Справа № 2а-8992/11/2670
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-8992/11/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Соколова О.А.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання: Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства доходів та зборів про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної митної служби України про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 липня 2011 року у задоволені позову - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 серпня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 липня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до Міністерства доходів та зборів про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року - скасовано. Адміністративний позов ОСОБА_3 до Міністерства доходів та зборів про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Державної митної служби України № 1440-к від 03 червня 2011 року в частині припинення перебування ОСОБА_3 на державній службі в митних органах України.

Зобов'язано Державну митну службу України поновити ОСОБА_3 з 03 червня 2011 року на державній службі в митних органах на посаді головного інспектора Відділу ведення УКТЗЕД Управління класифікації товарів Департаменту класифікації товарів та заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності Державної митної служби України.

Стягнуто з Міністерства доходів та зборів України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто з 03 червня 2011 року по 28 грудня 2011 року.

Однак, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2015 року частково задоволено касаційну скаргу Міністерства доходів та зборів України, постанову та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року в частині задоволення позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При цьому, судом касаційної інстанції було зазначено, що при новому розгляді справи, суду слід визначити час вимушеного прогулу та розрахувати суму заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням періоду роботи позивача в ДП «Міжнародний аеропорт Бориспіль» та перевірити доводи відповідача про те, що після звільнення, ОСОБА_3 перебував на обліку у Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості та отримував відповідну допомогу по безробіттю, яка підлягає зарахуванню до суми оплати за час вимушеного прогулу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами було встановлено, що з 05 серпня 1998 року ОСОБА_3 проходив публічну службу в митних органах на різних посадах, а з 16 травня 2011 року - на посаді головного інспектора відділу ведення УКТЗЕД Управління класифікації товарів Департаменту класифікації товарів та заходів регулювання зовнішньо-економічної діяльності Державної митної служби.

02 червня 2011 року співробітниками Управління Служби Безпеки України в Житомирській області затримано посадових осіб митної служби при спробі несанкціонованого розповсюдження службової інформації з обмеженим доступом, яка міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України і яку було отримано за участю позивача.

Наказом тимчасово виконуючого обов'язки голови ДМС України від 03 червня 2011 року № 1440-к «По особовому складу митних органів» припинено перебування ОСОБА_3 на державній службі в митних органах України за порушення Присяги державного службовця, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII.

Як вже було вище зазначено, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року - скасовано. Адміністративний позов ОСОБА_3 до Міністерства доходів та зборів про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Державної митної служби України № 1440-к від 03 червня 2011 року в частині припинення перебування ОСОБА_3 на державній службі в митних органах України.

Зобов'язано Державну митну службу України поновити ОСОБА_3 з 03 червня 2011 року на державній службі в митних органах на посаді головного інспектора Відділу ведення УКТЗЕД Управління класифікації товарів Департаменту класифікації товарів та заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності Державної митної служби України.

Стягнуто з Міністерства доходів та зборів України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто з 03 червня 2011 року по 28 грудня 2011 року.

Зазначена постанова апеляційного суду набрала законної сили в частині скасування оскаржуваного наказу та поновлення ОСОБА_3 з 03 червня 2011 року на державній службі в митних органах.

Щодо стягнення з Міністерства доходів та зборів України на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника згідно з частиною 1 статті 27 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку).

Отже, за приписами наведених норм, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Крім цього, як вбачається з наведених правових норм, у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення постанови суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства.

Як вже було вище зазначено, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року поновлено ОСОБА_3 з 03 червня 2011 року на державній службі в митних органах.

Відповідно до Довідки №11-цо від 10 жовтня 2013 року ОСОБА_3 працював фахівцем з організації виробництва в ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 28 грудня 2011 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про нарахування та виплату ОСОБА_3 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 03 червня 2011 року, тобто з моменту звільнення по 27 грудня 2011 року включно, тобто до моменту влаштування його на роботу в ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Відтак, з урахуванням наведеного вище, загальна кількість днів вимушеного прогулу становить 145 робочих днів без врахування святкових та неробочих днів.

Відповідно до довідки, наданої Державною фіскальною службою України № 1041 від 16 грудня 2015 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 складає 258,66 грн.

За приписами пункт 8 Порядку середній заробіток за весь час вимушеного прогулу визначається наступним чином: 258,66 х 145 = 37505,70, де 258,66 - середньоденний заробіток, 145 - число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Отже, на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути з Міністерства доходів та зборів України середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме: з 03 червня 2011 року по 27 грудня 2011 року у розмірі 37505,70 грн.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду справи також встановлено, що відповідачем було виплачено позивачу частину середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, відповідно до копії платіжного доручення № 736 від 12 травня 2014 року Міндоходів України перерахувало на користь ОСОБА_3 29796,08 грн., що не заперечується сторонами.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з Міністерства доходів та зборів України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме: з 03 червня 2011 року по 27 грудня 2011 року у розмірі 37505,70 грн. без утримання податку на доходи та інших відрахувань та з врахуванням виплаченої ОСОБА_3 суми в розмірі 29796,08 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, що призвело до винесення необґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2013 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Міністерства доходів та зборів про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Стягнути з Міністерства доходів та зборів України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме: з 03 червня 2011 року по 27 грудня 2011 року у розмірі 37505,70 грн. без утримання податку на доходи та інших відрахувань та з врахуванням виплаченої ОСОБА_3 суми в розмірі 29796,08 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Постанова складена у повному обсязі 24.12.2015 року.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.