Справа № 826/14050/15
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної організації «Центральна територіальна інспекція державного геологічного контролю за веденням робіт по геологічному вивченню та використанню надр» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 листопада 2015 року адміністративний позов Державної організації «Центральна територіальна інспекція державного геологічного контролю за веденням робіт по геологічному вивченню та використанню надр» задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві від 29 квітня 2015 року № та №.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує порушенням позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з ПДВ, а тому податкові повідомлення-рішення про зобов'язання платника податків сплатити штраф винесені відповідачем правомірно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75, п.76.1 ст.76 ПК України посадовою особою податкового органу проведено перевірку своєчасності подання позивачем платіжних доручень до установ банку по ПДВ, якою встановлено порушення строків сплати податкового/грошового зобов'язання по ПДВ передбаченого п.57.1 ст.57 ПК України.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 30 березня 2015 року №135/26-59-15-03-94 про результати дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати ПДВ до бюджету за період з 30 вересня 2012 року по 16 листопада 2012 року.

На підставі акта перевірки позивача від 30 березня 2015 року №135/26-59-15-03-94 ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві винесено податкові повідомлення-рішенні від 29 квітня 2015 року:

- №, яким на підставі ст.126 ПК України за затримку на 12, 16, 17 календарних днів граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 20876,00 грн., платника зобов'язано сплатити штраф в розмірі 10% у сумі 2087,00 грн. за платежем ПДВ;

- №, яким на підставі ст.126 ПК України за затримку на 47 календарних днів граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 97844,00 грн., платника зобов'язано сплатити штраф в розмірі 20% у сумі 19568,80 грн. за платежем ПДВ.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем проведено сплату податку на додану вартість у встановлений Податковим кодексом України термін, та беручи до уваги, що відповідачем не наведено жодних доказів на спростування своєчасної сплати, податкові повідомлення-рішення від 29 квітня 2015 року № та № є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з викладеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 49.18 ст.49 ПК України визначено базові звітні (податкові) періоди для подання податкових декларацій з податку на додану вартість, згідно пп.49.18.1 якого визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

В силу вимог абз.1 п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.202.1 ст.202 ПК України, звітним (податковим) періодом по податку на додану вартість є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

В силу вимог п.203.1 ст.203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пункт 203.2 вказаної статті визначає, що платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1 ст.203 ПК України для подання податкової декларації.

Таким чином, відлік 10 календарних днів, що передбачені для самостійної сплати податкового зобов'язання, необхідно відраховувати з останнього дня граничного строку для подання податкової декларації.

Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

В силу вимог п.п.38.1, 38.3 ст.38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із п.п.87.1, 87.9 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до норм п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Спеціального строку для сплати грошових зобов'язань з податків, визначених шляхом подання уточнюючих розрахунків для податкової декларації норми Податкового кодексу України не визначають.

Разом з тим, відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2012 року позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за звітний (податковий) період - серпень 2012 року, в якій позивачем задекларовано податкове зобов'язання з ПДВ в сумі 100980,00 грн. Випискою за особовим рахунком позивача за 12 вересня 2012 року підтверджується перерахунок до бюджету податку на додану вартість за серпень 2012 року у сумі 101000,00 грн.

16 жовтня 2012 року позивачем подано звітну податкову декларацію за вересень 2012 року, в якій задекларовано податкове зобов'язання в сумі 10376,00 грн.

На підтвердження сплати до бюджету ПДВ за вересень, позивачем подано до суду виписки за особовим рахунком ДО «Центральна ТІДГК» за 12 жовтня 2012 року, згідно якої перераховано платіж у сумі 9500,00 грн., та за 16 жовтня 2012 року, згідно якої перераховано платіж у сумі 1000,00 грн., з призначенням платежу ПДВ за вересень місяць 2012 року.

Отже, наявними матеріалами справи підтверджується сплата позивачем самостійно узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за серпень-вересень 2012 року у передбачений податковим законодавством термін.

Разом з тим, з інформаційного повідомлення ДПС України про заборгованість з податків та зборів позивач дізнався, що станом на 25 жовтня 2012 року заборгованість ДО «Центральна ТІДГК» з ПДВ становила 97873,39 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, помилковість визначення задекларованої суми за серпень 2012 року виникла у зв'язку з помилкою в роботі програми M.E.Doc, що призвела до подвоєння задекларованого податкового зобов'язання позивача, адже сума коштів, відображена у прийнятій відповідачем податковій декларації з ПДВ від 12 вересня 2012 року, вдвічі більша за задекларовану позивачем.

16 листопада 2012 року позивач подав до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2012 року.

Згідно декларації з ПДВ за серпень 2012 року та додатку №5, що є невід'ємною частиною податкової декларації, поданих позивачем 12 вересня 2012 року, останнім визначено суму ПДВ - 108500,00 грн., яка за ставкою оподаткування становить 20% від визначеної позивачем бази оподаткування - 542500,00 грн.

Таким чином, позивачем задекларовано суму податку на додану вартість за серпень 2012 року у розмір 108500,00 грн., з урахуванням податкового кредиту на суму 7520,00 грн. сума податку визначена в розмірі 100980,00 грн. та в повному розмірі сплачена до Державного бюджету у визначений податковим законодавством строк.

Разом з тим, висновки відповідача щодо пропуску позивачем законодавчо встановленого терміну на сплату узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ за вересень 2012 року є необґрунтованими, оскільки виписками за особовим рахунком ДО «Центральна ТІДГК» за 12 жовтня 2012 року у сумі 9500,00 грн. та за 16 жовтня 2012 року у сумі 1000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за вересень місяць 2012 року підтверджується своєчасна сплата позивачем ПДВ до Державного бюджету.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду, що позивачем проведено сплату податку на додану вартість у встановлений Податковим кодексом України термін та податкові повідомлення-рішення від 29 квітня 2015 року № та № є неправомірним і підлягають скасуванню.

Разом з тим, згідно ч.6 ст.187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві відстрочено сплату судового збору по день винесення рішення суду апеляційної інстанції, судовий збір за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 2009,70 грн. підлягає стягненню з апелянта.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянтів не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 листопада 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач - УДКСУ у Печерському р-ні, банк отримувача - ГУДКСУ у м.Києві, , МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 2009,70 грн. (дві тисячі дев'ять грн. 70 коп.).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 24 грудня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Грищенко Т.М.

Лічевецький І.О.