Справа № 826/6461/14
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м. Київ К/800/6850/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ректора Українського гуманітарного інституту ОСОБА_4

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року

у справі за позовом Всеукраїнської громадської організації (далі - ВГО) «Комітет Конституційно-правового контролю України» до ректора Українського гуманітарного інституту ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, що полягають у відмові в задоволенні запиту на інформацію,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії ректора Українського гуманітарного інституту ОСОБА_4, що полягають у відмові в задоволенні запиту позивача на інформацію. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 25 листопада 2013 року позивач направив розпоряднику інформації - ректору, голові приймальної комісії Українського гуманітарного інституту ОСОБА_4 запит на інформацію з проханням надати належним чином засвідчені копії документів, проте відповідач відповідь на цей запит надав не по суті і не надав перераховані у запиті документи.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2014 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року, позов задоволено. Визнано дії ректора, голови приймальної комісії Українського гуманітарного інституту ОСОБА_4, що полягають у відмові в задоволенні запиту позивача на інформацію, протиправними.

У касаційній скарзі відповідач порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що судами порушено норми матеріального та процесуального права.

В запереченнях на скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що 25 листопада 2013 року ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» листом за №234/1-13 направила ректору Українського гуманітарного інституту ОСОБА_4 запит на інформацію, в якому просив у термін не пізніше п'яти днів з дня отримання цього запиту надіслати: Статут вищого навчального закладу (далі - ВНЗ); свідоцтво про реєстрацію ВНЗ; довідку про включення ВНЗ до Державного реєстру ВНЗ України з додатками; ліцензію ВНЗ та додатки до неї; довідку з ЄДРПОУ; правила прийому до ВНЗ у 2014 році; положення про приймальну комісію ВНЗ; наказ про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ.

Листом за № 5 від 13 січня 2014 року відповідач відмовив у задоволенні запиту про надання інформації і зазначив, що більшість запитуваної інформації розміщено на офіційному сайті Українського гуманітарного інституту.

Вважаючи наведену відповідь не повною та формальною, ВГО звернулась з позовом до суду.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI закріплено право запитувача на доступ до публічної інформації, яке згідно із пунктом 1 частини 1 вказаної статті гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 5 Закону № 2939-VI передбачає, що доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Отже, виконання розпорядником інформації обов'язку щодо оприлюднення публічної інформації не звільняє його від обов'язку надати таку інформацію на запит.

За змістом статті 12 Закону № 2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Як встановлено судами, ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України», будучи юридичною особою у формі громадської організації, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 21 Закону України «Про громадські об'єднання» від 22 березня 2012 року № 4572-VI (далі - Закон №4572-VI) для здійснення своєї мети (цілей) наділений правом у порядку, визначеному законом, одержувати публічну інформацію, яка знаходиться у володінні відповідних розпорядників, тобто бути запитувачем інформації.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про вищу освіту» від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ (далі - Закон № 2984-ІІІ), вищий навчальний заклад - освітній, освітньо-науковий заклад, який заснований і діє відповідно до законодавства про освіту, реалізує відповідно до наданої ліцензії освітньо-професійні програми вищої освіти за певними освітніми та освітньо-кваліфікаційними рівнями, забезпечує навчання, виховання та професійну підготовку осіб відповідно до їх покликання, інтересів, здібностей та нормативних вимог у галузі вищої освіти, а також здійснює наукову та науково-технічну діяльність.

За змістом частини 2 статті 21 та частини 1 статті 32 Закону 2984-ІІІ власник (власники) здійснює (здійснюють) права щодо управління вищим навчальним закладом безпосередньо або через уповноважений ним орган (особу); безпосереднє ж управління діяльністю вищого навчального закладу здійснює його керівник - ректор (президент), начальник, директор, тощо.

Таким чином, проаналізувавши зміст наведених норм законодавства, суди дійшли правильного висновку, що Міністерство освіти і науки України, як центральний орган виконавчої влади (суб'єкт владних повноважень), що реалізує державну політику у сфері освіти, надаючи Українському гуманітарному інституту ліцензію на освітню діяльність, делегував останньому повноваження на надання освітніх послуг, пов'язаних із здобуттям вищої освіти та кваліфікації, відповідно до вимог стандартів вищої освіти, а тому, в даному випадку, вказаний навчальний заклад є розпорядником, в розумінні вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічної інформації, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, що знаходиться у володінні такого навчального закладу, зокрема, щодо виконанням ним своїх обов'язків із надання освітніх послуг на підставі ліцензії на освітню діяльність.

Згідно із частинами 1, 2, 5 статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні; запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту; запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 4 статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Враховуючи викладене, суди правильно вважали, що підстав ненадання позивачу запитуваної публічної інформації не було, а тому бездіяльність відповідача з цього приводу є протиправною, тому дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, якщо суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ректора Українського гуманітарного інституту ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак