Справа № 807/2569/13
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Київ К/800/56625/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.08.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгороді,

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови врахувати під час перерахунку для повернення позивачу податку на доходи фізичних осіб суми витрат (частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, сплачених за кредитним договором № 012/022186/6/1 від 16.11.2011 протягом 2012 року) в розмірі 2970, 25 грн., включені позивачем до податкової знижки для повернення податку на доходи фізичних осіб згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, надати висновок управлінню Державної казначейської служби України у м. Ужгороді Закарпатської області про повернення позивачу зайво сплаченого податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2970, 25 грн.;

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.08.2013, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним рішення відповідача щодо відмови врахувати під час перерахунку для повернення позивачу податку на доходи фізичних осіб суми витрат (частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, сплачених за кредитним договором № 012/022186/6/1 від 16.11.2011 протягом 2012 року) в розмірі 2970, 25 грн., включені позивачем до податкової знижки для повернення податку на доходи фізичних осіб згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок для повернення позивачу податку на доходи фізичних осіб з врахуванням суми витрат (частини суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, сплачених за кредитним договором № 012/022186/6/1 від 16.11.2011 протягом 2012 року) в розмірі 2970,25 грн., включені позивачем до податкової знижки для повернення податку на доходи фізичних осіб згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги суду попередніх інстанцій виходили з того, що відсутність реєстрації місця проживання за адресою, за якою знаходиться квартира, що була предметом іпотечного кредитування, не може бути підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит, оскільки ПК України пов'язує право на використання податкової пільги у вигляді права на податкову знижку з частини фактично сплачених протягом звітного податкового року сум процентів за іпотечним житловим кредитом з такою умовою, як визначення платником податку самостійно житлового будинку (квартири, кімнати), що будується чи придбавається, як основне місце його проживання.

Відповідач звернувся з касаційною скаргою про скасування судових рішень, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

В скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до кредитного договору № 012/02186/6/1 від 16.11.2011 позивач одержав від ПАТ „Ерсте Банк" кредит для придбання нерухомого майна через прилюдні торги - однокімнатної житлової квартири на cyму 120900 грн.; плата за користування кредитними коштами була встановлена 18, 49 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором сторонами було укладено іпотечний договір № 012/022186/6/1 від 05.03.2012, за яким позивач передав в іпотеку вказану квартиру.

23.04.2013 позивачем подано до відповідача податкову декларацію про майновий стан i доходи за 2012 рік. В поданій декларації позивач вказав, що має право на податкову знижку на суму 2970, 25 грн. у зв'язку зі сплатою відсотків по іпотечному кредитуванню на суму 19801, 62 грн. (рядок 12 Переліку сум витрат, що включаються до складу податкової знижки згідно із статтею 166 розділу IV ПК України (додаток 8 до рядку 1 податкової декларації про майновий стан i доходи). Для підтвердження права на податкову знижку позивачем було надано копії кредитного та іпотечного договорів, документи, які підтверджують право власності на квартиру та докази сплати нарахованих відсотків на користь банку.

У зв'язку з тим, що місце постійного та основного проживання позивача є відмінною від його місця реєстрації позивачем було подано відповідачу заяву, в якій ним підтверджується факт постійного проживання в придбаній квартирі та заяву від сусідів, які теж підтверджують постійне проживання позивача за адресою розташування придбання нерухомого майна, довідку ТОВ „Фірма „Підзамок" (виконує функції ЖРЕР № 2), якою підтверджується проживання позивача.

Відповідачем листом № 2787/Д/17-04 від 21.05.2013 повідомлено позивача про неможливість врахування сум витрат, включених позивачем до податкової знижки для повернення податку на доходи фізичних ociб під час перерахунку для повернення податку на доходи фізичних осіб, у зв'язку з тим, що квартира, яка є предметом іпотеки, не визначена позивачем як основне місце проживання.

Згідно з пп. 14.1.170 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб'єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп. пп. 166.1.1, 166.3.1 п. 166.1 ст. 166 цього Кодексу платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року. Платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п. 175.1 ст. 175 зазначеного Кодексу платник податку - резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року. Таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.

До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов'язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання) (пп. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 ПК України).

Таким чином, відповідно до поданої позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи та доданої документації, останній мав права на включення до складу податкової знижки частин суми процентів за користування іпотечним кредитом, оскільки фактично понесені витрати по іпотечному житловому кредиту.

Відповідно, право позивача на податковий кредит не залежить від місця реєстрації платника податку.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для її скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області відхилити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.08.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.