Справа № 804/1917/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2015 рокусправа № 804/1917/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелеповій Ю.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від 24.02.2015

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року

у справі № 804/1917/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Спецремтехнологія»

до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Спецремтехнологія» звернулось до суду з позовом до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача з невизнання як податкової звітності Уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2014 року від 16.01.2015 за №, подану позивачем в електронному вигляді;

- зобовязати відповідача визнати як податкову звітність та прийняти до обліку Уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2014 року від 16.01.2015 за №, подану ТОВ «НВФ «Спецремтехнологія» в електронному вигляді

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем до податкового органу поданий Уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2014 року від 16.01.2015 за № в електронному вигляді за формою, яка повністю відповідає нормам ст.48 ПК України, має всі обовязкові реквізити та підписаний посадовими особами ТОВ НВФ «Спецремтехнологія», зареєстрований програмним комплексом. Дії відповідача щодо невизнання як податкової звітності вказаного уточнюючого розрахунку є протиправними.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2015 адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що подана позивачем податкова звітність - уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2014 року - оформлена відповідно до приписів чинного законодавства, містить обов'язкові реквізити, підписи уповноважених осіб та печатку підприємства, прийнятий відповідачем, що підтверджується Квитанціями №№1, 2.

Крім того, відповідач надіслав позивачу лист про невизнання Уточнюючого розрахунку податковою звітністю, в той же час як податковий орган не наділений такими повноваженнями, проте повідомлення про відмову у прийнятті Уточнюючого розрахунку не прийняв.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що станом на 10.02.2015 звітність з податку на додану вартість за липень 2014 року по ТОВ «Мартак» не визнано податковою. Свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «Мартак» анульовано 28.10.2014, отже підприємством ТОВ «Мартак» не задекларовано податкові зобовязання по ТОВ ВНФ «Спецремтехнологія» за липень 2014 року у сумі ПДВ 59473,80 грн.

Позивачем надано уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням помилок за липень 2014 року від 16.01.2015 №, яким збільшено податковий кредит на суму ПДВ 59473,80грн. по ТОВ «Мартак».

Відповідачем прийнято рішення про невизнання уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням помилок за липень 2014 року від 16.01.2015 №, оскільки він заповнений з порушенням вимог п.48.3 ст. 48 ПК України про що складено лист від 17.01.2015 №703/04-03-15-01-26.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, згідно позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Спецремтехнологія» подано до Дніпродзержинської ОДПІ уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2014 року від 16.01.2015 за № в електронному вигляді, що підтверджується Квитанціями №№1, 2.

Листом №703/04-03-15-01-26 від 17.01.2015 відповідач повідомив позивача, що уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2014 року від 16.01.2015 за № не визнано як податкову звітністю у звязку з тим, що він заповнений з порушенням вимог п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України.

В чому полягає таке порушення, відповідачем у вказаному листі не зазначено.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про протиправність таких дій відповідача.

Відповідно до ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно пункту 49.8 статті 48 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до п. 49.9 ст. 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Приписи статті 48 Податкового кодексу України визначають, що обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пункт 48.3 статті 48 ПК України визначає вичерпний перелік обов'язкових реквізитів до податкової декларації, зокрема, це:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Тобто, Податковий кодекс України містить застереження щодо обов'язкового дотримання платником податку при заповненні податкової декларації з податку на додану вартість її форми та змісту.

У відповідності до положень п.48.7 ст.48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно п.49.10 ст.49 ПК України відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У відповідності до п.п.49.11.1 п.49.11 ст.49 ПК України у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011, затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку.

Згідно пунктів 4, 5 розділу ІІ Інструкції № 233 податкові документи в електронному вигляді з обов'язковими реквізитами (у тому числі з електронним цифровим підписом платника податків (його посадових осіб)), подані відповідно до цієї Інструкції, згідно із законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися під час судового або досудового вирішення спорів.

У разі подання податкового документа в електронному вигляді платник податків має право не подавати податкові документи на паперових носіях.

За правилами п.7 р.ІІІ Інструкції № 233 підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є, в тому числі, його відповідність затвердженому формату (стандарту).

Відповідно п.п.7.3-7.6 п.7 р.ІІІ Інструкції № 233 при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого порядку:

після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту);

перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним;

підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;

якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Матеріалами справи підтверджено, що подана податковому органу податкова звітність - уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2014 року складений позивачем у відповідності вимогами Податкового кодексу України, містить всі передбачені діючим законодавством обовязкові реквізити, передбачені п.48.3 ст. 48 ПК України, зокрема, підписи уповноважених осіб, печатку підприємства. Поданий в електронному вигляді Уточнюючий розрахунок прийнятий податковим органом, що підтверджується Квитанціями №№1, 2.

Наведені відповідачем обставини щодо неправильного складення уточнюючого розрахунку, невірного відображення в ньому відповідних показників не є законодавчо встановленими підставами для відмови у його прийнятті.

Всупереч вимогам ч.2ст.71 КАС України відповідачем не доведено правомірності свого рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність порушень позивачем п.48.3 ст.43 ПК України і, як наслідок, неправомірну відмову податковим органом у прийнятті податкової декларації.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі № 804/1917/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко