Справа № 826/13799/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» - Журавльова Олексія Сергійовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві до Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» про повне зупинення робіт,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна», в якому просило: застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за адресою: вулиця Щорса, 24-а у Печерському районі міста Києва; визначити спосіб виконання судового рішення у порядку, передбаченому наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 21.10.2004 №130 «Про затвердження Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 08.11.2004 за №1416/10015, шляхом відключення джерел споживання, накладення печаток на розподільчі електрощитки та вхідні двері приміщень підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (код 30603572), за адресою: вулиця Щорса, 24-а у Печерському районі міста Києва.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами перевірки додержання (виконання) підприємством з іноземними інвестиціями «Амік Україна» вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб виявлено ряд порушень, про які зазначено в акті від 26.06.2015 №15, складеному за наслідками такої перевірки, що є підставою для звернення до суду з позовом про застосування заходів реагування, у відповідності до приписів статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Застосувано заходи реагування до підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 68, ) шляхом зупинення роботи підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за адресою: місто Київ, вулиця Щорса, 24-А у Печерському районі, шляхом відключення джерел споживання, накладення печаток на розподільчі електрощитки до повного усунення порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, зазначених в акті від 26.06.2015 №15.

Обов'язок щодо забезпечення виконання рішення покладено на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві шляхом відключення джерел споживання, накладення печаток на розподільчі електрощитки підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за адресою: місто Київ, вулиця Щорса, 24-А у Печерському районі.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві проведено перевірку додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб підприємством з іноземними інвестиціями «Амік Україна», а саме: автозаправним комплексом, який розташований та здійснює свою діяльність за адресою: місто Київ, вулиця Щорса, 24-А, за результатами якої складено акт від 26.06.2015 №15.

У вказаному акті зафіксовані такі порушення: не надано підтверджуючих документів про те, що автоматичну пожежну сигналізацію прийнято в експлуатацію актом приймання з підписами представників органів державного пожежного нагляду; відстань від паливно-роздавальних колонок до повітряної лінії електропередач не виконана не менше півтори кратної висоти опори струмопроводу; не передбачено додаткові смуги накопичення транспортних засобів на в'їзді до АЗС не менше 50 метрів, шириною не менше 3,5 метри; не забезпечено мінімальну відстань між будинками, спорудами та технологічним обладнанням (між операторською та резервуарним парком в паливно-роздавальними колонками); не надано підтверджуючих документів щодо проведення робіт з підвищенням межі вогнестійкості (у відповідності до норм проектно-кошторисної документації) несучих металевих конструкцій будівлі та споруди накриття ПРК; приміщення серверної не обладнано автоматичною установкою пожежогасіння; двері серверної не виконані протипожежними з межею вогнестійкості ЕІ-30 та сертифікатом відповідності; електрощит не захищений автономною системою пожежогасіння; не надано підтверджуючих документів щодо перевірки захисту будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки відповідно до вимог ДСТУ БВ 2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд»; не проведено ідентифікацію потенційно-небезпечного об'єкту; не проведено паспортизацію потенційно небезпечного об'єкту; не проведено встановленим порядком обов'язкове страхування цивільної відповідальності суб'єкта господарювання за шкоду, яка може бути заподіяна пожежами та аваріями на об'єктах підвищеної небезпеки; не розроблено план локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій на АЗС; не розроблено графік проведення навчально-тренувальних занять і навчальних тривог по плану локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій; не проведено встановленим порядком реєстрацію підприємства через Державний департамент страхового фонду документації Міністерства надзвичайних ситуацій України в Державному реєстрі потенційно небезпечних об'єктів; не забезпечено АЗС бланками регламентів наданні інформації про аварію та повідомлення про надзвичайну ситуацію, погодженими з територіальним органом управління Міністерства надзвичайних ситуацій.

Вважаючи вказані порушення у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб, вчинені підприємством з іноземними інвестиціями «Амік Україна», такими, що мають за собою наслідок у вигляді застосування заходів реагування, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Приписами статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

В силу вимог частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Згідно зі статтею 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві, як територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, уповноважений здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Приписами частин 1 та 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов'язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналогічні положення викладено у приписах частини 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно з якими виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

З огляду на викладене, слід зазначити, що твердження відповідача про неналежний порядок звернення позивача до суду з вимогою про застосування заходів реагування шляхом зобов'язання даного підприємства зупинити роботу комплексу автозаправної станції, у відповідності до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач повинен самостійно прийняти таке рішення з підтвердженням його обґрунтованості у судовому порядку, згідно з приписами статті 183-6 Кодексу адміністративного судочинства України, є необґрунтованими та такими, що спростовані наведеними положеннями чинного законодавства.

Разом з тим, згідно зі статтею 69 Кодексу цивільного захисту України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови, зокрема, з питань пожежної безпеки у разі, поміж іншого, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, та з питань техногенної безпеки.

Таким чином, статтями 69 та 70 Кодексу цивільного захисту України передбачені різні санкції за порушення вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

При цьому, з аналізу вищенаведеного вбачається, що застосування заходів реагування можливо у разі виявлення порушень, які створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Так, у відповідності до пункту 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України, небезпечним чинником є складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров'ю людини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, забезпечення на перевіряємому об'єкті безпеки, у тому числі пожежної та техногенної, є першочерговим завданням, оскільки у разі виникнення надзвичайної ситуації на ньому створюється велика небезпека та ймовірність травмування та загибелі людей, що підтверджується, зокрема, характером діяльності відповідача на вказаному об'єкті та переліку встановлених порушень.

Представником позивача у судовому засіданні звернуто увагу на, що відповідно до акту від 26.06.2015 року № 15 зафіксовано 17 порушень відповідача, серед яких є порушення небезпечні для життя та здоров'я людей.

Щодо першого порушення, а саме не надано підтверджуючих документів про те, що автоматичну пожежну сигналізацію прийнято в експлуатацію актом приймання з підписами представників органів державного пожежного нагляду. Відступ від дотримання вимог введення в експлуатацію протипожежної системи є небезпечним для життя і здоров'я людей оскільки при виникненні пожежної ситуації присутні особи не матимуть можливості бути проінформовані про небезпеку, яка виникне.

Щодо другого порушення, а саме відстань від паливно-роздавальних колонок до повітряної лінії електропередач не виконана не менше півтори кратної висоти опори струмопроводу. При виникненні небезпечної ситуації на АЗС, якщо впаде опора, можливе загорання та вибух, що призведе до травм та загибелі людей.

Третім пунктом визначено, що не передбачено додаткові смуги накопичення транспортних засобів на в'їзді до АЗС не менше 50 метрів, шириною не менше 3,5 метри. Під час виникнення небезпечної ситуації на АЗС машини, які знаходитимуться на станції матимуть мінімальну можливість виїзду та відсутня можливість під'їзду пожежних машин.

Також до небезпечних порушень, які можуть принести шкоду здоров'ю та життю людей можна віднести: не забезпечено мінімальну відстань між будинками, спорудами та технологічним обладнанням (між операторською та резервуарним парком в паливно-роздавальними колонками); не надано підтверджуючих документів щодо проведення робіт з підвищенням межі вогнестійкості (у відповідності до норм проектно-кошторисної документації) несучих металевих конструкцій будівлі та споруди накриття ПРК; приміщення серверної не обладнано автоматичною установкою пожежогасіння,двері серверної не виконані протипожежними з межею вогнестійкості ЕІ-30 та сертифікатом відповідності; електрощит не захищений автономною системою пожежогасіння.

Всі інші порушення визначені в акті від 26.06.2015 року № 15 не є небезпечними, оскільки не несуть безпосередньої загрози життю та здоров'ю людей.

Водночас, відповідачем на підтвердження усунення виявлених під час перевірки порушень у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб, зазначених в акті від 26.06.2015 №15, належних та допустимих доказів не надано, при цьому, іншого з матеріалів справи не вбачається. Крім того, відповідачем також не надано доказів, які б вказували на невірне висвітлення перевіряючими в акті перевірки фактів порушення законодавства у даних сферах, внаслідок виявлення яких позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Проте, слід зазначити, що мета застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) полягає в убезпеченні працівників підприємства та його відвідувачів від можливої небезпеки. Разом з тим, форма такого захисту повинна бути розумною, не порушувати прав відповідача і не повинна перешкоджати власнику (користувачу) вживати заходів до усунення виявлених порушень. З огляду на викладене суд вважає, що застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за адресою місто Київ, вулиця Щорса, 24-А у Печерському районі шляхом відключення джерел споживання, накладення печаток на розподільчі електрощитки та вхідні двері приміщень, фактично позбавляє відповідача можливості усунути зазначені в акті порушення, через унеможливлення доступу до зазначених приміщень.

Відтак, враховуючи, що на час розгляду справи, як в суді першої так і апеляційної інстанції, відповідачем не усунуто порушень, вказаних в акті від 26.06.2015 №15, беручи до уваги відсутність можливості усунення порушень через накладення печаток на вхідні двері вказаних приміщень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) до підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» шляхом зупинення роботи підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за адресою: місто Київ, вулиця Щорса, 24-А у Печерському районі, шляхом відключення джерел споживання, накладення печаток на розподільчі електрощитки до повного усунення порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, зазначених в акті від 26.06.2015 №15.

Слід зазначити, що аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2015 у справі №826/14205/15 та у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 у справі №826/12879/15.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» - Журавльова Олексія Сергійовича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 22 грудня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 17 грудня 2015 року.

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.