Справа № 826/8245/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/8245/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

22 грудня 2015 року №826/8245/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестуніверсал»

до

державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Справу №826/8245/15 розглянуто в письмовому провадженні згідно із приписами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією в Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестуніверсал» за звітний податковий період - 2014 рік.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестуніверсал» вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати самостійно визначеного податкового зобов’язання з податку на прибуток підприємств.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (49.1).

Платник податків зобов’язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об’єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог Податкового кодексу України, подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (49.2).

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (49.18.3).

Якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем (49.20).

Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені цим Кодексом.

Згідно пункту 54.1статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до частини першої статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як зазначено в акті перевірки державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17.03.15 №1724-15/26-53-15-03 позивачем порушено терміни сплати самостійно визначеного податкового зобов’язання з податку на прибуток підприємств на 1 день: граничний термін сплати - 11.03.2014, а фактична дата сплати – 12.03.2014

Позивач зазначає, що ним самостійно сплачено податок на прибуток 12.03.2015, тоді як оскаржуване рішення винесене у зв'язку з висновком податкового органу про те, що граничний термін сплати податкового зобов'язання - 11.03.2015.

Водночас, граничний строк сплати зобов'язання визначено відповідачем на порушення пункту 57.1 статті 57, пункту 49.20 статті 49 Податкового кодексу України.

Зокрема, останнім календарним днем звітного (податкового) 2014 року є 31.12.2014; 60 календарних днів для подачі декларації завершуються 01.03.2015, яке припадає на неділю, і останнім днем для виконання зобов'язання є перший робочий день, тобто, 02.03.2015. Таким чином, 10-денний строк для сплати зобов'язання завершився 12.03.2015.

Вказана правова позиція підтверджується відповідною судовою практикою, зокрема, постановами Верховного Суду України від 01.04.2014 №21-30а14, від 24.06.2014.

Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проти задоволення позовних вимог заперечила, підтримавши висновки акту перевірки.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки останній день відповідного граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання податкової декларації, є 02.03.2015, то 10 календарних днів за вказаним днем є 12.03.2015, коли позивачем було сплачено податок.

Також, відповідач зазначає, що згідно зі статтею 32 Податкового кодексу України можливість перенесення строків сплати податку на перший операційний день, що настає за вихідним або святковим, не передбачена.

Так, згідно зі статтею 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки; зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

Суд не може погодитися з посиланням відповідача на вказану норму Податкового кодексу України, оскільки вказана стаття не поширюється на спірні правовідносини, які не передбачають відстрочки або розстрочки виконання зобов'язання.

В даному випадку правовідносини стосуються визначення останнього дня граничного терміну для сплати податку, а не визначення зміни строку сплати податку в розумінні статті 32 Податкового кодексу України.

За таких обставин у суду відсутні підстави для висновку про порушення позивачем терміну сплати податку на прибуток за 2014 рік.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд наголошує на наступному.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 182,20 грн. (сто вісімдесят дві гривні двадцять копійок), що документально підтверджується квитанцією від 05.05.2015 №159. Отже, сума судового збору, що підлягає поверненню позивачу становить 182,20 грн.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.