Справа № 808/7937/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ К/800/28408/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Запорізької митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р. у справі № 808/7937/14 за позовом ФОП ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізької митниці про скасування рішень та стягнення надміру сплачених коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості №112050000/2014/000243/1 від 02.07.2014 та №112050000/2014/000347/1 від 19.09.2014;

- стягнути з Державного бюджету України на розрахунковий рахунок позивача надмірно сплачені за митними деклараціями №112050000/2014/015430 від 02.07.2014 та №112050000/2014/0212276 від 22.09.2014 суми податку на додану вартість в розмірі 218 268,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2014р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р., позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості №112050000/2014/000243/1 від 02.07.2014. Визнати протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості №112050000/2014/000347/1 від 19.09.2014. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р. надійшла касаційна скарга Запорізької митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.04.2013 між позивачем та Ekem Narin Ith.ihr.Ulus.Nak.Hayv Imlt.Tar.Taah.Ve Tic/Ltd/Sti (Туреччина) було укладено контракт №30, відповідно до п. 1.1 якого останній зобов'язався поставити товар (походження Іран: виноград сушений без кіточок), а позивач прийняти та сплатити його вартість. Поставка CIF Odessa (Інкотермс 2010). Орієнтовна вартість договору 334000,00 доларів США.

На виконання вимог законодавства, для здійснення митного оформлення товару, постановлено за вищевказаним контрактом, до митного органу 25.09.2013 року позивачем було надіслано електронну декларацію ІМ40ДЕ №112050000/2014/015373, в якій декларантом визначено митну вартість товару за методом визначення митної вартості №1 за ціною контракту.

Декларантом разом із митною декларацією ІМ40ДЕ №112050000/2014/015373 подано наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.2012 №112/2012/0000126; міжнародні автомобільні накладні СМR №276237 від 27.06.2014, №276238 від 27.06.2014; коносамент (Bill of Landing) GCL/MRD/ODS/140345 від 14.06.2014; платіжні доручення №021 від 14.05.2014, №028 від 18.06.2014; бухгалтерська виписка №104 від 25.06.2014; інвойс 2014/9370 від 28.05.2014; пакувальний лист б/н від 28.05.2014; зовнішньоекономічний контракт №30 від 16.04.2013; специфікація №5 від 07.05.2014; угода №3 від 10.01.2014; угода №4 від 15.04.2014; дозволи різних видів супутнього контролю; фіто санітарні сертифікати від 25.05.2014 №924199382, від 25.05.2014 №924199383, №924199384, №924199385; сертифікати про проходження товару від 11.06.2014 форми A NUT-737, A NUT-738, A NUT-739, A NUT-740; сертифікат якості від 28.05.2014; фумігацій ні сертифікати від 29.05.2014 №93/29, №93/30, №93/31, №93/32; платіжне доручення, про сплату митних платежів від 25.06.2014 №20.

Після обробки електронного документа та аналізу поданих документів 01.07.2014 відповідачем було надіслано електронним повідомленням письмову вимогу про необхідність надання позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

02.07.2014р. на вимогу відповідача, для підтвердження заявленої митної вартості товару, додатково були надані пояснення та документи, а саме: прайс лист виробника товару за травень 2014 року; копію митної декларації країни відправлення від 28.05.2014 №8207Е; звіт №080 про незалежну експертну оцінку товару від 27.06.2014, комерційні пропозиції від іншого виробника від 06.05.2014; лист про цінову інформацію на даний товар « 107 від 02.07.2014. Зазначив, що було надано всі необхідні документи та інформацію для підтвердження митної вартості товару.

02.07.2014р. відповідачем було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000243/1 по якому корегування митної вартості здійснено за другорядним методом № 6, згідно наявної у відповідача інформації щодо вартості товару та цінової інформації (митна декларація від 11.06.2014 №112050000/2014/013659, від 27.05.2014 №112050000/2014/012468, від 24.06.2014 №807100000/2014/026099). Також 02.07.2014р. відповідачем видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, і транспортних засобів комерційного призначення №/2014/00424.

02.07.2014р. позивач здійснив митне оформлення товару за митною декларацією №112050000/2014/015430 під гарантійні зобов'язання шляхом сплати суми податку на додану вартість та ввізного мита, розрахованих виходячи із митної вартості, що визначена рішенням про коригування митної вартості від 02.07.2014р. №112050000/2014/000243/1.

Також 15.07.2014р. між позивачем та Ari Susam Sanayi ve Ticaret Ltd Sti (Туреччина) було укладено контракт №65, відповідно до п. 1.1 якого останній зобов'язався поставити товар (походження Туреччина: виноград сушений без кіточок), а позивач прийняти та сплатити його вартість. Поставка CIF Odessa (Інкотермс 2010). Орієнтовна вартість договору 905000,00 доларів США.

15.09.2014р. позивачем з метою митного оформлення зазначеного товару до відповідача було надіслано електронну декларацію ІМ40ДЕ №112050000/2014/020725, відповідно до якої митна вартість була визначена за ціною контракту - 152040,00.

Разом з декларацією були подані документи, що обґрунтовують митну вартість товару, а саме: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.2012 №112/2012/0000126; міжнародні автомобільні накладні СМR від 14.09.2014 №27623, №276264; коносамент (Bill of Landing) AD/IZM14/0929 від 24.08.2014; платіжні доручення №036 від 29.07.2014, №043 від 05.09.2014; бухгалтерська виписка №166 від 08.09.2014; інвойс 25697 від 19.08.2014; пакувальний лист б/н від 24.04.2014; страховий поліс №11409183 від 22.08.2014, зовнішньоекономічний контракт №65 від 15.07.2014; специфікація №1 від 15.07.2014; дозволи різних видів супутнього контролю; фіто санітарний сертифікат від 19.08.2014 EC/TR A 2075792; сертифікат про проходження товару від 21.08.2014 форми A 0997627; сертифікат якості від 31.07.2014; фумігаційний сертифікат від 24.08.2014; платіжне доручення, про сплату митних платежів від 10.09.2014 QS222618198.

Після обробки електронного документа та аналізу поданих документів 15.09.2014 відповідачем було надіслано електронним повідомленням письмову вимогу про необхідність надання позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

19.09.2014 на вимогу відповідача, для підтвердження заявленої митної вартості товару, додатково були надані пояснення та документи, а саме: заяву про купівлю іноземної валюти №037 від 29.07.2014; банківська виписка по особовому рахунку за 29.07.2014; банківське повідомлення SWIFT від 29.07.2014; лист від ПАТ «КБ «Хрещатик» №81/07-535 від 02.09.2014; заява про купівлю іноземної валюти №043 від 03.09.2014; банківська виписка по особистому рахунку за 05.09.2014 банківське повідомлення SWIFT від 05.09.2014; прайс лист виробника товару за липень 2014 року; копію митної декларації країни відправлення від 21.08.2014 №14350300ЕХ142507; висновок Запорізької ТПП №ОИ-509 від 16.09.2014; калькуляція виробника товару від 15.07.2014. Зазначив, що було надано всі необхідні документи та інформацію для підтвердження митної вартості товару.

19.09.2014 відповідачем було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000347/1 по якому коригування митної вартості здійснено за другорядним методом № 3, згідно наявної у відповідача інформації щодо вартості товару та цінової інформації (митна декларація від 15.08.2014 №209140000/2014/027128). Також 19.09.2014р. відповідачем видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, і транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00593.

22.09.2014р. позивач здійснив митне оформлення товару за митною декларацією №112050000/2014/021276 під гарантійні зобов'язання шляхом сплати суми податку на додану вартість та ввізного мита, розрахованих виходячи із митної вартості, що визначена рішенням про коригування митної вартості від 19.09.2014 №112050000/2014/000347/1.

Не погоджуючись з такими діями позивач і звернувся з даним позовом.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги в частині скасування рішення та картки відмови, суди дійшли висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом, митний орган посилався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості та на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документів. При цьому відповідачем був застосований метод № 6 та № 3 визначення митної вартості товару. Відповідно до положень Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вірно встановлено судами, з приводу розбіжностей по ВМД від 01.07.2014 ІМ40ДЕ №112050000/2014/015373, то платіжне доручення №021 від 14.05.2014 містить посилання на специфікацію №5 від 07.05.2014, якою передбачено порядок розрахунків. Зокрема, специфікація передбачає передоплату в розмірі 29440 доларів США, які згідно платіжного доручення №021 від 14.05.2014 були перераховані продавцю. Остаточний розрахунок був здійснений на підставі інвойсу від 28.05.2014, згідно платіжного доручення №028 від 18.06.2014, яке містить як посилання на специфікацію №5 від 07.05.2014, так і на інвойс (рахунок-фактура) від 28.05.2014. Таким чином, обидва платіжних доручення були оформленні відповідно до умов укладеного контракту №30 від 16.04.2013 та підтверджують сплату за специфікацією №5 від 07.05.2014. Дата відвантаження не відповідає умовам, передбаченим специфікацією №5 від 07.05.2014 до контракту №30 від 16.04.2013 свідчить про невиконання продавцем погоджених умов поставки, та не впливає на формування митної вартості.

З приводу посилань на те, що в платіжних дорученнях №021 від 14.05.2014, №028 від 18.06.2014, в інвойсі №2014/9370 від 28.05.2014 та в бухгалтерській виписці №104 від 25.06.2014 вказана різна назва товару, суд зазначає, що предмет контракту зазначений у п. 1.1 контракту №30 від 16.04.2013 та є ідентичним із тим, який вказаний у специфікації №5 від 07.05.2014. Крім того, всі документи, що стосуються вказаної поставки містять відсилання на зазначені контракт та специфікацію.

Щодо виявлених при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості відповідачем розбіжностей по ВМД від 15.09.2014 ІМ40ДЕ №112050000/2014/020725, то чинним законодавством України не передбачено затвердженої форми бухгалтерської виписки та нормативних вимог до її форми чи реквізитів. В свою чергу, не відповідність дати відвантаження умовам, передбаченим специфікацією №1 від 15.07.2014 до контракту №65 від 15.07.2014 свідчить про невиконання продавцем погоджених умов поставки, та не впливає на формування митної вартості. Крім того, бухгалтерська виписка №166 від 08.09.2014 та інвойс №25697 від 24.08.2014 містять посилання на контракт №65 від 15.07.2014 та специфікацію №1 від 15.07.2014, що дає змогу ідентифікувати найменування даного товару.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої та апеляційної інстанцій, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Запорізької митниці відхилити, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: