Справа № 821/2700/15-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/2700/15-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Бериславський машинобудівний завод» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Бериславський машинобудівний завод» (далі позивач, або ПАТ «БМЗ») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі відповідач, або ГУДФС у Херсонській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 02.06.2015 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, а також враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, відповідно до п. 3 ст. 345, п. 1,2 ст. 346 Митного кодексу України, плану проведення у І кварталі 2015 року планових виїзних перевірок підприємств та наказу ГУ ДФС у Херсонській області від 13.03.2015 року № 49, посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання ПАТ «БМЗ» вимог законодавства України з питань митної справи за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складеного акт № 0001/5/21-22-22-05-17/00211004 від 30.04.2015 року

На підставі висновків зазначеного акта перевірки відповідачем 02.06.2015 року прийняті податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_1 форми «Р», яким ПАТ «БМЗ» визначено суму грошового зобовязання з мита на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання в розмірі 1450 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 362,50 грн.; № НОМЕР_2 форми «Р», яким ПАТ «БМЗ» збільшено розмір грошового зобовязання з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України субєктами господарювання в розмірі 16288,98 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 4072,25 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, визначаючи позивачу грошові зобовязання, оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями, відповідач виходив з наступного.

Так, відповідачем, відповідно до акту перевірки, заперечень на заявлений позов, що, також, відображено в поданій апеляційній скарзі, витрати на транспортно-експедиційні послуги не приймаються з тих підстав, що акти виконаних робіт не дають змоги документально підтвердити та обчислити надання цих послуг (з загальної вартості наданих послуг не було виділено та документально не підтверджено витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України та витрати на транспортування після ввезення). Довідки про експедиційно-транспорті витрати, які надані до митних органів для оформлення не вказано якому субєкту господарювання підтверджується вартість експедиційно-транспортних витрат, оскільки відсутня назва ПАТ «БМЗ». Дослідженням первинних документів встановлено їх дефектність та обєктів оподаткування, а тому відсутні підстави вважати здійснені позивачем операції реальними та враховувати їх вплив на податкову звітність.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими твердженнями податкового органу та вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення винесено податковим органом неправомірно, безпідставно та в порушення положень чинного податкового законодавства України, з урахуванням наступного.

Так, як вірно зазначено судом першої інстанції, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю передбачено ст. 335 Митного кодексу України.

За правилами п. 1 ч. 1 вказаної статті під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі такі документи та відомості: при перевезенні автомобільним транспортом: документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність); транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні); визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності); комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів; відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки; найменування товарів; вага брутто товарів (у кілограмах) або об'єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів.

Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про транспортні (перевізні) документи (п. 3 ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України).

В свою чергу, методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування визначає глава 9 Митного кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на повязаних із продавцем осіб для виконання зобовязань продавця (ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України).

При цьому, за правилами ч. 11 ст. 58 Митного кодексу України до митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання; витрати на транспортування після ввезення; податки, які справляються в Україні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, надані позивачем до митних декларацій №№ 0801000/2014/002569, 50810000/2014/004427 документи, повязані з розрахунком вартості транспортно-експедиційних послуг, містять окремий розрахунок вартості послуг до ввезення на митну територію України та витрати повязані з перевезенням імпортованих товарів по митній території (розрахунки вартості транспортно-експедиційних послуг, довідки про транспортно-експедиційні послуги на адресу митних органів).

Дані докази дають змогу обчислити надання транспортно-експедиційних послуг (з загальної вартості наданих послуг можливо виділити та підтвердити витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України та витрати на транспортування після ввезення).

Відповідач не заперечує факт отримання позивачем імпортованих товарів та факт перевезення товарів конкретними транспортними засобами, не заперечує проти правомірності укладених з контрагентами перевізниками договорів про надання транспортно-експедиційних послуг, не заперечує проти використання імпортованих товарів в господарській діяльності товариства та фактів належних розрахунків за отриманий товар.

В свою чергу, посилаючись на дефектність наданих позивачем товарно-транспортних документів відповідач не зазначає, які сам положення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порушенні позивачем, при цьому, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, надані позивачем ТТД відповідають вимогам вказаного Закону.

За викладених обставин, враховуючи, що надані позивачем первинно-бухгалтерські документи щодо транспортно-експедиційних послуг дають змогу обчислити надання транспортно-експедиційних послуг, а доводи відповідача щодо їх дефектності спростовуються матеріалами справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі апелянт посилається лише на ті висновки, які викладено в акті перевірки, що став підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Натомість, вказаним висновкам, як зазначено вище, судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Також, враховуючи, що апелянтом не сплачено судовий збір, сплату якого відстрочено до ухвалення рішення у справі, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1339,80 грн. згідно пп. 1, 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (110% ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, яку подано субєктом владних повноважень, юридичною особою).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Бериславський машинобудівний завод» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області () на користь Державного бюджету України (отримувач коштів УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) 828011; рахунок отримувача 1008; код класифікації доходів бюджету 22030001; призначення платежу судовий збір, ПІБ апелянта чи назва установи, організації, що виступає апелянтом, Одеський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ суду 34380461) несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року в розмірі 1339 (одна тисяча триста тридцять девять) гривень 80 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: Н.В. Вербицька