Справа № 825/3628/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м.Чернігів Справа № 825/3628/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Ніжинський механічний завод» до Ніжинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2015 Публічне акціонерне товариство «Ніжинський механічний завод» (далі ПАТ «Ніжинський механічний завод») звернулось до суду з адміністративним позовом до Ніжинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі Ніжинська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівської області), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Ніжинської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівської області про сплату боргу від 07.09.2015 № Ю-979.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою господарського суду Чернігівської області від 22.08.2014 року було порушено провадження у справі про банкрутство позивача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Враховуючи, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), вважає, що відповідачем протиправно прийнято вимогу про сплату боргу від 07.09.2015 № Ю-979 та остання підлягає скасуванню.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив у їх задоволенні відмовити, оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, а фінансові санкції та пеня за несвоєчасну сплату цих платежів застосовується на загальних засадах. Таким чином, вважає, що оскаржувана вимога прийнята з дотриманням приписів Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ПАТ «Ніжинський механічний завод» (ідентифікаційний код 14312565) є юридичною особою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 18.03.2015 (а.с.14-16) та перебуває на обліку у Ніжинської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівської області.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2015 Ніжинською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівської області, на підставі даних особового рахунку позивача, винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-797, згідно якої станом на 31.08.2015 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені становить 392535,97 грн., у тому числі: 297502,55 грн. недоїмка; 49930,83 грн. штрафи та 45102,59 грн. - пеня (а.с.53).

У свою чергу, підставою для нарахування позивачу суми недоїмки, відображеної у оскаржуваній вимозі, стали звіти подані останнім за період з січня по липень 2015 року (звіти від 20.02.2015 №, від 18.03.2015 № НОМЕР_1, від 17.04.2014 №, від 20.05.2015 № НОМЕР_2, від 22.06.2015 № НОМЕР_3, від 20.07.2015 №, від 20.08.2015 № НОМЕР_4 (а.с.61-67), на загальну суму 307717,04 грн. та часткова сплата позивачем зобовязання за січень 2015 року у розмірі 10214,49 грн. (картка особового рахунку позивача (а.с.47-52) (307717,04 грн. -10214,49 грн. = 297502,55 грн.).

Підставою для нарахування позивачу сум штрафів та пені, відображених у оскаржуваній вимозі, стали рішення Ніжинської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівської області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 21.07.2014 №, від 13.08.2014 №№ НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, на загальну суму штрафних санкцій 49930,83 грн. та пені 55868,69 грн. та часткова сплата позивачем пені, нарахованої рішенням від 21.07.2014 №, у сумі 10766,10 грн. ()

При цьому, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.08.2014 у справі № 927/1282/14 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Ніжинський механічний завод» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с.26-28).

Вважаючи оскаржувану вимогу про сплату боргу протиправною та такою, яка підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до визначення, закріпленого у статті 1 Закону № 2464-VI, «єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - єдиний внесок) є консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

При цьому, у силу приписів норм частини 4 статті 8 Закону № 2464-VI передбачено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, у відповідності до пункту 4 розділу 1 Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України наказом Міністерства доходів і зборів України 05.12.2013 № 765 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за № 217/24994) (далі Порядок № 765), облік податків, зборів та єдиного внеску ведеться підрозділами Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - Міжрегіональне ГУ), спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників (далі - СДПІ), державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднаних державних податкових інспекцій (далі - ДПІ) відповідно до функціональних повноважень.

За даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску, відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо (пункт 11 розділу 1 Порядку № 765).

У свою чергу, порядок обчислення та сплати єдиного внеску платниками такого внеску визначений положеннями статті 9 Закону № 2464-VI.

Зокрема, згідно частин 7,8 статті 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина 12 статті 9 Закону № 2464-VI).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VI є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

При цьому, згідно з пунктом 4 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, на підставі даних особового рахунку позивача, сформовано вимогу про сплату боргу №Ю-797 на загальну суму боргу (недоїмки) платника єдиного внеску станом на 31.08.2015 в сумі 392535,97 грн., у тому числі: 297502,55 грн. недоїмка; 49930,83 грн. штрафи та 45102,59 грн. - пеня (а.с.53).

Разом з тим, позивач на спростування правомірності винесення контролюючим органом оскаржуваної вимоги посилається на ухвалу Господарського суду Чернігівської області, згідно якої порушено провадження про банкрутство ПАТ «Ніжинський механічний завод» і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, та вважає, що вимога Ніжинської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівської області не підлягає виконанню.

Так, у відповідності до частини 1 статті 19 Закону України від 14.05.1992 №2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII) мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Разом з тим, пунктом 5 статті 19 Закону №2343-XII передбачено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення господарської діяльності боржника, він має право укладати договори та вчиняти інші правочини, використовувати працю найманих працівників та інше.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про те, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями, згідно із загальними правилами, нараховуються неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), в тому числі єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Аналогічна правова позиція була викладена і у постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 (справа № 21-144а11), від 26.02.2013 (справа № 21-34а12) та від 02.12.2014 (справа № 21-543а14).

У свою чергу, у відповідності до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З таких обставин та з урахуванням того, що строк виконання зобов'язань зі сплати єдиного внеску настав у ПАТ «Ніжинський механічний завод» після порушення провадження у справі про банкрутство (тобто після 22.08.2014) і дія мораторію на виконання цих зобов'язань не поширюється, суд дійшов висновку, про правомірність винесення Ніжинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області вимоги про сплату боргу від 07.09.2015 № Ю-979, відсутність підстав для її скасування та задоволення позовних вимог ПАТ «Ніжинський механічний завод» у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 статті 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Ніжинський механічний завод».

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Ніжинський механічний завод» - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядок та строки, передбачені статтями 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Падій