Справа № 528/644/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 р.Справа № 528/644/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 09.10.2015р. по справі № 528/644/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського обласного військового комісаріату , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області третя особа Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області

про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

29 квітня 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Полтавського обласного військового комісаріату (далі по тексту перший відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту ГУПФУ в Полтавській області, другий відповідач), за участю третьої особи Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області (далі по тексту УПФУ в Гребінківському районі Полтавської області), в якому, з урахуванням уточнень, прийнятих судом, просив суд :

1) визнати за ОСОБА_1, громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який мешкає у місті Гребінка Полтавської області по вул. Жовтневій 27, право на призначення йому пенсії державного службовця згідно Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), починаючи з 26 вересня 2013 року;

2) визнати протиправною бездіяльність Полтавського обласного військового комісаріату щодо відмови направити на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення за посадою відповідального виконавця (VІ тарифний розряд), виходячи:

- з посадового окладу осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом (додаток 4 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»);

- з окладу військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу за військовими (спеціальними) званнями (додаток 24 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 395);

- з надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам рядового і начальницького складу (додаток 29 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»);

- з надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, (абзац третій підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 року № 917, від 03 вересня 2014 № 395);

- з надбавки за роботу з таємними документами згідно довідки Полтавського обласного військового комісаріату від 26 грудня 2013 року № ВФСЗ/3958;

- з премії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2007 року № 594 «Про деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу 2007 році»;

- з щомісячної додаткової грошової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби надзвичайних ситуацій»;

- з матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2014 року); - з грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» ( із змінами згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2014 року);

3) зобов'язати Полтавський обласний військовий комісаріат направити на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення за посадою відповідального виконавця (ІV тарифний розряд), виходячи з вищевказаних видів грошового забезпечення;

4) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні з 26 вересня 2013 року пенсії державного службовця згідно із Законом України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу»;

5) зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надіслати на адресу Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області особову справу військового пенсіонера ОСОБА_1 № ФП-56580 та довідку Полтавського обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення за посадою відповідального виконавця (VІ тарифний розряд), виходячи з вищевказаних видів грошового забезпечення.

Постановою Гребінківського районного суду Полтавської області від 09.10.2015 року по справі № 528/644/14-а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського обласного військового комісаріату, Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобовязання до вчинення певних дій відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 09.10.2015 року по справі № 528/644/14-а, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» стверджує, що військова служба є державною службою, час проходження військової служби зараховується до стажу державної служби, а відтак, позивач має право на призначення пенсії на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу». При цьому, розмір цієї пенсії повинен бути обчислений виходячи з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців Збройних Сил України станом на час ухвалення постанови, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з питань надзвичайних ситуацій». Однак, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не визначився, чи віднесено військову службу до державної служби, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 09.10.2015 року по справі № 528/644/14-а скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не прибули, відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, перший відповідач та третя особа в надісланих до суду письмових запереченнях просили суд апеляційної інстанції розглянути справи за відсутності їх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідачі та третя особа належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, перший відповідач та третя особа подали клопотання про розгляд справи без участі своїх представників, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представників відповідачів та третьої особи.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 20 травня 1993 року отримує військову пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, де ведеться його пенсійна справа № ФП 56580, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії довідки №117 від 10.10.2013 року Полтавського військового обласного комісаріату (а.с.19) та посвідчення серії А №263669 (а.с.18).

Станом на день звільнення (19.05.1993р.) вислуга років становить 23 роки 6 місяців 19 днів.

26 вересня 2013 року позивач звернувся із заявою до ГУПФУ в Полтавській області про перехід з військової пенсії за вислугу років на пенсію державного службовця (а.с.20-21).

Листом ГУПФУ в Полтавській області № 953/К-02 від 14.10.2013 року позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії державного службовця з посиланням на те, що позивач не працював на посадах, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу», не набув статусу державного службовця, тому право на отримання пенсії державного службовця у позивача відсутнє (а.с.22).

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 24.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського обласного військового комісаріату із заявою, в якій просив надати довідку про розмір грошового забезпечення за посадою відповідального виконавця (тарифний розряд VІ), виходячи з окладу, військового звання старшого прапорщика та усіх видів грошового забезпечення, які можуть бути враховані при призначенні пенсії за вислугу років військової служби за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» станом на 01.02.2014 року. При цьому, позивач у заяві послався на ст.37 Закону України «Про державну службу» (а.с.42).

Листом № 8/654/56580 від 04.03.2014 року позивачеві відмовлено у наданні довідки та розяснено, що у розумінні Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, підставою для перерахунку пенсій є прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення або введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Оскільки відповідних рішень Кабінетом Міністрів України не приймалось, відсутні підстави для видачі позивачеві довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.02.2014 року для проведення перерахунку пенсії.

Крім того, зазначено, що оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода не зазначена у статтях 43 та 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", вона не може бути врахована ані при призначенні, ані при перерахунку пенсії відповідно до вказаного Закону.

Не погодившись з такими діями ГУПФУ в Полтавській області, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання права за ним на призначення пенсії державного службовця згідно Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», визнання протиправною бездіяльності Полтавського обласного військового комісаріату щодо відмови направити на адресу ГУПФУ в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення за посадою відповідального виконавця, зобовязання першого відповідача направити вказану довідку на адресу ГУПФУ в Полтавській області, визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні з 26 вересня 2013 року пенсії державного службовця згідно із Законом України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», зобов'язання ГУПФУ в Полтавській області надіслати на адресу УПФУ в Гребінківському районі Полтавської області особову справу військового пенсіонера ОСОБА_1 М.М.№ ФП-56580 та довідку Полтавського обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення за посадою відповідального виконавця (VІ тарифний розряд), виходячи з вищевказаних видів грошового забезпечення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки позивач не працював на посадах державних службовців, присягу державного службовця не приймав, а відтак, не має права на призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з даним позовом) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За визначенням ст.1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про державну службу» посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Статтею 25 Закону України «Про державну службу» установлюються такі категорії посад державних службовців:

перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, голів та членів державних колегіальних органів, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади;

друга категорія - посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем'єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади;

третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, інші прирівняні до них посади;

четверта категорія - посади спеціалістів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

п'ята категорія - посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Судом першої інстанції встановлено, та не заперечується позивачем по справі, що позивач ОСОБА_1 згідно записів трудової книжки працював:

- з 09.08.1968р. по 28.04.1969р. - слюсарем локомотивного депо;

- з 16.12.1977р. по 01.03.1978р. - слюсарем локомотивного депо;

- з 25.06.2007р. по 23.07.2008р. - водієм навантажувача в управлінні механізації.

В період з 06.05.1969 року по 18.09.1977 року та з 01.03.1978 року по 19.05.1993 року позивач проходив дійсну військову службу у Збройних Силах.

З 28.10.2008 року позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Таким чином, ОСОБА_1 не працював на посадах, передбачених статтею 25 Закону України «Про державну службу», а відтак, не має права на призначення пенсії на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Особливість військової служби полягає як у спеціальних умовах проходження служби порівняно з проходженням державної служби на посадах, передбачених ст.25 Закону України «Про державну службу», так і в умовах пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Спеціальним законом з питань пенсійного забезпечення є Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі по тексту Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до ст.1 цього Закону особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно зі ст.1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби: а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом; б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту; в) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України; г) особи начальницького і рядового складу державної пожежної охорони, особи начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України; д) громадяни інших держав із числа військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства цих держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, їх пенсійне забезпечення здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої вони проживають; е) особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону; є) особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках.

Як встановлено частиною 1 статті 5 Закону № 2262-ХІІ, особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

Таким чином, Законом № 2262-ХІІ закріплено право осіб, звільнених з військової служби, на вибір умов та порядку пенсійного забезпечення за Законом № 2262_ХІІ та Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та не передбачено можливості призначення пенсій військовослужбовцям на підставі Закону України «Про державну службу».

Норми ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу», якими передбачено зарахування часу проходження військової служби громадянам України до стажу державної служби, надають можливість збільшення стажу державної служби за рахунок військової служби, однак, не надають права на призначення особі пенсії за Законом України «Про державну службу» у разі наявності в такої особи лише стажу військової служби за відсутності у неї стажу державної служби.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи позивача на те, що представники відповідачів Полтавського обласного військового комісаріату та ГУПФУ в Полтавській області не прибули в судове засідання, в той час як зазначені особи були присутні, не впливають на зміст встановлених обставин та висновків суду.

Крім того, як вбачається з журналу судового засіданні від 09.10.2015 року, представник ГУПФУ в Полтавській області дійсно був відсутній.

Отже, такі доводи позивача не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції у розумінні п.4 ч.1 ст.202 КАС України, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 09.10.2015р. по справі № 528/644/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 21.12.2015 р.