Справа № 804/19555/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представника позивача: ОСОБА_1
представника відповідача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ»
до Дніпропетровської митниці ДФС
про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації, -
У судовому засіданні представник позивача підтримав предявлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення предявленого адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (далі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ») та фірмою Cafе Carraro Spa (Венеція, Італія) був укладений контракт №1872-СО/ІТ від 17.05.2012р. на постачання продукції, відповідно до якого фірма Cafе Carraro Spa (Венеція, Італія), як продавець, зобовязується поставити ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», як покупцю, товар, а покупець прийняти та оплатити його на умовах, визначених цим контрактом. Товар, що постачається, має бути виготовлений та поставлений партіями у повній відповідності до вимог, на умовах та за цінами, зазначеними у Додатках та Специфікаціях до цього контракту, які є його невідємною частиною (а.с.11-15).
На виконання умов контракту №1872-СО/ІТ від 17.05.2012р., укладеного між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» та фірмою Cafе Carraro Spa (Венеція, Італія), та специфікації №52 від 26.06.2014р. фірма Cafе Carraro Spa поставила позивачу наступний товар:
- каву в зернах Сarraro (100% А) у мякій упаковці 250г. у ящику, по 8 упаковок у кожному в кількості 7200 одиниць (900 коробок), за загальною ціною 9720,00 євро (1,35 євро за одиницю, 10,80 євро за ящик);
Вищевказаний товар заявлено позивачем до митного оформлення за допомогою електронного декларування шляхом подання митної декларації від 29.05.2014р. №110080000/2014/112535, в якій митна вартість заявлена відповідно до статті 58 Митного кодексу України за ціною договору (основний метод).
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу наступні документи: міжнародну автомобільну накладну CMR від 20.05.2014р. №002481, контракт від 17.05.2012р. №1872-CO/IT, специфікацію №52 від 20.05.2014р., рахунок-фактуру (інвойс) від 20.05.2014р. №GI/7 247, пакувальний лист від 20.05.2014р. №247, заяву на страхування №2762 від 20.05.2014р., рахунок проформу б/н від 16.05.2014р. на транспортні послуги, заявку на перевезення від 13.05.2014р., калькуляцію транспортних витрат №23 від 23.05.2014р., сертифікат проходження товару №S/0785726 від 20.05.2014р., сертифікат якості від 20.05.2014р., договір перевезення вантажу №77 від 06.12.2013р., договір перевезення вантажу №643 від 01.04.2013р. (а.с.11-18,21-23,42-51,53).
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів із застосуванням системи управління ризиками Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) відповідно до ст.337 Митного кодексу України в автоматизованій системі митного оформлення спрацював профіль ризику «Контроль правильності визначення митної вартості товарів. Необхідно перевірити достовірність складових митної вартості товарів, а саме: додаткові нарахування до ціни угоди. Відповідно до умов поставки, до ціни не включені витрати на транспортування, страхування. При цьому відповідні витрати не включені до митної вартості (не зазначені у ДМВ). Перевірити повноту декларування складових митної вартості».
Частинами 1-3 статті 54 Митного кодексу України (далі МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобовязаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Крім того, відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі ГАТТ) за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Згідно статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
В результаті митного контролю встановлено, що подані позивачем документи містять наступні розбіжності:
- позивачем не було надано належного перекладу документів, здійсненого відповідно до п.2.2, п.2.3 та п.2.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом МФУ від 30.05.2012р. №631, а також ст.254 МК України;
- у сертифікаті якості від 20.05.2014р. зазначено номер інвойсу №247 від 20.05.2014р., в той час як інвойс має номер G1/7 №247 від 20.05.2014р.;
Водночас, за змістом п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Приписами ч.ч.1-2 ст.53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7)копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5)ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7)копію митної декларації країни відправлення; 8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Враховуючи вищезазначене, митним органом під час консультації зобов'язано декларанта згідно приписів статті 53 Митного кодексу України протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: переклад документів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Як пояснив представник відповідача у судовому засіданні, необхідність витребування у декларанта додаткових документів також була зумовлена неповними відомостями щодо витрат на перевезення вантажу, оскільки позивачем у графі 44 за кодом 4301 було зазначено два договори транспортного перевезення, водночас, надані до митного контролю документи, як-то калькуляція транспортних витрат, заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом та рахунок проформа не містять всієї необхідної інформації для перевірки розрахунку витрат, що повинні бути включені до митної вартості з урахуванням умов поставки товару.
Судом встановлено, що листом від 29.05.2014р. за вих.№2 позивач повідомив відповідача про те, що перелічені під час консультації документи надати у десятиденний термін немає можливості (а.с.30).
Так, п.2 ч.6 ст.54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч.1 ст.256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
При цьому ч.12 ст.264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Так, статтею 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 Митного кодексу України).
Відповідно до частини 3 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Таким чином, митницею дотримано послідовність застосування методів визначення митної вартості, що відображено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів.
У зв'язку із незгодою позивача з прийнятим рішенням, за заявою декларанта оцінювані партії товару були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання за митною декларацією від 30.05.14р. №110080000/2014/112657 з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом відповідно до прийнятого рішення про коригування митної вартості №110080000/2014/100090/1 від 29.05.2014р., шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу.
Судом встановлено, що позивачем протягом строку, визначеного ч.8 ст.55 МК України, було подано до митного органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, з проханням скасувати рішення про коригування митної вартості.
Так, листом за вих.№13-08/1 від 13.08.2014р. ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» надало митному органу наступні додаткові документи: рахунок-фактуру №GI/7 247 від 20.05.2014р. (з перекладом), заявку на купівлю іноземної валюти №552 від 30.05.2014р., платіжне доручення в іноземній валюті №552 від 30.05.2014р., swift від 30.05.2014р., прайс-лист виробника б/н від 01.10.2013р. та експертний висновок Дніпропетровської Торгівельно-виробничої палати №ГО-3101 від 11.07.2014р.(а.с.19-20,24,27-29,37-41).
За результатами розгляду вищевказаного листа позивача та додаткових документів Дніпропетровською митницею було відмовлено у скасуванні рішення про коригування митної вартості та визнанні заявленої декларантом митної вартості товару, оскільки, по-перше, цих документів не було достатньо для розрахунку вартості транспортних витрат, по-друге, згідно наданого перекладу інвойсу сума товару зазначена із знижкою, по-третє, експертний висновок підтверджував саме заявлену декларантом митну вартість товару на умовах поставки ЕХW Schio (VI), Італія, в яку, відповідно до заявлених умов поставки, не включено витрати, повязані з доставкою товару до митної території України, що є обовязковою складовою митної вартості товару відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України. Про наведене ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» було повідомлено листом №5376/04-50-52 від 21.08.2014р. (а.с.63-67).
Суд погоджується з вищеозначеною позицією відповідача, з огляду на наступне.
Як вбачається з зовнішньоекономічного контракту від 17.05.2012р. №1872-CO/IT та специфікації до нього №52 від 20.05.2014р., поставка товару здійснюється на умовах EXWSchio (VI) ITALY.
Термін ІНКОТЕРМС «поставка товару здійснюється на умовах EXW» означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.
Послуги з організації перевезення партії товару, що оцінюється, здійснено ПП «Транс Логістик» за договором перевезення вантажу від 01.04.2013р. №643, укладеним позивачем із вказаним підприємством, на підставі заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 13.05.2014р. (а.с.42-49,50).
При цьому, п.3.1 договору перевезення від 01.04.2013р. №643 передбачено, що вартість послуг виконавця розраховується як сума вартості послуг третіх осіб, що залучаються виконавцем для здійснення перевезення, та фіксованої суми експедиційної винагороди у розмірі 400,00грн.
Проте, як зазначалося вище, відповідно до рахунку-проформи від 16.05.2014р. сума експедиторських послуг зазначена у розмірі 5400грн., що не відповідає вищевказаним положенням договору.
Крім того, слід відмітити, що згідно п.3.2 договору перевезення вантажу від 01.04.2013р. №643 оплата послуг виконавця здійснюється на підставі рахунку та акту приймання-передачі виконаних послуг.
Судом встановлено, що акт виконаних робіт від 30.06.2014р. №1540, виданий ПП «Транс Логістик» за договором від 01.04.2013р. №643 позивачем було надано лише під час судового розгляду справи, безпосередньо митному органу він не надавався, а, отже, не міг бути врахований під час прийняття оскаржуваного рішення та його перегляду за додатково поданими документами. Крім того, цей акт містить відомості щодо надання транспортних послуг, без зазначення чи входять до них послуги з навантаження/розвантаження, експедиційні послуги тощо.
Калькуляція транспортних витрат від 23.05.14р. №23/05/15 також не є належним документом на підтвердження витрат на транспортування, оскільки видана не перевізником, а ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», яке вказані у документі дії самостійно не вчиняв (упакування, навантаження, розвантаження та ін.).
Також позивачем було надано лише під час судового розгляду справи копію додаткової угоди №2 від 01.01.2014р. до договору від 01.04.2013р. №643, згідно якої внесено зміни до п.3.1 вказаного договору та викладено його у наступній редакції: «вартість послуг виконавця розраховується як сума вартості послуг третіх осіб, що залучаються виконавцем для здійснення перевезення, та експедиційної винагороди». Означена додаткова угода, яка є невідємною частиною договору від 01.04.2013р. №643, декларантом митному органу не надавалась взагалі. Причини неподання представник позивача пояснити не зміг.
Разом з тим, з наданих товаротранспортних документів (СМR) вбачається, що фактичне перевезення партії товару здійснено не ПП «Транс Логістик», а ФОП ОСОБА_3 відповідно до договору №77 від 06.12.13р. на надання послуг з транспортного обслуговування, укладеного між ПП «Транс Логістик» та ФОП ОСОБА_3
При цьому з змісту п.4.2 договору №77 від 06.12.13р. вбачається що оплата послуг за цим договором здійснюється на підставі рахунку та акту виконаних робіт.
Водночас, зазначені документи не надавались позивачем ні митному органу, ні суду, що також унеможливлює розрахунок вартості послуг експедитора ПП «Транс Логістик», як суми вартостей послуг третіх осіб та документального підтвердження заявленої декларантом транспортної складової митної вартості.
Вищевказаний акт виконаних робіт від 30.06.2014р. №1540, виданий ПП «Транс Логістик» за договором від 01.04.2013р. №643, рахунок-проформа до нього від 16.05.2014р. та лист ПП «Транс Логістик» від 19.05.2014р. №152 не можуть вважатися належним підтвердженням вартості наданих послуг з перевезення ФОП ОСОБА_3, оскільки такі документи складені не безпосереднім виконавцем, в той час, як вони повинні бути складені саме ФОП ОСОБА_3 із зазначенням всього переліку фактично наданих ним послуг.
Крім означеного, судом встановлено, що з наданого позивачем перекладу інвойсу №GI/7 247 від 20.05.2014р. вбачається, що сума товару зазначено зі знижкою, при цьому розрахована декларантом митна вартість товару (з урахуванням знижки) не відповідає вимогам ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994р.
В силу приписів ч.4,5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України визначено, які витрати (складові митної вартості) додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів (митниця) повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Враховуючи зазначене, розрахована декларантом митна вартість з урахуванням суми товару, зазначеної в інвойсі зі знижкою, не відповідає положенням міжнародного законодавства щодо дійсної вартості товару.
Щодо висновку експерта Дніпропетровської торгівельно-виробничої палати №ГО-3101 від 11.07.2014р. суд погоджується з позицією відповідача відносно того, що цим висновком підтверджено заявлену позивачем ціну товару на умовах поставки ЕХW Schio (VI) ITALY, в яку, відповідно до заявлених умов поставки, не включено витрати, повязані з доставкою товару до митної території України, що є обовязковою складовою митної вартості товару відповідно до положень ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, отже, останній не може підтверджувати дійсну митну вартість товару, що оцінюється.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на те, що ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Оскільки позивачем при подачі цього адміністративного позову, який носить майновий та немайновий характер, було сплачено лише частину судового збору за майновий спір у розмірі 187,29грн. (10%), з нього має бути стягнута решта суми судового збору у розмірі 1685,62грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_4