Справа № 819/1901/15
Суддя: Дерех Н.В.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1901/15

18 грудня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

Головуючої судді Дерех Н.В.

при секретарі судового засідання Хребетко І.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника УМВС України

в Тернопільській області, Головного

управління Національної поліції в

Тернопільській області ОСОБА_3

представника ОСОБА_4 Державтоінспекції УМВС

України в Тернопільській області ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, ОСОБА_4 Державтоінспекції УМВС України в Тернопільській області про визнання протиправним і скасування наказів в частині звільнення, зобовязання вчинити певні дії, стягнення коштів за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області (надалі УМВС України в Тернопільській області), Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ( надалі ГУНП в Тернопільській області), ОСОБА_4 Державтоінспекції УМВС України в Тернопільській області ( надалі ДАЇ УМВС України у Тернопільській області), у якому, з врахуванням уточнень, просить:

1. Визнати протиправним і скасувати наказ начальника ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області від 24 травня 2010 року № 258 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Теребовлянського ВДАІ УМВС України в Тернопільській області в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за ст. 66 ( через дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України та наказ №151 о/с від 07 липня 2011року в частині звільнення з органів внутрішніх справ.

2. Зобовязати ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області поновити на посаді начальника Теребовлянського ВДАІ УМВС України в Тернопільській області.

3.Зобовязати Головне управління Національної поліції України в Тернопільській області призначити на рівнозначну посаду.

4.Зобовязати УМВС України в Тернопільській області зарахувати вислугу років в органах внутрішніх справ з 24 травня 2010 року і по день винесення судового рішення.

5.Стягнути з УДАІ УМВС України в Тернопільській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2010 року і по день винесення судового рішення, із збереженням всіх передбачених надбавок та доплат.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити їх в повному обсязі. Просили врахувати, що кримінальна справа, що стала причиною звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ закрита на підставі п.2 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю складу кримінального правопорушення, а тому вважають звільнення позивача ОСОБА_1 неправомірним .

Представник УМВС України в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Просила врахувати, що позивач не перебував у службових відносинах з ГУНП в Тернопільській області, рішення про його звільнення ГУНП в Тернопільській області не приймало, враховуючи, що ГУНП в Тернопільській області не являється правонаступником УМВС України в Тернопільській області, а тому вважає позов до ГУНП в Тернопільській області безпідставним. Також просила врахувати, що декриміналізація ст.364 КК України є нереабілітуючою ознакою, а тому не звільняє ОСОБА_1 як працівника органів внутрішніх справ від відповідальності за скоєний дисциплінарний проступок, який є не сумісним з подальшим проходженням служби.

Представник ДАЇ УМВС України у Тернопільській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Вважає, що такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ як звільнення за п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ є самостійною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу, а не звільненням за порушення дисципліни. Крім цього просить врахувати, що у разі незаконного звільнення виплата грошового забезпечення проводиться не більше ніж за один рік, а тому позовні вимоги щодо виплати грошової компенсації, в разі поновлення ОСОБА_1 на посаді, за період з 24 травня 2010 року по день винесення відповідного рішення судом не відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.15 ч.1 ст. 3 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна ( невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ( надалі Положення).

Відповідно до підпункту «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006р оку №3460-ГУ.

Згідно з частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, якою визначено порядок накладення дисциплінарних стягнень, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування в органах внутрішніх справ це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника ОВС і його ставлення до вчиненого.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ проходив службу з 10 грудня 1990 року. Доказів застосування до нього стягнень за час проходження служби в органах внутрішніх справ суду не представлено. При цьому суд приймає до уваги, що за час проходження служби в органах внутрішніх справ України ОСОБА_1 заохочувався 18 разів, що підтверджується записом у трудовій книжці від 10.12.1990 року, який вчинений на основі особової справи.

05 жовтня 2007 року у відповідності до наказу УМВС України в Тернопільській області № 221 о/с майора міліції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Теребовлянського району та автомобільно технічної інспекції ( підпорядкованого УДАІ ) МГБ, підпорядкованої УМВС з 01.10.2007 року.

28 липня 2009 року постановою заступника прокурора Тернопільської області порушено кримінальну справу за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Теребовлянського ВДАІ УМВС України в Тернопільській області за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України.

11.08.2009 року висновком службового розслідування щодо інформації з приводу можливих порушень та зловживань службовим становищем службовими особами відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Теребовлянського району та автомобільно технічної інспекції ( підпорядкованого УДАІ ) МГБ, підпорядкованої УМВС запропоновано інформацію з приводу можливих порушень та зловживань службовим становищем службовими особами вважати такою, яка в ході її перевірки не знайшла свого підтвердження.

15 квітня 2010 року постановою начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області відсторонено обвинуваченого ОСОБА_1 від посади начальника ВДАІ з обслуговування адміністративної території Теребовлянського району та автомобільно - технічної інспекції УДАІ УМВС України в Тернопільської області.

На підставі даної постанови наказом УМВС України в Тернопільській області №97 о/с від 19.04.2010 року позивача відсторонено від виконання службових обовязків від 15.04.2010 року.

24.05.2010 року висновком службової перевірки за фактом порушення кримінальної справи стосовно працівників відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Теребовлянського району та автомобільно технічної інспекції ( підпорядкованого УДАІ ) МГБ, підпорядкованої УМВС запропоновано за дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, що проявилось у допущенні порушень під час проведення державних технічних оглядів та призвело до порушення кримінальної справи за ч.3 ст. 190, ч.3 ст.364 КК України звільнити з органів внутрішніх справ позивача за п.66 (за дискредитацією) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

24.05.2010 року наказом УМВС України в Тернопільській області № 258 за дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, що проявилось у допущенні порушень під час проведення державних технічних оглядів та призвело до порушення кримінальної справи за ч.3 ст. 364 КК України, тобто умисному, в інтересах третіх осіб, використанні влади та свого службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду держаним інтересам, начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Теребовлянського району та автомобільно технічної інспекції (підпорядкованого УДАІ) МГБ, підпорядкованої УМВС майора міліції ОСОБА_6 Богдановича звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. З даного наказу вбачається, що 15.04.2010 року позивачу предявлено обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.364 ., ч.3 ст. 190 КК України.

07.07.2011 року наказом УМВС України в Тернопільській області № 151 о/с позивача ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п. 66 (через дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

16 березня 2015 року постановою начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області кримінальне провадження №0000147 від 05 вересня 2014 року відносно позивача ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України закрито, керуючись ст. ст. 40,110, п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Крім того, у звязку з декриміналізацією ст.364 КК України підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_1 про вчинення ним кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 КК України відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що підставою звернення ОСОБА_1 із позовом до суду стала постанова начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області від 16.03.2015року про закриття кримінального провадження щодо позивача на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. При цьому суд враховує, що позивач ОСОБА_1 просить визнати протиправним і скасувати наказ начальника ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області від 24 травня 2010 року № 258 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Теребовлянського ВДАІ УМВС України в Тернопільській області в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за ст. 66 ( через дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України та наказ №151 о/с від 07 липня 2011року в частині звільнення його з органів внутрішніх справ, які перебувають у прямому причинно наслідковому звязку з кримінальним провадженням, в якому 16.03.2015 року прийнята постанова про його закриття.

Враховуючи те, що провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності закрито за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та декриміналізацію ст. 364 КК України, а факт порушення позивачем службової дисципліни відповідачами не доведено, тому суд вважає, що законні підстави для звільнення позивача відсутні. А відтак, позивач підлягає поновленню на займаній до звільнення посаді з виплатою йому середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу на підставі ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України.

При цьому слід зазначити, що на час звільнення позивача з посади на підставі наказу № 258 від 24.05.2010 року за наслідками проведення службового розслідування стосовно притягнення позивача до кримінальної відповідальності суперечить принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Крім того, Статтею 12 Дисциплінарного статуту ОВС передбачені різні види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни, зокрема : усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту ОВС передбачені різні види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни, зокрема : усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Проте, надавши правову оцінку обставинам у справі, суд прийшов до переконання, що до позивача без достатніх підстав застосовано крайній захід дисциплінарного впливу - звільнення з органів внутрішніх справ.

Щодо позовної вимоги про стягнення з УДАІ УМВС України в Тернопільській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2010 року і по день винесення судового рішення, із збереженням всіх передбачених надбавок та доплат суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 11.17 положення про УДАІ УМВС України в Тернопільській області, затвердженого наказом УМВС України в Тернопільській області від 31.10.2014 року №1537, начальник ОСОБА_4 Державтоінспекції в Тернопільській області має право розпоряджатися коштами УДАІ УМВС України в Тернопільській області, в тому числі щодо оплати праці особового складу УДАІ УМВС України в Тернопільській області. Судом встановлено, що позивач до звільнення проходив службу та отримував грошове забезпечення в УДАІ УМВС України в Тернопільській області, відтак при поновленні його на роботі грошове забезпечення за час вимушеного прогулу повинно бути сплачене УДАІ УМВС України в Тернопільській області, відтак, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити, стягнувши грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07 липня 2011 року і по день винесення судового рішення, із збереженням всіх передбачених надбавок та доплат. Стягнення грошового забезпечення з 24 травня 2010 року по 07 липня 2011 року здійснене не може бути, так як позивач ОСОБА_1, будучи відстороненим від роботи, отримував грошове забезпечення.

Щодо позовної вимоги про зобовязання Головного управління національної поліції в Тернопільській області призначити позивача ОСОБА_1 на рівнозначну посаду суд зазначає, що дана позовна вимога до задоволення не підлягає, оскільки у відповідності до ч.1 ст.235 КзПП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. Судом встановлено, що позивач в момент звільнення не перебував у трудових відносинах з Головним управлінням національної поліції в Тернопільській області, оскільки останнє створене 07.11.2015 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а проходив службу на посаді старшого державтоінспектора відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Теребовлянського району та автомобільно технічної інспекції ( підпорядкованого УДАІ ) МГБ, підпорядкованої УМВС.

Щодо позовної вимоги зобовязати УМВС України в Тернопільській області зарахувати вислугу років в органах внутрішніх справ з 24 травня 2010 року і по день винесення судового рішення суд зазначає, що зарахування вислуги років в органах внутрішніх справ проводиться в автоматичному режимі у випадку поновлення на роботі. В даний час дану позовну вимогу суд вважає передчасною, так як поновлення на роботі не відбулося, а тому права позивача щодо зарахування вислуги років в органах внутрішніх справ з 24 травня 2010 року і по день винесення судового рішення є не порушеними.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, у даному спорі, відповідач ОСОБА_4 міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області будучи субєктом владних повноважень, заперечуючи проти позову, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, не довів факт порушення з боку позивача та правомірність своїх дій при прийнятті оскаржуваних рішень, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

У відповідності до ст.. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати наказ начальника ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області від 24 травня 2010 року № 258 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВДАІ Теребовлянського району УДАІ УМВС » в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за ст. 66 ( через дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

3. Визнати протиправним і скасувати наказ начальника ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області №151 о/с від 07 липня 2011 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п. 66 ( через дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

4. Поновити майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Теребовлянського району та автомобільно технічної інспекції ( підпорядкованого УДАІ ) МГБ, підпорядкованої УМВС.

5. Стягнути з УДАІ УМВС України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07 липня 2011 року і по день винесення судового рішення, із збереженням всіх передбачених надбавок та доплат.

6. У решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Теребовлянського району та автомобільно технічної інспекції ( підпорядкованого УДАІ ) МГБ, підпорядкованої УМВС.

Постанова суду в частині стягнення грошового забезпечення на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу підлягає до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць із збереженням всіх передбачених надбавок та доплат.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.