Справа № 1570/2179/2012
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/2179/2012

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Богданової С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Прокурора Андрія Андрійовича до Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів в частині звільнення, зобовязання поновити на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

28.03.2012 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління МВС України в Одеській області, в якому з урахуванням уточнень просив визнати протиправними та скасувати накази № 100 від 26.01.2012р. та № 39 о/с від 08.02.2012р. в частині звільнення оперуповноваженого Камянського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області з органів внутрішніх справ за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, поновленні на посаді та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що звільнення відбулось за відсутності складу дисциплінарного проступку.

Представник відповідача заперечував проти позову, зазначаючи, що позивач звільнений на законних підставах у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки факт порушення ним ст. 22 КПК України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилось у не повідомленні чергової частини Ізмаїльського МВ про скоєння тяжкого злочину в селі ОСОБА_3, непроведенні всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин скоєного злочину, знайшов своє підтвердження в матеріалах службового розслідування, які слугували підставою для звільнення.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 16 грудня 2014р. скасована постанова Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2012р. та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012р., справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Приймаючи вказане рішення суд касаційної інстанції зазначив, що досліджуючи питання правомірності звільнення позивача, суди не з'ясували характер рішення суб'єкта владних повноважень та відповідність його вимогам закону.

В ході нового розгляду справи, в зв'язку із виконанням судових рішень про скасування наказів в частині звільнення позивача, поновлення ОСОБА_2 на посаді та виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, останнім подано заяву про відкликання позовних вимог про скасування наказів № 100 від 26.01.2012р. та № 39 о/с від 08.02.2012р. в частині звільнення оперуповноваженого Камянського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області з органів внутрішніх справ за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, поновленні на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2015р. залишений без розгляду позов ОСОБА_2 в частині скасування наказів № 100 від 26.01.2012р. та № 39 о/с від 08.02.2012р. щодо звільнення оперуповноваженого Камянського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області - ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, поновленні на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015р. задоволена решта позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання протиправними наказів № 100 від 26.01.2012р. та № 39 о/с від 08.02.2012р. в частині звільнення оперуповноваженого Камянського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області - ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у позові.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

З 2007 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, на момент звільнення займав посаду - оперуповноважений Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області, спеціальне звання - старший лейтенант.

07.01.2012 року начальнику Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ підполковнику міліції ОСОБА_4, на мобільний телефон зателефонував мешканець с.Нова Покровка Ізмаїльського району ОСОБА_5, і повідомив, що з пасовища не прийшла його отара овець. Після отримання повідомлення ОСОБА_4, зателефонував начальнику слідчого відділення Ізмаїльського МВ майору міліції ОСОБА_6, який на той час знаходився на добовому чергуванні в якості відповідального по міськвідділу та доповів йому про отриману інформацію. Останній дав доручення підполковнику міліції ОСОБА_4 виїхати на місце пригоди та встановити всі обставини, після чого доповісти йому особисто. Прибувши до с. Нова Покровка ОСОБА_4 встановив, що 07.01.2012 року близько 17:00 год. невідомі особи застосували фізичний вплив стосовно громадянина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця зазначеного населеного пункту, та заволоділи отарою овець в кількості 461 шт., які належали ОСОБА_5 З'ясувавши обставини події, підполковник міліції ОСОБА_4 доповів про них майору міліції ОСОБА_6, який вказівку про реєстрацію отриманої інформації до ЖРЗПЗ міськвідділу не надавав, особисто на місце події не виїхав, приховавши таким чином тяжкий злочин від реєстрації. ОСОБА_4 про крадіжку овець до чергової частини Ізмаїльського МВ ГУМВС не повідомив.

08.01.2012 року майор міліції ОСОБА_6 повідомив про подію, що сталася в с.Нова Покровка першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної міліції Ізмаїльського МВ підполковника міліції ОСОБА_8, який також не надав вказівки про реєстрацію до міськвідділу повідомлення про викрадення отари овець в с. Нова Покровка, а доручив помічнику начальника відділу - оперативному черговому Ізмаїльського МВ майору міліції ОСОБА_9 направити на місце скоєння злочину слідчо-оперативну групу для перевірки зазначеної інформації. Майор міліції ОСОБА_9 повідомлення про тяжкий злочин до ЖРЗПЗ міськвідділу не зареєстрував, однак направив на місце події слідчо-оперативну групу у складі: слідчого Ізмаїльського МВ майора міліції ОСОБА_10 (старша СОГ), оперуповноваженого сектору карного розшуку Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, експерта сектору ТКЗР Ізмаїльського МВ НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_11

08.01.2012 р. позивач заступив на чергування у складі слідчо-оперативної групи та близько 11 годині 00 хвилин отримав команду від оперативного чергового Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області, майора міліції ОСОБА_9 виїхати до с. Нова Покровка у складі слідчо-оперативної групи. По прибуттю в зазначене місце позивач зателефонував начальнику Кам'янського селищного відділу міліції, підполковнику міліції ОСОБА_4 з метою встановлення завдань прибуття слідчо-оперативної групи до с. Нова Покровка. ОСОБА_4 надав позивачу інформацію стосовно адреси, на яку слід виїхати, та зазначив, що власник будинку пояснить мету прибуття слідчо-оперативної групи на вказану адресу. Прибувши за вказаною адресою, слідчо-оперативною групою встановлено, що за даною адресою проживає сім'я ОСОБА_5. Від господарки будинку стало відомо, що самого ОСОБА_5 вдома немає, а їй не відомо, за яких обставин чоловік телефонував до міліції, а тому, після повернення додому, господар сам надасть пояснення щодо подій, які стали підставою для виклику міліції. Також до групи підійшов чоловік на ім'я ОСОБА_2, але оскільки він розмовляв на молдавській мові, яку ніхто з слідчо-оперативної групи не розумів, працівниками міліції не вбачалось за можливе встановити обставини, які відбулися 07.01.2012 року.

Через деякий час старшому слідчо-оперативної групи - ОСОБА_10 зателефонував начальник слідчого відділу Ізмаїльського МВ ОСОБА_6 та наказав виїхати з цієї адреси на інший виклик до с. Кирнички Ізмаїльського району Одеської області, та додав, що власник овець відмовляється від написання заяви за даним фактом, у зв'язку із чим проводити будь-які слідчо-оперативні дії не потрібно. Тому слідчо-оперативна група не дочекалася господаря будинку та не з'ясувала обставини, що стали підставою для їх виклику, жодних заходів щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи не здійснили, протокол огляду місця події не склали, письмові пояснення від свідків події не прийняли, про результати перевірки інформації щодо скоєння в с. Нова Покровка крадіжки отари овець у чергову частину Ізмаїльського МВ ГУМВС не доповіли. В Ізмаїльській МВ слідчо-оперативна група прибула о 20 годині 00 хвилин. При цьому, позивач не з'ясовував, які матеріали зібрані та ніяких завдань від старшого слідчо-оперативної групи - ОСОБА_10 не отримував.

За результатами проведеної службової перевірки зроблено висновок, що позивач порушив вимоги ст.22 КПК України, ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.06.2006 року №3460-VI, наказу МВС України від 14.04.2004 року №400, що виразилось у неповідомленні чергової частини Ізмаїльського МВ про скоєння злочину у с. Новопокровка, непроведенні всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин даної події та визнана доцільність звільнення оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

Наказами ГУ МВС України в Одеській області від 26 січня 2012 року № 100 і 8 лютого 2012 року №39 о/с, за грубі порушення вимог ст.22 КПК України, ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.06.2006 року №3460-VI, наказу МВС України від 14.04.2004 року №400, які виразились у неповідомленні чергової частини Ізмаїльського МВ про скоєння злочину у с. Нова Покровка, непроведенні всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин даної події оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ звільнено за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені службовим розслідуванням обставини не є вчинками, що дискредитують звання рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ. Зазначені дії можуть свідчити про неналежне виконання посадових обов'язків та мати наслідком прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбаченої ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а також слугувати підставою для вирішення питання про службову невідповідність особи, яка їх вчинила, або порушення нею дисципліни.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 66 Положення, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3640-ІV (далі - Статут).

Частиною 12 Статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до положень статті 14 Статуту, якою визначено порядок накладення дисциплінарних стягнень, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. ОСОБА_5 накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Дискредитація - це підрив довір'я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, судова колегія приходить до висновку, що вони тісно пов'язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у ст. 5 Закону України «Про державну службу», Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника ОВС та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, слід віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа тощо.

Характер встановленого службовим розслідуванням факту порушення своїх службових обовязків ОСОБА_2, яке виразилось у неповідомленні чергової частини міськвідділу про скоєння злочину, непроведення всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин даної події, є порушенням службової дисципліни, за яке може бути накладено дисциплінарне стягнення відповідно до ст.12 Статуту.

Згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас через службову невідповідність або порушення дисципліни здійснюється відповідно на підставі підпунктів Д або Є , пункту 62 даного Положення.

Враховуючи відсутність в діях позивача фактів дискредитації, його звільнення за п.66 Положення судова колегія вважає неправомірним та незаконним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України у постанові від 30.09.2015р. у справі № 21-1288а15.

Відтак, судом першої інстанції вірно визнані протиправними накази про звільнення позивача.

Приймаючи судове рішення по справі, судова колегія враховує, що апеляційна скарга не містить правових підстав на спростування висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: С.Д.Домусчі

Суддя: О.В.Єщенко