Справа № 826/6886/15
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Київ К/800/31786/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі за позовом Державної казначейської служби України до Державної виконавчої служби України про скасування постанови,

встановила:

У квітні 2015 року Державна казначейська служба України звернулась до суду з позовом до Державної виконавчої служби України про скасування постанови.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року, позовну заяву Державної казначейської служби України повернуто заявнику.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права Державна казначейська служба України просить ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення суду першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2015 року позовну заяву Державної казначейської служби України залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року, позовну заяву Державної казначейської служби України повернуто заявнику, оскільки позивачем не були усунуті недоліки та не надано доказів сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву Державної казначейської служби України, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, посилаючись на норми пункту 1 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, а саме не надав доказів сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що вказані висновки судів не можна вважати такими, що ґрунтуються на нормах чинного процесуального законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) від сплати судового збору звільняються Державна казначейська служба України у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів.

Спір між сторонами виник з приводу скасування постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду, згідно якого з Державного бюджету України було стягнуто на користь ОСОБА_2 980 грн.

Необхідно зазначити, що відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №845 від 30.08.2011, визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами, які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Також відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України №460 від 13.04.2011, до повноважень Казначейства України віднесено здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Оскільки з позовної заяви вбачається, що спір виник між сторонами у зв'язку з виконанням Державною казначейською службою України своїх функцій та повноважень, то відповідно до пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач підлягав звільненню від сплати судового збору при подачі позовної заяви.

Таким чином судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних ухвал було порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі за позовом Державної казначейської служби України до Державної виконавчої служби України про скасування постанови - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді А.Ф. Загородній

М.М. Заїка