Справа № 813/5787/15
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року справа № 813/5787/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Гулика А.Г.

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Буської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулося до суду з позовом до Буської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №/170 та № /171 від 25.09.2015 року, № /129/138 від 02.07.2015 р.

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю прийняття відповідачем оскаржених податкових повідомлень-рішень, оскільки перевіркою не встановлено фактів недостовірного обчислення податку на доходи фізичних осіб чи його неутримання, несплату, тобто вчинення порушення, визначеного ст. 127 Податкового кодексу України. Позивач зазначає, що у спірному випадку мало місце несвоєчасне перерахування суми узгодженого грошового зобов'язання податку на доходи фізичних осіб до бюджету, який нараховано своєчасно і правильно та включено у податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманих з них податку (форма 1 ДФ), а тому у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 127 ПК України.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву. Заперечення обґрунтовані тим, що ст.. 126 Податкового кодексу України є загальною нормою по відношенню до норми ст.. 127 Податкового кодексу України, яка, в свою чергу, є спеціальною і визначає відповідальність позивача як податкового агента за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податку до або під час виплати оподаткованого доходу на користь платника податків. Тому, при конкуренції загально ї і спеціальної норм, застосуванню підлягає спеціальна норма.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, подав додаткові письмові пояснення до позову. При цьому зазначив, що одночасно з виплатою заробітної плати до банку подавались платіжні доручення на перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету, тобто податок сплачувався, проте не завжди своєчасно у звязку із затримками виплати заробітної плати. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити в позові повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Буською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області проведена планова виїзна документальна перевірка філії «Буський райавтодор» Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 01.06.2015 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 01.06.2015 р. За результатами вказаної перевірки складено акт від 16.06.2015 р. № 90/22-018/26231174. Вказаним актом перевірки встановлено порушення п.п. 168.1.1., п.п. 168.1.2., п.п. 168.1.5. п. 168.1. ст. 168, п. 176.2а ст. 176 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати податку з доходів фізичних осіб із нарахованої та виплаченої заробітної плати працівникам за січень 2013 р., лютий 2013 р., травень 2013 р., лютий березень 2014 р., жовтень 2014 р., січень лютий 2015 р., у результаті чого до ДП «Львівський облавтодор» застосовано штрафну санкцію за несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб у розмірі 50 % за ст. 127 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем 02 липня 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № /129/138 про донарахування податкового зобовязання за платежем: податок на доходи фізичних осіб у сумі 44648,09 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач подав скаргу до Головного управління ДФС у Львівській області, яке своїм рішенням № 4393/10/13-01-10-07-05 від 11.09.2015 р. залишило без змін податкове повідомлення-рішення, збільшило на 71231,18 грн. штрафні (фінансові) санкції відповідно до п. 127.1. ст. 127 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, донарахувало 1663,66 грн. основного платежу по податку на доходи фізичних осіб та збільшило на 1247,75 грн. (75 %) штрафні (фінансові) санкції відповідно до п. 127.1. ст. 127 Податкового кодексу України по податку на доходи фізичних осіб, а скаргу позивача залишило без задоволення.

На виконання вказаного рішення відповідачем додатково 25.09.2015 року винесено податкові повідомлення-рішення № /170 про донарахування філії «Буський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» податкового зобовязання за платежем: Податок на доходи фізичних осіб у сумі 71231,18 грн. штрафних (фінансових) санкцій та № /171 про донарахування податкового зобовязання за платежем: Податок на доходи фізичних осіб у сумі 1663,66 грн. за основним платежем та 1247,75 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Рішення Головного управління ДФС у Львівській області № 4393/10/13-01-10-07-05 від 11.09.2015 р. оскаржено позивачем до ДФС України, яка своїм рішенням про результати розгляду повторної скарги від 04.10.2015 р. № 208/316/99-99-10-01-03-15 залишила без змін податкове повідомлення-рішення № /129/138 від 02 липня 2015 року з урахуванням рішення Головного управління ДФС у Львівській області № 4393/10/13-01-10-07-05 від 11.09.2015 р., а скаргу позивача без задоволення.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2 вказаної статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що філія «Буський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» є структурним підрозділом юридичної особи позивача. При цьому, філії, як відокремленому підрозділу, надано повноваження щодо нарахування, утримання і сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб. Таким чином, філія виступає податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб. Вказані обставини підтверджуються відомостями з акта перевірки від 16.06.2015 р. № 90/22-018/26231174.

Відповідно до визначення термінів, наведених у ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV вказаного Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV вказаного Кодексу (підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Пункт 162.1 статті 162 ПК України визначає, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (підпункт 162.1.1); фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні (підпункт 162.1.2); податковий агент (підпункт 162.1.3).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету регламентує стаття 168 ПК України, пункт 168.1, якої передбачає порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом. Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (підпункт 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України). Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом (підпункт 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Як встановлено судом, збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в розмірі 1663,66 грн., проведено на підставі нарахованого податку на доходи фізичних осіб самим позивачем, включеного до форми №1 ДФ за I-й квартал 2015 року та не сплаченого у встановлені статтею 168 Податкового кодексу України строки. При цьому в акті перевірки (сторінки 23-24 акту) встановлено, що перевіркою правильності визначення та утримання суми податку з доходів фізичних осіб порушень не встановлено, з чим погодився і представник відповідача у судовому засіданні, а на сторінці 25 акту перевірки вказано, що сума несплаченого податку на доходи фізичних осіб станом на день завершення перевірки становить 1827,33 грн.

Як випливає зі змісту статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків тільки у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

У зв'язку з тим, що позивач самостійно провів нарахування основного платежу з податку на доходи фізичних осіб та подав до контролюючого органу відповідну форму №1 ДФ за звітний період, у відповідача відсутні правові підстави надсилати йому податкове повідомлення-рішення №/171 від 25.09.2015 року, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1663,66 грн.

Згідно з пунктом 54.2 статті 54 ПК України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV вказаного Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Беручи до уваги зміст статті 168 ПК України суд вважає, що граничним терміном сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб є строки сплати, встановлені вказаним Кодексом для місячного податкового періоду. Оскільки позивач не сплатив до бюджету в граничний термін сплати до бюджету узгоджене податкове зобов'язання за березень 2015 року в розмірі 1663,66 грн., відповідач повинен був надіслати (вручити) йому податкову вимогу, як це передбачено статтею 59 Податкового кодексу України, а не податкове повідомлення-рішення.

За таких обставин суд вважає, що в частині збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1663,66 грн., податкове повідомлення-рішення № /171 від 25.09.2015 року необхідно визнати протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму штрафних санкцій у розмірі 25 % за прострочку сплати зобовязання за грудень 2012 року, 50 % за січень 2013 року, та 75 % за лютий 2013 р. травень 2015 року, то суд вважає, що в цій частині податкові повідомлення-рішення також необхідно визнати протиправними та такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав.

В акті перевірки від 16.06.2015 р. № 90/22-018/26231174 наведено таблицю щодо розрахунку повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку з доходів фізичних осіб. З цієї таблиці вбачається, що платником податків щомісяця впродовж усього спірного періоду нараховувався податок на доходи фізичних осіб. Факт перерахування податку на доходи фізичних осіб підтверджується, крім відомостей акту перевірки від 16.06.2015 р. № 90/22-018/26231174, платіжними дорученнями на перерахування податку до бюджету за спірний період, копії яких долучені до матеріалів адміністративної справи. Відповідні суми узгоджених грошових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб належним чином відображені філією «Буський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманих з них податку (форма 1 ДФ), зауважень до яких податкових органом не надано.

Таким чином, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що філією «Буський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», як податковим агентом, здійснено перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету за січень 2013 р., лютий 2013 р., травень 2013 р., лютий березень 2014 р., жовтень 2014 р., січень лютий 2015 р. у дні виплати заробітної плати працівникам позивача за відповідні періоди.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 вказаного Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. п. 16.1.4 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (п. 31.1 ПК України). Згідно з ст. 35 ПК України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом або законами з питань митної справи. Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Порядок сплати податків та зборів встановлюється цим Кодексом або законами з питань митної справи для кожного податку окремо. Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені вказаним Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених зазначеним Кодексом або законами з питань митної справи.

У відповідності до ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Як зазначено у ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно зі статтею 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Відповідальність за правопорушення, передбачене статтею 127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов'язків платником податків (податковим агентом) або сплата податку здійснюється після виплати доходу платнику податку.

У спірному випадку філією «Буський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не допущено порушення податкового законодавства, передбаченого статтею 127 ПК України, щодо виплати доходу на користь платника податків без попередньої або одночасної сплати нарахованого та утриманого з цих доходів податку. Вказані обставини не враховані податковим органом при прийнятті оскаржених податкових повідомлень-рішень, і, всупереч вимогам чинного законодавства при прийнятті податкових повідомлень-рішень розмір штрафу, застосованого до філії «Бродівський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», визначався на підставі статті 127 ПК України, тобто за ненарахування, неутримання та/або несплату податку на доходи фізичних осіб взагалі.

При цьому судом враховано висновки Верховного суду України, викладені у постанові від 10 листопада 2015 року у справі № 21-2919а15 (813/6793/13а) за заявою Самбірської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.07.2014 року у справі № К/800/36675/14 (876/13759/13, 813/6793/13а). Зокрема, Верховним судом України у даній постанові встановлено, що склад порушення, передбаченого ст. 127 Податкового кодексу України, передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 зазначеного Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Зважаючи на ненадання податковим органом доказів нарахування, сплати та/або утримання позивачем податку після виплати доходів на користь платників податку, суд з врахуванням позиції Верховного суду України щодо застосування норми ст. 127 Податкового кодексу України, прийшов до висновку про відсутність в діяннях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 127 ПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а оскаржені податкові повідомленні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1781,87 грн.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Буської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 02 липня 2015року № /129/138, від 25 вересня 2015 року № /170 та від 25 вересня 2015року №/171.

Стягнути з Буської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» () судовий збір в сумі 1781 (одна тисяча сімсот вісімдесят одна) грн. 87 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний 25 грудня 2015 року.

Суддя А.Г. Гулик