Справа № 826/15188/14
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м. Київ К/800/124/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу ПП "Акрілат-Хімконтракт" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014 року у справі за позовом ПП "Акрілат-Хімконтракт" до Київської митниці Міндоходів про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство «Акрілат - Хімконтракт» звернулось з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару №100250004/2014/000031/2 від 04.04.2014 року та картки відмови в прийнятті митної декларації №100250004/2014/00056.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014 року, у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.01.2014 року ПП «Акрілат-Хімконтракт» уклало контракт № 1/01/2014 з фірмою Borghi Chemicals Polahd Sp.z.o.o на придбання товару: Ізопропиловий спирт регенерований (ІРА97).

За митною декларацією № 100250004/2014/091803 визначено митну вартість товару за основним методом - ціною договору (вартістю операції).

Під час митного оформлення товару митним органом було виявлено розбіжності у поданих позивачем документах та відсутність усіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митним органом у позивача витребувано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару шляхом направлення електронного повідомлення, а саме: документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; за бажанням - інші документи.

У зв'язку з тим, що на момент митного оформлення додаткові документи позивачем не надано, відповідачем прийнято оскаржуване рішення (застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів).

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як встановлено, документи подані позивачем до митного оформлення, містили розбіжності, а саме: згідно з п. 1.7 додаткової угоди від 03.04.2014 № 44 до договору № 76-01.00.13.00072 від 15.11.2013 територією покриття страхового договору є територія у країни (мп. Ягодин - м. Київ), хоча країною відправлення товару є Польща (м. Прусице). Крім того термін дії договору, згідно з п. 1.13 з 03.04.2014 по 09.04.2014, хоча згідно з графою 4 СМR від 31.03.2014 № 0689971 датою завантаження товару є 31.03.2014. Крім того, згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті від 26.03.2014 № 1518 сума перерахованих коштів складає 16644,00 євро, однак вартість товару згідно рахунку проформи складає 15914,40 євро. Також, надана довідка про транспортні витрати до кордону України від 04.04.2014 б/н не містить реквізитів щодо місця завантаження, калькуляції витрат на перевезення та відстані від місця завантаження до пункту на митному кордоні України, а також не зазначено до якого саме якого саме пункту на митному кордоні України здійснений розрахунок витрат на транспортування. Крім того, відповідно до розділу 5 зовнішньоекономічного контракту від 23.01.2014 № 1/01/2014/АС оплата за товар здійснюється в євро на умовах передоплати на підставі рахунку фактури, однак платіжне доручення в іноземній валюті № 1518 від 26.03.2014, а рахунок проформа № FD/14/03/000009 складений 31.03.2014. Також, платіжне доручення в іноземній валюті від 26.03.2014 № 1518 не містить посилання на рахунок проформу № FD/14/03/000009 та специфікацію по цій поставці товару.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що зазначені розбіжності, які були наявні у поданих позивачем документах, надають право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

На вимогу митного органу позивачем додаткові документи надані не у повному обсязі, а саме не надано транспортні (перевізні) документи.

Зокрема, згідно з довідкою про транспортні витрати від м. Прусице (Польща) до митного кордону України від 04.04.2014 б/н зазначено, що товар був застрахований згідно з договором страхування, однак відповідно до пункту 1.7 додаткової угоди від 03.04.2014 № 44 до договору обов'язкового страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів від 15.11.2013 №76-01.00.13.00072 (далі - Додаткова угода) територією покриття страхового договору є Україна, а саме пункт відправлення - міжнародний пункт пропуску Ягодин, пункт призначення - м. Київ.

Термін дії Додаткової угоди згідно з пунктом 1.13 з 03.04.2014 по 09.04.2014, хоча згідно з графою 4 міжнародної автомобільної накладної (СМR) від 31.03.2014 №0689971 датою завантаження товару є 31.03.2014.

Згідно платіжним дорученням в іноземній валюті від 26.03.2014 №1518 сума перерахованих коштів на рахунок бенефіціара складає 16644,00 євро, однак вартість товару згідно рахунку проформи становить 15914,40 євро.

Згідно з експертним висновком Київської ТПП від 03.04.2014 № Ц-243 експертом здійснено аналіз інформації про оптові ціни на ринках основних країн - експортерів хімічної сировини, а саме Сполучених Штатів Америки, Китай та Японії.

Про це також свідчать посилання на джерела інформації, зазначені в пункті 7 Висновку. Проте, задекларований товар за митною декларацією від 04.04.2014 №100250004/2014/091803 є спиртом ізопропіловим регенерованим, виробника Borghi Chemicals Polahd Sp.z.o.o, виробництва Європейського союзу. Тому документи прийнято до уваги органом доходів і зборів, але не може бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Враховуючи, що ПП «Акрілат-Хімконтракт» не виконано вимог митниці щодо надання додаткових документів, у відповідача були підстави для прийняття Рішення про коригування митної вартості товару №100250004/2014/000031/2 від 04.04.2014 року за резервним методом визначення митної вартості товару із обґрунтуванням причин неможливості застосування попередніх методів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ПП "Акрілат-Хімконтракт" відхилити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: