Справа № 809/1840/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Справа № 876/8011/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Кредо-ІФ на ухвалу Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кредо-ІФ до Управління державної архітектурно- будівельної інспекції в Івано- Франківській області про визнання протиправними дій та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

06 травня 2015 року позивач- ТОВ «Кредо-ІФ» звернулося в суд з позовом до відповідача - Управління державної архітектурно- будівельної інспекції в Івано- Франківській області, в якому просило визнати протиправними дій при прийнятті рішення про скасування декларації про готовність обєкта до експлуатації від 30 грудня 2014 року за №ІФ24 на обєкт багатоквартирний житловий будинок з приміщеннями громадського призначення за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 4а, скасування вказаного рішення.

Ухвалою Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року позовну заяву залишено без розгляду відповідно до п.4 ч.1 ст.155 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відсутні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки представник позивача повідомляв суд належним чином про причини неявки в судове засідання та обґрунтовано просив суд відкласти судове засідання на інший день. Факт перебування представника позивача на конференції за межами України підтверджується запрошенням іноземної організації та відповідними відмітками в паспорті громадянина для виїзду за кордон. З врахуванням цих обставин наступна неявка в суд не може вважатися повторною. Також у матеріалах справи є докази того, що представник позивача був викликаний в інше судове засідання щодо розгляду справи про захист інтересів неповнолітнього і не міг прибути в судове засідання, призначене на 02 липня 2015 року. Вважає, що відсутні підстави для залишення позову без розгляду, оскільки його неприбуття в судове засідання відбулося з поважних причин, про що він повідомляв суд. Просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, доводи апеляційної скарги підтримує повністю, просить апеляційну скаргу задовольнити. Тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повторно не прибув у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, від позивача не надійшло заяви про розгляд справи за відсутності його представника, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 128 КАС України у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання, призначене на 26 травня 2015 року, представник позивача, будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду даної адміністративної справи, в судове засідання з розгляду справи не прибув, направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 08 червня 2015 року на підставі п.2 ч.1 ст.128 КАС України у звязку з неприбуттям в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 08 червня 2015 року, представник позивача прибув, однак у такому оголошено перерву у зв'язку із необхідністю витребувати додаткові докази до 16 червня 2015 року.

16 червня 2015 року представник позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивував його відсутністю на території України, внаслідок участі у складі делегації працівників на конференції в ОСОБА_1, до поданого клопотання про відкладення розгляду справи надав відповідне запрошення.

Судом продовжено перерву у справи до 02 липня 2015 року.

У судове засідання, призначене на 02 липня 2015 року, представник позивача не прибув, подав через канцелярію суду клопотання про відкладення на інший день розгляд справи в зв'язку з тим, що він викликаний в якості представника у справі щодо захисту інтересів неповнолітньої особи, яка розглядається Івано-Франківським міським судом, до поданого клопотання долучив відомості про призначену справу в Івано-Франківському міському суді, що отримані з офіційного веб-порталу «Судова влада України».

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про повторне неприбуття позивача в судове засідання без поважних причин є помилковим, оскільки при залишенні позовної заяви без розгляду з цих підстав необхідно враховувати сукупність елементів: повторне неприбуття, відсутність поважних причин та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі. Разом з тим, колегія суддів вважає, що в цьому випадку відсутня сукупність усі цих елементів, оскільки представник позивача не прибув у судове засідання 16 червня та 02 липня 2015 року з поважних причин, такі повідомив суду, однак судом першої інстанції не враховано ці обставини при прийнятті ухвали про залишення позовної заяви без руху і надано передчасну юридичну оцінку фактичним обставинам справи.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, залишивши без розгляду позовну заяву позивача, позбавив його можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст.6 КАС України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

Європейський Суд з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду, оскільки доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Кредо-ІФ задовольнити, а ухвалу Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 809/1840/15 скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

ОСОБА_2