Справа № 2а-2708/10/0370
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ К/800/39083/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у справі № 2а-2708/10/0370 за позовом Прокурора Луцького району Волинської області до Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області, третя особа - ОСОБА_4, про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року прокурор звернувся до суду з позовом до Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області, третя особа - ОСОБА_4, визнання нечинним і скасування рішення Маяківської сільської ради від 25.12.2009 року № 17/4.7 «Про передачу у власність земельних ділянок та відмову у приватизації» та рішення № 20/32 від 10.09.2010 року «Про протест прокурора на рішення сесії Маяківської сільської ради від 25.12.2009 року №17/4.7 «Про передачу у власність земельних ділянок та відмову у приватизації».

Позовні вимоги мотивовані тим, що при прийнятті оскаржуваних рішень сільською радою не дотримано вимог п.1, п.2 ст.118 Земельного кодексу України, оскільки ОСОБА_4 є членом СТ «Кічкарівка» і надав всі необхідні документи на приватизацію земельної ділянки цього товариства, а тому відповідач безпідставно відмовив йому у приватизації цієї земельної ділянки.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 28 серпня 1992 року є членом садівничого товариства «Кічкарівка». Членський квиток виданий на підставі протоколу №1 від 23.06.1992 року на земельну ділянку НОМЕР_1. Розмір наданої земельної ділянки в даному членському квитку не вказано.

11 листопада 2009 року ОСОБА_4 звернувся до Маяківської сільської ради із заявою про безоплатну передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,057 га для ведення садівництва.

Рішенням Маяківської сільської ради від 25.12.2009 року №17/4.7 «Про передачу безкоштовно земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_4 було відмовлено у передачі в приватну власність земельної ділянки площею 0,057 га.

Не погодившись з таким рішенням, в серпні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до прокуратури Луцького району із заявою про перевірку законності рішення Маяківської сільської ради №17/4.7 від 25.12.2009 року.

06 вересня 2010 року в.о. прокурора Луцького району внесено протест на рішення Маяківської сільської ради від 25.12.2009 року №17/4.7 «Про передачу безкоштовно земельних ділянок у приватну власність», яким вимагалось скасувати оскаржуване рішення з посиланням на ст.118 Земельного кодексу України, яка передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та на схему колективних садів, городів, що погоджена головним санітарним лікарем району, головним архітектором району, начальником відділу земельних ресурсів району.

Рішенням Маяківської сільської ради від 10.09.2010 року № 20/32 протест прокурора на рішення сесії Маяківської сільської ради від 25.12.2009 року №17/4.7 «Про передачу безкоштовно земельних ділянок у приватну власність» був відхилений.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій вірно виходили з наступного.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 статті 35 ЗК України передбачено, що громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Згідно з ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.118 ЗК України, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Отже, рішення про безоплатну передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок, що перебувають у їх користуванні приймається па підставі відповідних технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, які додаються до заяви особою, що подає відповідну заяву до ради.

Водночас, судами встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до Маяківської сільської ради із заявою про передачу безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,057 га для ведення садівництва в порядку ст.118 ЗК України. Однак, окрім вказаної заяви, копії членського квитка садівника та копії посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, не додав до неї відповідних технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки та бажане місце її розташування, які додаються до заяви і передбачені чинним законодавством.

З огляду на це, суди дійшли обґрунтованого висновку, що сільська рада правомірно відмовила ОСОБА_4 у безоплатній передачі земельної ділянки площею 0,057 га для ведення садівництва.

Поряд з цим, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Зазначена правова позиція колегії суддів Вищого адміністративного суду України відповідає висновкам, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 01.04.2010 №10-рп/2010, яке згідно з вимогами частини другої статті 150 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України.

Відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Зважаючи на те, що рішення Маяківської сільської ради від 25.12.2009 року №17/4.7 «Про передачу безоплатно земельних ділянок у приватну власність» прийнято правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому рішення сільської ради від 10.09.2010 року №20/32 про відхилення протесту прокурора є законним.

Враховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: