Справа № 823/5438/15
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Черкаси

25 грудня 2015 року справа № 823/5438/15

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації в особі конкурсного комітету районної державної адміністрації з підготовки та проведення конкурсів на перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі району про визнання недійсним договору,

встановив:

23 грудня 2015 року до суду з позовною заявою звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач), в якій просить визнати недійсним договір №128 від 09.10.2015 між ОСОБА_2 районною державною адміністрацією та ТОВ «Сервіс-авто-2005» на перевезення пасажирів у звичайному режимі на приміському автобусному маршруті №162 «с. Червона Слобода с. Руська Поляна (Дитячий санаторій)» (с. Червона Слобода, м. Черкаси, с. Руська Поляна).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 КАС України адміністративний позов це звернення до суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Під поняттям публічно-правових відносин слід розуміти відносини, які складаються в процесі реалізації владних повноважень органами державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

В Україні систему судів утворено згідно з положеннями статей 6, 124, 125 Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

За приписом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в Рішенні від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (пункт 44), притаманну відповідній судовій установі.

Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень між загальними і спеціалізованими судами підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Водночас, відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частиною першою статті 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що спір про визнання договору недійсним розглядається в порядку цивільного судочинства та відноситься до компетенції районного суду, а тому дана справа не підсудна ОСОБА_2 окружному адміністративному суду.

З викладеного суддя робить висновок про наявність підстав передбачених пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 17, 109, КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації в особі конкурсного комітету районної державної адміністрації з підготовки та проведення конкурсів на перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі району про визнання недійсним договору.

Розяснити фізичній особі підприємцю ОСОБА_1, що вона може звернутися з зазначеним позовом у порядку цивільного судочинства .

Повернути позивачу позовну заяву із усіма доданими до неї матеріалами та направити копію даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її отримання стороною за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.П. Тимошенко