Справа № 569/15451/14-а
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Київ К/800/27424/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Загороднього А.Ф.

Заїки М.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення №370/10 від 12.09.2014; зобов'язання зарахувати до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років періоди роботи з 01.09.1988 по 16.11.1988 на посаді лаборанта відділу заготовки крові Рівненської обласної станції переливання крові та період роботи з 22.11.1988 по 17.07.2014 на посадах медсестри в здоров пункті АТ «Рівненський завод високовольтної апаратури» та медичної сестри лікарського пункту медичного обслуговування ТзОВ «РЗВА-Електрик»; зобов'язання призначити пенсію за вислугу років з 09.09.2014 на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача №370/10 від 12.09.2014 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 за вислугу років. Зобов'язано зарахувати до пільгового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи позивача з 01.09.1988 по 16.11.1988 на посаді лаборанта відділу заготовки крові рівненської обласної станції переливання крові та період роботи з 22.11.1988 по 17.11.2014 на посадах медсестри в здоров пункті АТ «Рівненській завод високовольтної апаратури» та медичної сестри лікарського пункту медичного обслуговування ТзОВ «РЗВА-Електрик», який згодом перейменовано у ТОВ «Високовольтний СОЮЗ-РЗВА». Зобов'язано відповідача призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_2 на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.09.2014.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2015 року скасовано і прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши наведені доводи касаційної скарги, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області з завою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров'я при наявності стажу роботи не менше 25 років, на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 12.09.2014 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з підстав, що період роботи з 01.09.1988 по 16.11.1988 на посаді лаборанта відділу заготовки корові Рівненської обласної станції переливання крові не підтверджено належністю даної посади до посад середнього медичного персоналу, а також період роботи з 22.11.1988 по 17.07.2014 на посаді медичної сестри здоровпункту, медпункту та лікарського пункту медичного обслуговування Рівненського заводу високовольтної апаратури не підтверджено належністю даного закладу до закладів охорони здоров'я.

Судами також встановлено, що ОСОБА_2 в період з 01.09.1988 по 16.11.1988 працювала у відділенні заготовки крові на посаді лаборанта Рівненської обласної станції переливання крові; з 22.11.1988 по 26.01.1995 - працювала в Рівненській міській поліклініці дільничною медсестрою терапевтичного кабінету цехової дільниці ВАТ «РЗТА».

Наказом №111-К від 26.01.1995 позивач звільнена з посади по переводу в штат АТ «РЗВА», а з 27.01.1995 по 17.07.2014 - прийнята по переводу в здравпункт АТ «РЗВА» на посаду медсестри.

17 липня 2014 року ОСОБА_2 була звільнена із займаної посади за згодою сторін на підставі наказу №469-к від 17.07.2014.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправним у зв'язку зі тим, що акредитація закладу в якому працювала ОСОБА_2 не проведений з незалежних від неї обставин, а посилання на те, що посада лаборанта не відноситься до посад середнього медичного персоналу є також помилковим, оскільки у позивачки був диплом про закінчення Рівненського медичного училища по спеціальності медична сестра та наявність базової медичної освіти була обов'язковою умовою для прийняття на відповідну посаду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи рішення про відмову в задоволені позову суд апеляційної інстанції посилався на правомірність дій Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області, оскільки здоровпункт АТ «РЗВА», на якому працювала ОСОБА_2 з 31.01.1995 не відносився до закладів охорони здоров'я, не входив в їх структуру та відсутні будь-які відомості які б підтверджували факт акредитації здоровпункту, а тому стаж роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить менше 25 років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального захисту населення при наявності спеціального стажу роботи від 25 років до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, в якому передбачені посади лікарів та середнього медичного персоналу.

Відповідно до Переліку закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України №385 від 28.10.2002, пункт охорони (здоровпунк) відноситься до амбулаторно-поліклінічних закладів, створюється на підприємствах в установах, організаціях і входить до складу поліклініки або амбулаторії.

Статтею 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), безпосередню охорону здоров'я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров'я. Відповідно до частини другої цієї статті заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Порядок і умови створення закладів охорони здоров'я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку державної акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №765 від 15.071997, державна акредитація закладу охорони здоров'я - це офіційне визнання статусу закладу охорони здоров'я, наявності в ньому умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його відповідності встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності.

Згідно з пунктом 2 зазначеного Порядку акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоров'я.

Таким чином, пункт охорони здоров'я (здоровпункт) офіційно набуває статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції, що здоровпункт ВАТ «РЗВА», у якому працювала позивач в період з 31.05.1995 по 17.07.2014 не проходив державну акредитацію, а тому враховуючи положення наведених вище норм законодавства, у нього відсутнє офіційне визнання статусу закладу охорони здоров'я. У зв'язку з чим у ОСОБА_2 відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсій забезпечення», оскільки стаж роботи на посадах які дають право на призначення пенсії за вислугу років становить менше 25 років.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржуване судове рішення є законними та обґрунтованими і підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді А.Ф.Загородній

М.М. Заїка