Справа № 826/13429/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 грудня 2015 року № 826/13429/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Нагорянського С.І., суддів Аблова Є.В., Добрянської Я.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної служби України з надзвичайних ситуацій
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби України з надзвичайних ситуацій, оформлене протоколом № 5 засідання Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій у ДСНС України від 24 червня 2015 року в частині відмови у визначенні позивачу статусу ветеран війни - учасник бойових дій;

- зобов'язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій повторно розглянути на черговому засідання Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій у ДСНС України раніше подану позивачем заяву та додані до неї документи і матеріали від 02 лютого 2015 року про надання статусу учасника бойових дій;

- зобов'язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій виконати вимоги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» шляхом надання позивачу статусу ветеран війни - учасник бойових дій та видачі відповідного посвідчення встановленого зразка.

Позивач вважає оскаржуване рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його права визначені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» а також фактично позбавляє позивача можливості реалізації його конституційного права на пільги та соціальний захист, встановленого вказаним законом.

Під час судового розгляду позивач та його представники позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечували з огляду на обставини, викладені у письмових запереченнях проти позову.

У зв'язку із надходженням від представника позивача клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, проти якого позивач не заперечував, у судовому засіданні 04 листопада 2015 року суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

02 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Державної служби України з надзвичайних ситуацій із заявою, у якій просив розглянути документи для визначення статусу учасника бойових дій. До заяви позивачем додано копію акта від 23 листопада 2009 року №252 на виконання робіт з очищення акваторії від вибухонебезпечних предметів.

Листом від 17 лютого 2015 року №02-2452/284 позивача повідомлено про те, що у ДСНС України створено Комісію з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій, яка розглядає питання, пов'язані з установленням статусу учасника бойових дій, виключно особам рядового і начальницького складу ДСНС України, у зв'язку із чим надані на розгляд Комісії матеріали повертаються позивачу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року у справі № 826/3206/15 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо відмови розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 лютого 2015 року. Зобов'язано Державну службу України з надзвичайних ситуацій прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 лютого 2015 року.

Вищевказана постанова суду набрала законної сили 18 травня 2015 року, згідно листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2015 року.

29 травня 2015 року позивач звернувся до Державної служби України з надзвичайних ситуацій із заявою, в якій просив прийняти у встановленому порядку відповідне рішення по суті щодо встановлення йому статусу учасника бойових дій та проінформувати його про прийняте рішення.

Згідно протоколу засідання Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій у ДСНС України № 5 від 24 червня 2015 року, за результатами розгляду документів щодо визначення статусу «ветеран війни - учасник бойових дій» ОСОБА_1 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року у справі № 826/3206/15, вирішено відмовити позивачу у зв'язку з тим, що надані на розгляд Комісії документи не відповідають вимогам пункту 5 Інструкції про порядок видачі посвідчень, нагрудних знаків ветеранів війни особам рядового і начальницького складу МНС України, затверджена наказом МНС України від 31 травня 2006 року № 331, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2006 року за № 963/12837.

Позивач посилається на те, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року у справі № 826/3206/15 встановлено, що ОСОБА_1. належить до осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Незважаючи на вказаний факт, відповідач відмовив позивачу у визначенні статусу «ветеран війни - учасник бойових дій», що і стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Як встановлено судом у справі № 826/3206/15, наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 18 червня 2007 року №205, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Річкового координаційного аварійно-рятувального центру у місті Києві.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію аварійно-рятувальної служби (Серія РС № 000244) та Свідоцтва про атестацію аварійно-рятувальної служби (Серія КІД № 020), Річковий координаційний аварійно-рятувальний центр у місті Києві Міністерства надзвичайних ситуацій України входив до сфери управління Державної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби на водних об'єктах Міністерства надзвичайних ситуацій України.

Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 384 від 30 травня 2007 року для очолювання позивачем Річкового координаційного аварійно-рятувального центру у місті Києві були визначені зони відповідальності та завдання, зокрема, проведення робіт з пошуку боєприпасів і хімічно зброї у водоймах України.

У подальшому, на виконання наказу Міністра МНС України № 85 від 06 лютого 2009 року, для виконання робіт щодо очистки місцевості від вибухонебезпечних предметів (ВНП) часів Великої Вітчизняної Війни та у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року № 75 «Про затвердження Програми знешкодження вибухонебезпечних предметів, що залишились з часів Другої світової війни в районі міст Севастополя та Керчі, на 2000 - 2010 роки», начальником спеціалізованого морського загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту був виданий наказ від 23 листопада 2009 року № 659 «Про проведення робіт щодо очистки акваторії від вибухонебезпечних предметів».

Як вбачається з витягу з вищевказаного наказу від 23 листопада 2009 року №659, для виконання робіт щодо очистки акваторії Керченської протоки в районі с. Героївське від вибухонебезпечних предметів часів Великої Вітчизняної Війни, для водолазного пошуку, підйому вибухонебезпечних предметів призначено начальника Річкового координаційного аварійно-рятувального центру у місті Києві ОСОБА_1 (п. 2).

Згідно наказу Річкового координаційного аварійно-рятувального центру у місті Києві від 20 листопада 2009 року № 88-к, для виконання зазначених робіт ОСОБА_1 було відряджено до міста Керч з 22 листопада 2009 року по 30 листопада 2009 року.

Відповідно до Акту № 252 на виконання робіт з очищення акваторії від вибухонебезпечних предметів від 23 листопада 2009 року, комісією у складі групи піротехнічних робіт було виконано планове розмінування акваторії с. Героївське та проведено роботи з виявлення, вилучення (знешкодження) та знищення вибухонебезпечних предметів.

Позивач посилається на те, що він приймав участь у вищевказаних роботах, на підтвердження наявності у нього необхідного досвіду та відповідної кваліфікації надав до матеріалів справи копію особистої книжки водолаза та копію Свідоцтва про присвоєння (підвищення) кваліфікації водолаза-зривника.

Усі вищенаведені обставини на переконання позивача свідчать про наявність законних підстав для надання позивачу статусу ветеран війни - учасник бойових дій та видачі відповідного посвідчення встановленого зразка, на підставі п. 11 ст. 6 Закону № 3551-XII.

Відповідач у свою чергу посилається на те, що наказ начальника спеціалізованого морського загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту від 23 листопада 2009 року № 659 «Про проведення робіт щодо очистки акваторії від вибухонебезпечних предметів» не є наказом про допуск до піротехнічних робіт та не являється підставою вважати позивача таким, що призначений на штатну піротехнічну посаду.

Також відповідач зазначив, що позивачем не було надано комісії витяги з наказів про призначення до групи розмінування та допущення особового складу до знищення вибухонебезпечних предметів.

Особливу увагу у письмових запереченнях проти позову відповідач звертає на те, що позивача було відряджено у м. Керч для обміну досвідом щодо проведення робіт, а не для їх безпосереднього проведення.

Так, правовий статус ветеранів війни визначено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).

Статтею 5 Закону № 3551-XII визначено, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно п. 11 ст. 6 Закону № 3551-XII, учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи, які у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування) залучалися до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Отже, для визнання учасником бойових дій вищезазначений Закон передбачає сукупність двох умов це по-перше: безпосереднє виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України; а по-друге: участь особи, які у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування) та які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Відповідно до п. 5 Інструкції про порядок видачі посвідчень, нагрудних знаків ветеранів війни особам рядового і начальницького складу МНС України, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 31 травня 2006 р. N 331 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2006 р. за N 963/12837, особам, які визнані учасниками бойових дій (пункт 11 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), посвідчення видаються на підставі:

витягу з наказу начальників головних управлінь (управлінь) МНС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, аварійно-рятувальних загонів, Спеціального морського загону Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту про призначення до групи розмінування (тралення бойових мін) та допущення особового складу до знищення вибухонебезпечних предметів у воєнний і повоєнний час;

витягу з наказу начальників головних управлінь (управлінь) МНС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, аварійно-рятувальних загонів, Спеціального морського загону Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту про виїзд у складі групи на розмінування (тралення бойових мін);

акта на виконання робіт з розчистки місцевості (територіальних і нейтральних вод) від вибухонебезпечних предметів (бойових мін) у воєнний і повоєнний час.

При відсутності (з незалежних від особи рядового і начальницького складу МНС України обставин) необхідних архівних документів, що підтверджують безпосередню участь у бойових діях, дозволяється брати до уваги: показання свідків (не менше двох, нотаріально завірених), які в період, що потребує підтвердження, проходили службу чи працювали разом із заявником; довідки відповідного періоду, завірені печаткою відповідної установи; грамоти, фотографії (оригінали); газетні матеріали; історичні довідки, документи та інші архівні матеріали; письмові інструкції потрібного періоду, де вказані прізвище, ім'я та по батькові заявника; партійні документи, які підтверджують службу заявника у відповідний період; інші документи, на підставі яких є можливість зробити висновок за заявою.

Судом встановлено, що наказом Річкового координаційного аварійно-рятувального центру у місті Києві від 20 листопада 2009 року № 88-к, ОСОБА_1 було відряджено у м. Керч для обміну досвідом між Річковим координаційним аварійно-рятувальним центром у місті Києві та Спеціальним морським загоном у м. Керч МНС України щодо проведення робіт по обстеженню, очищенню, розмінуванню водної акваторії від вибухонебезпечних предметів.

При цьому, наказ щодо допуску позивача до безпосереднього виконання піротехнічних робіт, пов'язаних із знешкодженням та знищенням вибухонебезпечних предметів як сапера - не видавався.

Документи, які б підтверджували, що позивач безпосередньо приймав участь у знешкодженні вибухонебезпечних предметів в матеріалах справи відсутні.

Тобто, позивач був у складі групи піротехнічних робіт, однак не входив до груп розвідки та розмінування, знищення боєприпасів, поглибленого розмінування та перевірки якості робіт, очищення зруйнованих сховищ зберігання боєприпасів, а тому він безпосередньо не займався розмінуванням.

Також, порядок виконання підрозділами Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту та спеціалізованими підприємствами МНС функцій з проведення піротехнічних робіт пов'язаних із знешкодженням ВНП на території України, що залишилися після війн, сучасних боєприпасів та підривних засобів (крім вибухових пристроїв, що використовуються у терористичних цілях), за винятком територій, які надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військових навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил, інших військових формувань визначено Інструкцією № 791 від 20 вересня 2010 року.

Згідно із Інструкцією, розмінування - це проведення піротехнічних робіт, пов'язаних із очищенням місцевості від ВНП. Піротехнічні роботи це комплекс заходів пов'язаний із організацією і проведенням пошуку, вилучення, знешкодження, підйому, транспортування та знищення ВНП. Вибухонебезпечні предмети різноманітні боєприпаси (авіаційні, артилерійські, інженерні, морські), їх елементи та інші предмети, що містять вибухову речовину, спрацювання яких може призвести до ураження людей, ушкодження техніки, руйнування будівель і споруд, завдання шкоди навколишньому середовищу.

Розмінування місцевості проводиться особовим складом відповідного піротехнічного підрозділу. За наслідками розмінування місцевості складається акт виконаних робіт з розмінування місцевості.

Відповідно до п. 1.6 Інструкції, виконання завдань з розмінування місцевості здійснюється силами штатних піротехнічних підрозділів територіальних органів управління МНС, підрозділів Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту центрального підпорядкування та спеціалізованих підприємств МНС у межах зон їх відповідальності.

Для виконання завдань щодо оперативного реагування на випадок виявлення ВНП (виконання окремої заявки) і своєчасного їх вилучення та знищення залучається один штатний піротехнічний розрахунок.

З метою виконання великих за обсягом завдань з розмінування місцевості (реалізація заходів Програм, ліквідація надзвичайних ситуацій, пов'язаних з вибухом боєприпасів тощо), рішенням МНС за рахунок штатних піротехнічних підрозділів територіальних органів управління МНС, підрозділів Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту центрального підпорядкування та спеціалізованих підприємств МНС може створюватись зведений піротехнічний загін. Завдання загону, його структуру, чисельність, технічне оснащення та керівництво визначаються відповідним наказом МНС.

Таким чином, із наведених вище термінів та пунктів Інструкції вбачається, що до робіт з розмінування, а саме: пошуку, підйому, знешкодження, знищення, транспортування ВНП залучаються виключно фахівці сапери.

Відсутні будь-які документи, які б давали підставу вважати позивача таким, що особисто, у складі піротехнічної групи, знешкоджував ВНП, як фахівець сапер.

Згідно пунктів 4 та 5 наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 6 листопада 2006 року N 707 «Про вдосконалення порядку визначення статусу «учасник бойових дій» особам рядового та начальницького складу МНС», до безпосереднього виконання піротехнічних робіт, пов'язаних із знешкодженням та знищенням ВНП, допускати тільки штатний особовий склад груп піротехнічних робіт, який пройшов навчання за спеціальністю у навчальних закладах МНС і Міноборони. На ці посади призначати переважно особовий склад, який має відповідну підготовку, досвід роботи за фахом, дотримується високої службової дисципліни. Припинити практику безпідставного переміщення та перепризначення особового складу піротехнічних підрозділів. Допуск до безпосереднього виконання піротехнічних робіт, пов'язаних із знешкодженням та знищенням ВНП, оформляти відповідними наказами. Виключити допуск до безпосереднього виконання робіт із знешкодження та знищення ВНП особового складу управлінь (відділів) цивільного захисту, управлінь (відділів) пожежно-рятувальних сил, інших структурних підрозділів, керівного складу загонів технічної служби, аварійно-рятувальних загонів спеціального призначення ГУ (У) МНС в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, Аварійно-рятувальних загонів та Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, які повинні здійснювати тільки забезпечення зазначених робіт.

Разом з тим, матеріали справи не містять наказів МНС про зведений піротехнічний загін, до складу якого входив позивач, також відсутній наказ МНС про допуск ОСОБА_1 до безпосереднього виконання робіт з розмінування.

При цьому суд погоджується з доводами відповідача про те, що наказ начальника спеціалізованого морського загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту від 23 листопада 2009 року № 659 «Про проведення робіт щодо очистки акваторії від вибухонебезпечних предметів» не є доказом того, що позивач входив до особового складу спеціалізованого морського загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту.

Так, з наданого позивачем акту № 252 від 29 листопада 2009 року чітко не вбачається, що ним проводились будь-які роботи по знищенню або знешкодженню ВНП, натомість, позивач, у наданому ним акті значиться як «службовець ОСОБА_1.», що не дає можливості ідентифікувати проведені ним того дня види робіт. Позивач у даному випадку значиться виключно як представник і організатор заходу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що «службовець» не є особою, яка залучається до безпосередньої участі у розмінуванні, а лише засвідчує факт проведення піротехнічною групою таких робіт, шляхом проставлення підпису у відповідному акті.

Інших доказів, які б свідчили про безпосередню участь позивача у проведенні робіт щодо очистки акваторії від вибухонебезпечних предметів позивачем суду не надано.

Тобто, в період організації виконання робіт з очищення акваторії у листопаді 2009 року, позивач був працівником (службовцем), а не особою рядового і начальницького складу ДСНС України, а тому комісія з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій у ДСНС України діяла відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині скасування рішення відповідача про відмову у визначенні позивачу статусу ветеран війни - учасник бойових дій та зобов'язання відповідача повторно розглянути на черговому засіданні Комісії раніше подану позивачем заяву про надання статусу учасника бойових дій.

Стосовно вимоги позивача про зобов'язання Державну службу України з надзвичайних ситуацій виконати вимоги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» шляхом надання позивачу статусу ветеран війни - учасник бойових дій та видачі відповідного посвідчення встановленого зразка, вона задоволенню не підлягає, оскільки суд не може собою підміняти орган, щодо реалізації ним власних повноважень наданих законодавством.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки у даній справі оскаржується рішення прийняте відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняте (вчинене) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки сукупність вищенаведених встановлених судом обставин підтверджено належними та допустимими доказами, суд вважає що відповідачем доведено правомірність його рішення.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Проаналізувавши надані сторонами докази по справі та вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя С.І. Нагорянський

Судді Є.В. Аблов

Я.І. Добрянська