Справа № 826/15806/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2015 року № 1760-17.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві 05 травня 2015 року № 1760-17.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 є фізичною ообою - підприємцем з 02.10.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця НОМЕР_1, виданий державним реєстратором Подільської районної у м. Києві державної адміністрації.

З січня 2012 року є платником єдиного податку та відноситься до 2 групи.

05 травня 2015 року контролюючим органом, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті

54, пунктом286.5 статті 286 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення - рішення №1760-17, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 3 383,02 грн.

Позивач посилаючись на безпідставність та протиправність винесення оскаржуваного рішення податкового органу щодо визначення податкового зобов'язання по земельному податку, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом, мотивуючи його тим, що в силу приписів Податкового кодексу України останній не є платником податку на землю.

Надаючи проавову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно із статтею 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 названого Кодексу визначено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

У пункті 286.1 статті 286 Податкового кодексу України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

У той же час, відповідно до пункту 287.1 статті 287 цього Кодексу власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Як зазначено позивачем, останній звільнений від сплати земельного податку, оскільки земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, використовується позивачем, як суб'єктом господарської діяльності, у процесі його господарської діяльності.

Так, у силу підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності нежиле приміщення АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 03 червня 2004 року.

ОСОБА_2, згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку, зареєстрований в якості платника єдиного внеску другої групи, із зазначенням місця провадження господарської діяльності, зокрема: АДРЕСА_1 та виду господарської діяльності 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

На підставі викладеного вище, між ОСОБА_2 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди від 01 грудня 2013 року № 30/01-2013, зі змісту якого вбачається, що орендодавець надає, а орендар приймає у платне строкове користування (в оренду) нежитлові приміщення, розташованих за адресою: АДРЕСА_2

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано копії акт прийому-передачі нежитлового приміщення до вищезазначеного договору, видаткові касові ордери та акти про використану електричну енергію.

Слід також звернути увагу на те, що у позивача відсутній будь - який документ що підтверджує його право користування чи право власності земельної ділянки.

У зв'язку з тим, що вказаний будинок віднесений до багатоквартирного будинку, оплата за землю, прибудинкову територію входить до вартості житлово комунальних послуг.

Отже, яка частка належить ОСОБА_2 встановити неможливо, а також відсутні відповідні документи, які підтверджують кількість землі.

Також, позивачем на підтвердження надано платіжні доручення, що підтверджують сплату єдиного податку.

Відповідно до вище зазначеного, колегія суддів погоджується з тим, що позивач є платником єдиного податку до складу якого входить плата за землю, тому прямого податку, а саме земельного він платити не повинен.

З огляду на викладене також вбачається, що ОСОБА_2, як фізична особа-підприємець у перевіряємий період використовував у процесі своєї господарської діяльності належне йому на праві приватної власності нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1, шляхом передачі останнього в оренду, у відповідності до вищенаведеного договору, що, у свою чергу, відповідає основному виду економічної діяльності ОСОБА_2, визначеному у Витязі з реєстру платників єдиного податку - 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Київського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2013 у справі № 826/7786/13-а, від 24.10.2013 у справі № 826/12631/13-а, від 28.01.2014 у справі № 826/15493/13-а.

Враховуючи викладене, на думку суду першої інстанції, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для прийняття спірного рішення, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Крім цього, відповідно до правил ст. 94 КАС України, ч. 6 ст. 186 КАС України та ст. ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI колегія суддів вирішує питання про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо оскаржується судове рішення, прийняте після 01 вересня 2015 року, за результатами вирішення позовної заяви, поданої до 01 вересня 2015 року - застосовується нова ставка за подачу апеляційної скарги, яка, однак обчислюється від розміру судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви відповідно до Закону України "Про судовий збір" в редакції від 25.05.2015 року, та сумі мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року.

Тобто загальна сума до сплати при подачі апеляційної скарги становить - 2 009,70 грн, який належить стягнути з Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ( адреса: 04213, пр.-т. Героїв Сталінграда, 58, м. Київ ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2009, 70 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 1007, код бюджетної класифікації 00015622; код ЄДР суду 38004897).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 22 грудня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 17 грудня 2015 року.

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.