Справа № 813/441/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Справа № 876/6354/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря Бадівської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Львівській області про визнання незаконною відмову та зобовязання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Держземагенства у Львівській області (далі Управління) в якому просив: визнати незаконною відмову Управління у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства за адресою: Львівська область, Миколаївський район, Красівська сільська рада (далі Сільська рада), урочище «За Ставом» (за межами населеного пункту) (далі Проект), що була викладена в листі від 02.10.2014 №31-13-0.5-8680/2-14 (далі Лист); зобов'язати відповідача затвердити Проект; зобов'язати Управління надати позивачу в оренду земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 14,5188га за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відсутні підстави для відмови позивачу у затвердженні Проекту, які передбачені ст.123 Земельного кодексу України (далі ЗК). На законодавчому рівні не передбачено вимог щодо включення до складу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі №813/441/15 позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління у затвердженні Проекту, що була викладена в Листі. Зобов'язано відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для оренди постійного користування земельної ділянки загальною площею 14,5188га для ведення фермерського господарства. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням його оскаржив відповідач, який покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В апеляційній скарзі покликається на те, що на сьогодні Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві (далі Перелік), Кабінетом Міністрів України (далі КМУ) не затверджений, а довідка сільської ради про досвід роботи позивача в особистому селянському господарстві та наявність у нього сільськогосподарської техніки не може підтверджувати такий досвід роботи, без закріплення про цей документ у відповідному нормативному акті. Відповідач не уповноважений визначати скільки років потрібно працювати у відповідній галузі та яку необхідно мати техніку, щоб підтвердити необхідний досвід роботи у сільському господарстві. Також, ОСОБА_1 не надано документів, які б підтверджували наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Позивач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Перелік, на даний час, не затверджений КМУ. Згідно вимог ч.1 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» (далі - Закон №973-IV) документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, долучаються до заяви про надання дозволу на розробку проекту відведення, а тому при затвердженні проекту відведення надання таких документів законодавством не передбачено.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, то суд вказав, що такі вимоги пов'язані із здійсненням відповідачем владних повноважень під час адміністративних процедур, відтак суд не може своїм рішенням підміняти державний орган, на який законом покладено обов'язок прийняття такого.

Повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки вони не відповідають встановленим апеляційним судом фактичним обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено, що 17.04.2012 позивач звернувся до Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області (далі РДА) із заявою про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 15га в урочищі «За Ставом» на території Сільської ради с.Поляна (а.с.115).

До цієї заяви було додано копії рішення вказаної Сільської ради, статуту фермерського господарства «Родинне-М» та викопіювання земельної ділянки.

Розпорядженням голови РДА від 14.06.2012 №249 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки» позивачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 15га в урочищі «За Ставом» із земель резервного фонду Сільської ради, за межами населеного пункту, з метою надання її в оренду для ведення фермерського господарства (а.с.116).

Відповідний Проект був позивачем розроблений та погоджений (а.с.19, 105-116).

23.09.2014 позивач звернувся до Управління з клопотанням про затвердження Проекту та передачу в оренду земельної ділянки площею 14,5188га для ведення фермерського господарства на території Сільської ради (а.с.17).

Листом, відповідачем надано ОСОБА_1 відмову у затвердженні даного Проекту, оскільки в ньому відсутні документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, що передбачено ст.7 Закону №973-IV (а.с.8).

Згідно зі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

За змістом частин 1, 2 ст.116 ЗК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У відповідності до ч.4 ст.122 ЗК центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч.8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду врегульований ст.124 ЗК, за частинами 1, 2, 3 якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2 (передача громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства), 3 ст.134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами 2, 3 статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому ст.123 цього Кодексу.

Частинами 6, 10, 13, 14 ст.123 ЗК визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Закон №973-IV визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України.

В той же час, частинами 1, 2, 4ст.7 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік, затверджується КМУ за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств.

Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.

У разі відмови органів державної влади у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або укладання договору оренди.

Треба констатувати, що подібною була редакція ч.1 вказаної статті і на момент (17.04.2012) звернення позивача із заявою до РДА, а саме, було передбачено обовязок особи (громадянина) додавати до заяви документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Таким чином, між іншим, обовязковим додатком до заяви (клопотання) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства є документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

За змістом ст.25 Закон України «Про землеустрій» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Стаття 50 цього Закону передбачає, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок, та включають, зокрема, копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності).

Відтак, документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, як додатки до заяви (клопотання) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, повинні бути включені (наявні) до розробленого та погодженого проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Апеляційний суд дослідивши в судовому засіданні Проект встановив, що відповідні документи (про досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі) в ньому відсутні.

Відтак, Управління відмовивши ОСОБА_1 у затвердженні такого Проекту, через його невідповідність вимогам ст.7 Закону №973-IV, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дійсно в апеляційній інстанції позивачем долучено копію трудової книжки з якої вбачається, що він з 1955 по 1999 рік працював в колгоспі на посадах тракториста та водія (а.с.110-104).

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, апеляційний суд не має необхідності давати аналіз наведеним документам в світлі того чи підтверджують вони досвід роботи позивача у сільському господарстві, за умови відсутності затвердженого Переліку.

Відповідні доводи позивача, з якими помилково погодився суд першої інстанції, є надумані, свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи в свою користь, довільне, невиправдано спрощене і неправильне трактування наведених вимог земельного законодавства.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні такого з наведених вище підстав.

Згідно із пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вищий адміністративний суд України в абзацах 1, 3 пп.10.3 п.10 постанови Пленуму від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз'яснив, що у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Фактично врахувавши вказане розяснення, суд першої інстанції правильно відмовив у позові в частині щодо зобов'язання відповідача затвердити Проект і надати земельну ділянку в оренду, оскільки суд не може перебирати на себе повноваження відповідного органу виконавчої влади у галузі земельних відносин та виходити за межі своїх повноважень.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі не наводить жодного обґрунтування протиправності оскарженого судового рішення в цій частині, а тому таке в цій частині не підлягає до скасування.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року в частині задоволення позову та розподілу судових витрат скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 21 грудня 2015 року.