передбачено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Відповідно до вимог ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може своїм рішенням зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, апеляційний суд приходить до переконання, що до повноважень Інспекції віднесено право приймати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. Вказане може бути здійснено шляхом визначення особі, яка вчинила виявлене інспекцією порушення, зокрема вимоги про зупинення будівництва (в разі коли таке не завершено), здійснення заходів спрямованих на отримання чи внесення змін до відповідних дозволу та проекту, отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку чи вчинення інших дій які усунуть такі порушення.

Однак, відповідач не в праві приймати припис про знесення самочинно збудованого об'єкта, оскільки вказане віднесено до виключної компетенції відповідного суду.

Отже, законодавцем було запроваджено виключно судовий механізм застосування таких заходів, як знесення самочинного будівництва, метою чого було недопущення зловживань у цій сфері з боку органів державної влади, а тому враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки ст.38 Закону №3038-VI передбачено, що знесення самочинного будівництва можливе лише за позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням, то правові підстави для прийняття Інспекцією припису щодо демонтажу самочинно облаштованих сходів та замурування самочинно облаштованого фасадного входу в Приміщення відсутні.

Більше того, як було встановлено вище, жодних правових підстав для визнання облаштованих сходів та фасадного входу обєкта реконструкції ОСОБА_2 самочинним будівництвом у Інспекції не було, а відтак вимоги позивача є безпідставними.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 22 грудня 2015 року.