Справа № 819/2987/15
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2987/15

19 жовтня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Данилевич Н.А.

при секретарі Стасюк А.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 митниця ДФС про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_3 митниці ДФС картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209090401/2015/01058 від 07.08.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_3 митниці ДФС картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209090401/2015/01058 від 07.08.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 серпня 2015 року на митному пості «Шегині» ОСОБА_3 митниці ДФС оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення №209090401/2015/01058. Відповідно до відомостей, зазначених в даному документів, позивачу, як нерезиденту, відмовлено в пропуску через митний кордон України транспортного засобу ОСОБА_4, реєстраційний номер ESK50JG.

Підставою для відмови у пропуску через кордон даного транспортного засобу стало те, що згідно інформації, наявної в ЄАІС ДМСУ, даним громадянином не вивезено за межі митної території України транспортні засоби марки FORD, р/н WGS65TC, ввезений 23.06.2015, марки FORD, р/н OOL2A18, ввезений 04.03.2015 та марки FORD, р/н CBY2X10, ввезений 18.04.2014, тобто ввезення цим громадянином транспортних засобів у кількості більше однієї одиниці. Також у рішенні ОСОБА_3 митниці - картці відмови у пропуску автомобіля зазначено, що пропуск транспортного засобу марки ОСОБА_4, реєстраційний номер ESK50JG під керуванням громадянина України ОСОБА_1 можливий за умови вивезення за межі митної території України вищевказаних транспортних засобів або декларування як товару в порядку, передбаченому для підприємств, у відповідності до ч.2 ст. 379 Митним кодексом України.

На думку позивача ОСОБА_3 митниця ДФС безпідставно відмовила йому у пропуску вказаного автомобіля, оскільки Митний кодекс України чи інші нормативно-правові акти не передбачають положення, згідно із яким пропуск транспортного засобу особистого користування можливий за умови вивезення особою за межі митної території України інших, ввезених нею, транспортних засобів або декларування цього транспортного засобу як товар в порядку, передбаченому для підприємств, а відтак просить скасувати рішення ОСОБА_3 митниці ДФС - картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209090401/2015/01058 від 07.08.2015 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що громадяни-резиденти можуть ввозити на митну територію України у митному режимі «транзит» транспортні засоби особистого користування у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію. Оскільки позивачем вже ввезено транспортні засоби особистого користування товарної позиції згідно УКТЗЕД 8703 на митну територію України в режимі «транзит» і не вивезено їх за межі території України, то транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» р/н ESK50JG за товарною позицією згідно УКТЗЕД 8703 не можливо віднести до категорії «транспортний засіб особистого користування».

Таким чином, на думку представника відповідача, пропуск через митний кордон України вказаного транспортного повинен здійснюватися в порядку, передбаченому для підприємств при переміщенні товарів Враховуючи вищенаведене відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 08.08.2015 року позивач здійснював перетин кордону України через митний пост «Мостиська» ОСОБА_3 митниці ДФС транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ» р/н ESK50JG у митному режимі «транзит». В ході проведення митних формальностей посадовою особою митого посту «Мостиська» ОСОБА_3 митниці ДФС виявлено, що згідно наявною в ЄАІС ДМСУ інформацією, позивачем не вивезено за межі митної території України транспортні засоби, зокрема: автомобіль марки «FORD» р/н WGS65TC ввезений на митну територію України 23.06.2015року, автомобіль марки «FORD» р/н OOL2A18 ввезений на митну територію України 04.03.2015 року та автомобіль марки «FORD» р/н CBY2X10 ввезений на митну територію України 18.04.2014 року.

Оскільки ОСОБА_1 було здійснено ввезення на митну територію України відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України три транспортні засоби, що не відповідає п.60 ст.4 Митного кодексу України, та позивач відмовився задекларувати транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» р/н ESK50JG як товар в порядку передбаченому для підприємств, відповідно до ч.2 ст.379 Митного кодексу України, йому було видано картку відмови 209090401/2015/01058 від 08.08.2015року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_3 митниці ДФС, позивач звернувся до суду із вказаним позов, в якому посилається на те, що Митний кодекс України чи інші нормативно-правові акти не передбачають положення, згідно із яким пропуск транспортного засобу особистого користування можливий за умови вивезення особою за межі митної території України інших, ввезених нею, транспортних засобів або декларування цього транспортного засобу як товар в порядку, передбаченому для підприємств.

Разом з тим, позивач вказує, що ввезений ним 04.03.2015 транспортний засіб марки FORD, р/н OOL2A18 цього ж дня був тимчасово розміщений на митному складі ОСОБА_3 митниці ДФС та вивезений за межі митної території України 18.03.2015 року.

Транспортний засіб марки FORD, р/н WGS65TC, ввезений 23.06.2015, вивезений позивачем 27.06.2015 за межі митної території України через контрольний пункт в'їзду-виїзду «ОСОБА_5 Армянськ» Херсонської митниці ДФС.

Щодо ввезеного позивачем 18.04.2015 року на територію України автомобіля марки «FORD SIERRA», реєстр. номер CBY2X10, позивач пояснив, що даний автомобіль знаходиться в технічно несправленому стані, тому вивести його за митну територію України немає можливості.

За фактом перевищення строку доставки більше як на 10 діб автомобіля марки «FORD SIERRA», реєстр. номер CBY2X10 ОСОБА_3 митницею ДФС було складено протокол МІ 153/20909/15 за ч. 3 cт. 470 Митного кодексу України, що на думку позивача є підставою для завершення митного режиму «транзит».

Також позивач посилається на те, що посадовою особою ОСОБА_3 митниці ДФС прийнято рішення ОСОБА_3 митниці ДФС - картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 7 серпня 2015 року, про що свідчить проставлена дата його прийняття та відтиск особистої номерної печатки посадової особи митниці "220", в той же час документи на транспортний засіб марки ОСОБА_4, реєстраційний номер ESK.50.IG позивач подав 8 серпня 2015 року о 4 год. 46 хв.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України (МК України) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 МК України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 МК України умови перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань державної митної справи та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою ст. 103 МК України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до пунктів 1-4 ч. 6 ст. 103 МК України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; 2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов'язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; 3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; 4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст. 380 МК України встановлено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об'єктом оподаткування митними платежами (ч.2 ст. 380МК України).

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб (крім ТЗ особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД) (абз. 1, 2 ч. 4 ст. 380 МКУ).

При цьому пунктом 60 статті 4 МК України визначено, що транспортні засоби особистого користування це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно

Відповідно до абз. 3 п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для власного користування більш як на два місяці, підлягають державній реєстрації в підрозділах Державтоінспекції на строк, визначений Держмитслужбою. Тимчасово ввезені транспортні засоби не можуть бути розкомплектовані на запасні частини, передані у володіння або користування іншим особам.

Отже, громадяни-нерезиденти можуть тимчасово ввозити на митну територію України ТЗ особистого користування у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію.

Згідно ч. 2 ст. 379 МК України пропуск через митний кордон України товарів (крім транспортних засобів особистого користування), сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують критерії, встановлені частиною першою статті 374 цього Кодексу, що ввозяться громадянами на митну територію України тимчасово або з метою транзиту, здійснюється в порядку, передбаченому для підприємств, під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення (транзит).

Таким чином, у разі тимчасового ввезення громадянами-нерезидентами транспортних засобів у кількості більше однієї одиниці на кожну товарну позицію, їх пропуск через митний кордон України здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 379 МКУ в порядку, передбаченому для підприємств, під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення.

Відповідно до ст. 104 МК України митний режим тимчасового ввезення може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, який передбачає їх перебування під митним контролем.

Законодавством України з питань державної митної справи можуть бути визначені документи, які використовуються для декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення в митний режим тимчасового ввезення замість митної декларації.

Орган доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі тимчасового ввезення, повинен пересвідчитися у можливості ідентифікації цих товарів, транспортних засобів при їх реекспорті.

Для ідентифікації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що поміщуються у митний режим тимчасового ввезення, можуть застосовуватися засоби, передбачені частинами другою і третьою статті 326 цього Кодексу. Зазначені засоби застосовуються органами доходів і зборів тільки у тих випадках, коли комерційні способи забезпечення ідентифікації є недостатніми.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється у відповідності до товарної номенклатури Митного тарифу України затвердженого Законом Україна «Про митний тариф України» від 19 вересня 2013 року №584-VII (Закон №584-VII).

Відповідно до ст. 1 Закону №584-VII митний тариф України є невід'ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Згідно УКТЗЕД, товарна позиція 8703 включає автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі.

З огляду на наведені норми законодавства та враховуючи положення п. 60 ст. 4 МК України, суд приходить до висновку, що позивач, як громадянин-нерезидент, може ввести на територію України в режимі «тимчасове ввезення» в порядку передбаченому ст. 380 МК України транспортні засоби у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію. При цьому, таке ввезення транспортного засобу не залежить від кількості одночасного ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення» транспортних засобів, а визначається як кількість транспортних засобів, що ввезено або ввозиться ними на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення» в порядку передбаченому ст. 380 МК України. Іншими словами, в порядку передбаченому ст. 380 МК України громадянами-нерезидентами на митну територію України може бути ввезено в режимі «тимчасове ввезення» один транспортний засіб особистого користування в розумінні п. 60 ст. 4 МК України.

Як вбачається із матеріалів справи, ввезений 04.03.2015 позивачем транспортний засіб марки FORD, р/н OOL2A18 цього ж дня був тимчасово розміщений на митному складі ОСОБА_3 митниці ДФС та вивезений за межі митної території України 18.03.2015 року.

Транспортний засіб марки FORD, р/н WGS65TC, ввезений 23.06.2015, вивезений позивачем 27.06.2015 за межі митної території України через контрольний пункт в'їзду-виїзду «ОСОБА_5 Армянськ» Херсонської митниці ДФС.

Щодо ввезеного автомобіля марки «FORD SIERRA» реєстраційний номер CBY2X10, позивач посилається на те що, що за фактом перевищення строку доставки більше як на 10 діб автомобіля марки «FORD SIERRA», реєстраційний номер CBY2X10 ОСОБА_3 митницею ДФС було складено протокол МІ 153/20909/15 за ч. 3 cт. 470 Митного кодексу України та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, що є підставою для завершення митного режиму «транзит»

Вказане твердження позивача суд оцінює критично, з огляду на наступне

Відповідно до вимог ч. 1, 4 та 8 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України; поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом; у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не є підставою для завершення митного режиму «транзит», оскільки МК України не містить такої підстави.

Отже, незважаючи на притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в нього наявний обов'язок щодо вивезення транспортного засобу «Ford Sierra» р/н СВ Y2X10 за межі митної території України.

Оскільки позивачем вже ввезено транспортні засоби особистого користування товарної позиції згідно УКТЗЕД 8703 на митну територію України в режимі тимчасове ввезення і не вивезено їх за межі території України, то суд приходить до висновку, що предявлений 08.08.2015 року позивачем для митного контролю транспортний засіб «MERCEDES-BENZ» р/н ESK50JG не можливо віднести до категорії транспортний засіб особистого користування .

Таким чином, відповідно до положень статті 379 МК України, пропуск через митний кордон України транспортного засобу «MERCEDES-BENZ» р/н ESK50JG, що в даному випадку ввозився позивачем на митну територію України в митному режимі тимчасове ввезення або транзит, повинен здійснюватися в порядку, передбаченому для підприємств при переміщенні товарів.

Відповідно до ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Відповідно до Розділу VII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

За допомогою АСМО забезпечується автоматизована реєстрація картки відмови в електронному журналі та внесення до нього таких відомостей: номера за порядком; дати й часу оформлення картки відмови; номера картки відмови; реквізитів МД; зазначених в МД відомостей про декларанта, уповноважену ним особу та особу, якою заповнено МД; причини відмови; посади, прізвища, ініціалів посадової особи митного органу, яка прийняла рішення про відмову; дати й часу вручення (направлення) картки відмови Декларанту.

Що стосується посилання позивача на прийняття рішення ОСОБА_3 митниці ДФС - картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні,випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення саме 07.08.2015 року, а не 08.08.2015 року, то суд вважає, що такі доводи позивача не заслуговують на увагу, оскільки допущення технічних помилок, на думку суду, не спростовує фактів, які були підставою для відмови пропуску транспортного засобу та не може бути підставою для скасування вказаного рішення.

За сукупністю наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що оформляючи картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209090401/2015/01058 від 07.08.2015 року, відповідач діяв на підставі митного законодавства України, а тому підстави для задоволення позову - відсутні.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_3 митниці ДФС картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209090401/2015/01058 від 07.08.2015 року - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.