Справа № 2-а-3358/10/1570
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 р. Справа № 2-а-3358/10/1570

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Градовського Ю.М.

ОСОБА_1,

при секретарі Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Любашівської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кононівський елеватор" до Любашівської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кононівський елеватор" (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю "Жеребківський елеватор") звернулось до суду з адміністративним позовом до Любашівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області (правонаступник Любашівської МДПІ Одеської області) про скасування податкових повідомлень-рішень №000067/2300/0 від 22 вересня 2009 року, №000067/2300/1 від 16 листопада 2009 року, №000067/2300/2 від 27 січня 2010 року, №/3 від 24 березня 2010 року про нарахування податку на додану вартість в сумі 108 776 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 54 388 грн., №000091/2300/0 від 16 листопада 2009 року, №000091/2300/1 від 14 грудня 2009 року, №000091/2300/2 від 27 січня 2010 року, №/3 від 24 березня 2010 року про нарахування податку на додану вартість в сумі 135 926 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 67 963 грн., №000005/2300/2-759 від 27 січня 2010 року, №/3 від 24 березня 2010 року про нарахування податку на прибуток в сумі 318 750 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 85 098 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовані податкові повідомлення-рішення Любашівської МДПІ Одеської області №000067/2300/0 від 22 вересня 2009 року, №000067/2300/1 від 16 листопада 2009 року, №000067/2300/2 від 27 січня 2010 року, №000067/2300/3 від 24 березня 2010 року. Скасовані податкові повідомлення-рішення Любашівської МДПІ Одеської області №000091/2300/0 від 16 листопада 2009 року, №000091/2300/1 від 14 грудня 2009 року, №000091/2300/2 від 27 січня 2010 року, №/3 від 24 березня 2010 року. Скасовані податкові повідомлення-рішення Любашівської МДПІ Одеської області №000005/2300/2-759 від 27 січня 2010 року, №/3 від 24 березня 2010 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року постанова Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року скасована та відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Кононівський елеватор".

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року скасована, а справа направлена на новий розгляд Одеського апеляційного адміністративного суду.

В апеляційній скарзі Любашівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Вирішуючи справу, судом першої інстанції встановлено, що податковим органом було проведено планову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2008 року по 31 грудня 2008 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2008 року по 31 грудня 2008 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2008 року, за результатами якої був складений акт №892-2300/31382859 від 10 серпня 2009 року, який містить висновки про неправомірність віднесення до складу валових витрат вартості робіт та послуг, що призвело до завищення податку на прибуток, а також про заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до державного бюджету та завищення податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

На підставі вказаного акту відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення №000067/2300/0 від 22 вересня 2009 року про нарахування податку на додану вартість в сумі 108 776 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 54 388 грн.; №000067/2300/1 від 16 листопада 2009 року про нарахування податку на додану вартість в сумі 108 776 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 54 388 грн.; №000067/2300/2 від 27 січня 2010 року про нарахування податку на додану вартість в сумі 108 776 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 54 388 грн.; №/3 від 24 березня 2010 року про нарахування податку на додану вартість в сумі 108 776 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 54 388 грн.; №000091/2300/0 від 16 листопада 2009 року про нарахування податку на додану вартість в сумі 135 926 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 67 963 грн.; №000091/2300/1 від 14 грудня 2009 року про нарахування податку на додану вартість в сумі 135 926 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 67 963 грн.; №000091/2300/2 від 27 січня 2010 року про нарахування податку на додану вартість в сумі 135 926 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 67 963 грн.; №/3 від 24 березня 2010 року про нарахування податку на додану вартість в сумі 135 926 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 67 963 грн.; №000005/2300/2-759 від 27 січня 2010 року про нарахування податку на прибуток в сумі 318 750 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 85 098 грн.; №/3 від 24 березня 2010 року про нарахування податку на прибуток в сумі 318 750 грн. і штрафних (фінансових) санкцій в сумі 850 98 грн.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було надано контролюючому органу первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю ТОВ "Кернел-Трейд", які фактично підтверджують реальне здійснення правочину і досягнення позивачем законної мети його здійснення - придбання товару для здійснення господарської діяльності, направленої на отримання прибутку, а тому висновки відповідача про безтоварність господарської операції є надуманими та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно п.п.5.2.1 п.5.2 цієї ж статті Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених п.п.5.3 - 5.7 цієї статті.

Абзацом четвертим п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону заборонено відносити до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Пунктом 1.7 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог п.п.7.4.5 п.7.4 цієї ж статті Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.п.7.2.6 цього пункту).

Згідно з ч.2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на формування валових витрат та податкового кредиту є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому колегія суддів акцентує до увагу на тому, що правила податкового обліку не встановлюють конкретного переліку первинних документів, за допомогою яких повинні бути оформлені господарські операції, а також не передбачають будь-яких спеціальних вимог до форми або виду первинних документів, до їх оформлення та заповнення. До документів, які засвідчують факт придбання товару, робіт, послуг, діюче законодавство висуває лише одну умову - вони повинні засвідчувати фактичне отримання товару або результати робіт, послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, у перевіряємий період ТОВ "Жеребківський елеватор" було укладено з ТОВ "Кернел-Трейд" договір №138-0Л від 25 листопада 2008 року про поставку олії соняшникової нерафінованої, українського походження.

На підтвердження виконання умов виконання договору №138-ОЛ від 25 листопада 2008 року та правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат з податку на прибуток підприємства за спірною господарською операцією позивачем надано, зокрема, виписки з банківського рахунку: від 26 листопада 2008 року на суму 600 000 грн., від 27 листопада 2008 року на суму 350 000 грн., від 22 грудня 2008 року на суму 240 000 грн., від 26 березня 2009 року на суму 340 000 грн., від 30 квітня 2009 року на суму 120 000 грн.; видаткову накладну №РНБ-05874 від 18 червня 2009 року; податкові накладні: №789 від 26 листопада 2008 року, №790 від 27 листопада 2008 року, №732 від 22 грудня 2008 року, №579 від 26 березня 2009 року; акт приймання-передачі придбаної продукції в торговому порту Іллічівськ (резервуари бази наливних вантажів) від 18 червня 2009 року.

Наведені документи містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірної операції та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цієї операції та встановити факт отримання придбаного товару.

Крім цього, колегія суддів акцентує увагу на тому, що ТОВ "Жеребківський елеватор" було також укладено з "Inerko Trede S.A." контракт №038/08/70-1 від 22 травня 2009 року про експорт олії соняшникової нерафінованої, врожаю 2008 року, виконання якого підтверджено ВМД №500040416/9/002270 від 19 червня 2009 року, банківською випискою від 24 червня 2009 року, що в свою чергу також підтверджує факт придбання у ТОВ "Кернел-Трейд" олії соняшникової нерафінованої для подальшої реалізації.

Отже, з урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що факт дотримання ТОВ "Кононівський елеватор" спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість по операціям з його контрагентом ТОВ "Кернел-Трейд" є доведеним, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Посилання апелянта на ненадання підприємством договору зберігання продукції, складських квитанцій та товарно-транспортних накладних колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відсутність цих документів жодним чином не спростовує проведення самої господарської операції та не впливає на право формування валових витрат та податкового кредиту.

Крім того, колегія суддів вважає, що з урахуванням закріпленої в ст. 204 ЦК України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 71 КАС України, за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, Любашівська ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області повинна була надати суду належні та достовірні докази своїх тверджень про те, що задекларовані позивачем операції з придбання товару у ТОВ "Кернел-Трейд" в реальності не виконувались, а мало місце лише документування цієї операції з метою завищення валових витрат та податкового кредиту без фактичного отримання від контрагента товару. А оскільки такі дії мають злочинний характер, то доказом їх вчинення може бути лише відповідне рішення, винесене в порядку кримінально-процесуального судочинства, однак таких доказів податковий орган суду не надав.

Таким чином, судом першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів зроблений правильний висновок про недоведеність податковим органом, на якого в силу норми ч.2 ст. 71 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень, у звязку з вимоги щодо їх скасування підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Любашівської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: О.В. Лукянчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: Л.В.Стас