Справа № 804/15604/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, у якому просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» за період з 01.01.2010 року по 31.01.2013 року, оскільки факт виконання договорів підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт, податковими видатковими накладними. Позивач зазначає, що порушення ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» податкової дисципліни та не знаходження останніх за юридичною адресою не є підставою для відмови у праві на податковий кредит. Окрім того, позивач зазначає, що взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Також позивач наголошує на тому, що надані ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» послуги, а також надані ТОВ «Шоковита» і ПП «Транс-Атлантика Сервіс» товарно-матеріальні цінності використані позивачем у власній господарській діяльності, а саме: надані послуги під час розробки технічної документації передані позивачем третім осбам, а товари використані позивачем під час виконання підрядних робіт для третіх осіб. Також позивач наголосив на тому, що оскаржувані податкові повідомлення рішення винесені всупереч вимогам п.86.9 ст. 86 ПК України, а саме: до отримання податковим органом судового рішення (обвинувального вироку, ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами), що набрали законної сили.
Ухвалою суду від 18.07.2013 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.10.2015 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2013 року та справу направлено до новий розгляд до суду першої інстанції.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи про нереальність правочинів укладених позивачем з ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс», з наступних причин:
- правочини укладені ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» визнані недійсними податковим органом;
- ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» порушують податкову дисципліну та не знаходяться на податковою адресою;
- ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» не мають трудових ресурсів, основних засобів, машин та механізмів для здійснення господарської діяльності.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
З 25.02.2013 року по 01.03.2013 року відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань взаємовідносин, зокрема, з ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» за період з 01.01.2010 року по 31.01.2013 року.
За наслідками вищевказаної перевірки складно ОСОБА_2 від 11.03.2013 року № 2258/93/22.5-07/34704821.
У вищевказаному акті відповідачем зроблено висновок про не спрямованість правочинів позивача з ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» на настання правових наслідків та у звязку з цим порушення вимог ч.1, ч.5 ст.203, ст.215, ст.216, ст.228, ст.626, ст.629, ст.655, ст.656, ст.662 Цивільного Кодексу України, в частині недодержання в момент вчинення правочинів вимог про те, що зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, обов'язковості спрямованості на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними; пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138 Податкового Кодексу України, в результаті чого позивачем занижено грошове зобов'язання з податку на прибуток на суму 199 987,66 грн., п.44.1, п.44.2, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого позивачем занижено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 189 715,75 грн.
Висновок відповідача щодо нікчемності правочинів обґрунтовується наступним:
- правочини укладені ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» визнані недійсними податковим органом;
- ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» порушують податкову дисципліну та не знаходяться на податковою адресою;
- ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» не мають трудових ресурсів, основних засобів, машин та механізмів для здійснення господарської діяльності.
Згідно ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного суду України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Крім того, відповідно до ст.2, п.1 ч.1 та ч.2. ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.
Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.
Проте, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.
Враховуючи, що наслідком розвязання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного субєктивного права позивача, то при розгляді заявлених позивачем позовних вимог до відповідача у цій справі судами має бути встановлено, чи є оскаржувані дії відповідача такими, що породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і безпосередньо впливають на його права та обовязки у сфері публічно-правових відносин.
Пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України передбачено випадки, коли контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платників податків.
Тобто, дії щодо прийняття податкових повідомлень-рішень є частиною процесу реалізації контролюючим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. А результатом реалізації таких повноважень є винесення у відповідній формі податкового повідомлення-рішення, яке породжує юридичні наслідки для платників податків.
Отже, в даному випадку, саме результат реалізації повноважень контролюючого органу (тобто, податкові повідомлення-рішення), а не процес реалізації його повноважень (як то, дії щодо винесення податкових повідомлень-рішень) має бути обєктом оскарження та належним способом захисту порушеного права платника податку, за захистом якого він звернувся.
В той же час, дотримання контролюючим органом вимог актів законодавства щодо порядку та підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень входить до предмету доказування при розгляді спору про їх правомірність.
Суд також відхиляє посилання позивача на порушення податковим органом вимог п.86.9 ст. 86 ПК України під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень, з наступних підстав.
За змістом п.86.9 ст.86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким податковим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим податковим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.
Суд зазначає, що диспозиція пункту 86.9 ст.89 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем спірних податкових повідомлення-рішень, зобовязує контролюючий орган прийняти податкове повідомлення-рішення протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили, виключно у випадку, коли грошове зобовязання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, в якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (осіб) платника податків, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори.
У матеріалах справи міститься копія постанови старшого слідчого з ОВС ГСУ ДПС України ОСОБА_5 від 31.01.2013 року про призначення позапланової документальної перевірки в т.ч. і позивача. З вказаної постанови вбачається, що порушене кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 205 КК України за фактом вчинення невстановленими слідством особами фіктивного підприємництва з використанням ТОВ «Будівництво і комплектація» та ознаками ухилення від сплати податків службовими особами субєктів господарювання, які визначені у постанові слідчого та до яких не належить позивач.
Оскільки кримінальне провадження не порушено стосовно посадових осіб позивача, предметом якого були б податки та/або збори, то податковий орган вправі був після проведення перевірки позивача винести податкове повідомлення рішення у загальному порядку передбаченому ПК України.
Суд не погоджується з висновками відповідача зробленим у ОСОБА_2 від 11.03.2013 року № 2258/93/22.5-07/34704821 щодо не спрямованості правочинів, які укладено позивачем з ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» на настання правових наслідків, у звязку з наступним.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосубєктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення звязку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обовязковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобовязань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) право чинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що правочини укладені позивачем з ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» є нікчемним через те, що за ланцюгом між попередніми контрагентами ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» правочини визнані податковим органом нікчемними, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Крім того, відповідач не надав суду беззаперечних доказів того, що не виконання контрагентами ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» своїх договірних зобовязань, мало наслідком безтоварність операцій між позивачем та ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс».
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та у праві на формування витрат порушення податкової дисципліни, вчинені ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» (аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 року, номер судового рішення в ЄДРСР 3060678) та не знаходження ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» за юридичною адресою.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «Шоковита», ТОВ «Лігран» та ПП «Транс-Атлантика Сервіс».
Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Шоковита» укладено договір № 099/01/12-ОД від 16.07.2012 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Шоковита» зобовязувалось виконати роботи з розробки кошторисно-договірної документації для виконання робіт по обстеженню і паспортизації будівельних конструкцій будівель, технічної експертизи обладнання, збору інформації для наступного виконання робіт по обстеженню і паспортизації будівельних конструкцій будівель, технічної експертизи, розробці ПЛАС, розробці робочої документації, обробці, систематизації, аналізу і оформлення робочої документації, поставці обладнання і матеріалів для здійснення ремонтно-монтажних робіт та про ведення інших ремонтних робіт (конкретній види послуг та робіт вказані у додаткових угодах №№ 1-42 до договору, які містяться у матеріалах справи), а позивач зобовязався їх оплатити.
Факт надання ТОВ «Шоковита» позивачу послуг підтверджується актами здачі -приймання робіт, копії яких знаходяться у матеріалах справи.
Факт поставки ТОВ «Шоковита» позивачу товарів підтверджується копіями видаткових накладних, які містяться у матеріалах справи.
Акти здачі - приймання робіт та видаткові накладні відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Судом встановлено, що ТОВ «Шоковита» виписало позивачу податкові накладні, копії яких знаходяться у матеріалах справи, та які оформлені у відповідності до норм Податкового кодексу України.
У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платників ПДВ ТОВ «Шоковита» анульовано лише 11.06.2013 року.
Тобто станом на день здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ «Шоковита» було платником ПДВ та вправі було виписувати податкові накладні.
Судом встановлено, що ТОВ «Шоковита» на момент здійснення з позивачем господарських операцій було юридичною особою.
Судом під час розгляду справи встановлено, що надані ТОВ «Шоковита» послуги та товарно-матеріальні цінності використані позивачем у власній господарській діяльності, а саме: передані третім особам ТОВ «Ремонтник», ТОВ «Український завод великогабаритних шин», ДП «Східний ГЗК», ТОВ «Солома», ПАТ «Керамет», ТОВ «Трейд Компані», ПАТ «Ушіцький комбінат будівельних матеріалів», ДП «Артемсіль», ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», ДП «Запорізький титано-магнієвий комбінат», ТДВ «Спектр», ДП «Лабораторія великомасштабних гідравлічних і геотехнічних досліджень», ТДВ «Завод Метиз», ПАТ «Теплогенерація», що також підтверджується відповідачем у акті перевірки (сторінки 13 і 14).
Факт транспортування товару від ТОВ «Шоковита» до позивача підтверджується копіями товарно-транспортних накладних, які містяться у матеріалах справи.
Товарно-матеріальні цінності отримані від ТОВ «Шоковита» використані позивачем під час підрядних робіт для ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод», що підтверджується копіями актів приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в, які містяться у матеріалах справи.
За вказаних обставин судом встановлено рух активів від ТОВ «Шоковита» до позивача.
Судом встановлено, що між позивачем та ПП «Транс-Атлантика Сервіс» укладено договір № 016/01/12-ОД від 09.02.2012 року, у відповідності до умов якого ПП «Транс-Атлантика Сервіс» зобовязувалось виконати роботи з розробки кошторисно-договірної документації для виконання робіт по обстеженню і паспортизації будівельних конструкцій будівель, технічної експертизи обладнання, збору інформації для наступного виконання робіт по обстеженню і паспортизації будівельних конструкцій будівель, технічної експертизи, розробці ПЛАС, розробці робочої документації, обробці, систематизації, аналізу і оформлення робочої документації, поставці обладнання і матеріалів для здійснення ремонтно-монтажних робіт та про ведення інших ремонтних робіт (конкретній види послуг та робіт вказані у додаткових угодах №№ 1-26 до договору, які містяться у матеріалах справи), а позивач зобовязався їх оплатити
Факт надання ПП «Транс-Атлантика Сервіс» позивачу послуг підтверджується актами здачі -приймання робіт, копії яких знаходяться у матеріалах справи.
Факт поставки ПП «Транс-Атлантика Сервіс» позивачу товарів підтверджується копіями видаткових накладних, які містяться у матеріалах справи.
Акти здачі - приймання робіт та видаткові накладні відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Судом встановлено, що ПП «Транс-Атлантика Сервіс» виписало позивачу податкові накладні, копії яких знаходяться у матеріалах справи, та які оформлені у відповідності до норм Податкового кодексу України.
У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платників ПДВ ПП «Транс-Атлантика Сервіс» анульовано лише 28.12.2012 року.
Тобто станом на день здійснення господарських операцій з позивачем ПП «Транс-Атлантика Сервіс» було платником ПДВ та вправі було виписувати податкові накладні.
Судом встановлено, що ПП «Транс-Атлантика Сервіс» на момент здійснення з позивачем господарських операцій було юридичною особою.
Судом під час розгляду справи встановлено, що надані ПП «Транс-Атлантика Сервіс» послуги та товарно-матеріальні цінності використані позивачем у власній господарській діяльності, а саме: передані третім особам ДП «Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», ТОВ НВП «Промсінтез», ТОВ «Трейд Компані», ПП «Соната Групп», ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», ТОВ «Конкрет», ПАТ «Придніпровський спецкарєр», ТОВ «Еталон ПАК», ТОВ «Український завод великогабаритних шин», ТОВ «Солома», ТОВ «ГідроТехІнжинірінг», ТОВ «Уніпроменергосервіс», ПАТ «Дніпровський меткомбінат», ТОВ «Шепетівський гранкарєр», ДП «Східний ГЗК», ПНВП «Ювіс технології», ТОВ «Поліфарб», ТОВ «Ремонтник», ПП «Газтрон-БудСервіс», ТОВ «Трейд Коммодіті», ПАТ «Придніпровський спецкарєр», ТДВ «Спектр», ПАТ «Миколаївська ЕТЦ», ТОВ «Полі фарб Україна», ТОВ «Альянс-Техно-Трейд», що також підтверджується відповідачем у акті перевірки (сторінки 23 і 24).
Факт транспортування товару від ПП «Транс-Атлантика Сервіс» до позивача підтверджується копіями товарно-транспортних накладних, які містяться у матеріалах справи.
Товарно-матеріальні цінності отримані від ПП «Транс-Атлантика Сервіс» використані позивачем під час підрядних робіт для ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод», що підтверджується копіями актів приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в, які містяться у матеріалах справи.
За вказаних обставин судом встановлено рух активів від ПП «Транс-Атлантика Сервіс» до позивача.
Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Лігран» укладено договір № 109/11-ОД від 15.11.2011 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Лігран» зобовязувалось виконати роботи з розробки кошторисно-договірної документації для виконання робіт по обстеженню і паспортизації будівельних конструкцій будівель, технічної експертизи обладнання, збору інформації для наступного виконання робіт по обстеженню і паспортизації будівельних конструкцій будівель, технічної експертизи, розробці ПЛАС, розробці робочої документації, обробці, систематизації, аналізу і оформлення робочої документації (конкретній види послуг та робіт вказані у додаткових угодах №№ 1-3 до договору, які містяться у матеріалах справи), а позивач зобовязався їх оплатити
Факт надання ТОВ «Лігран» позивачу послуг підтверджується актами здачі -приймання робіт, копії яких знаходяться у матеріалах справи.
Акти здачі - приймання робіт відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Судом встановлено, що ТОВ «Лігран» виписало позивачу податкові накладні, копії яких знаходяться у матеріалах справи, та які оформлені у відповідності до норм Податкового кодексу України.
У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платників ПДВ ТОВ «Лігран» анульовано лише 21.12.2012 року.
Тобто станом на день здійснення господарських операцій з позивачем П ТОВ «Лігран» було платником ПДВ та вправі було виписувати податкові накладні.
Судом встановлено, що ТОВ «Лігран» на момент здійснення з позивачем господарських операцій було юридичною особою.
Судом під час розгляду справи встановлено, що надані ТОВ «Лігран» послуги використані позивачем у власній господарській діяльності, а саме: передані третім особам КП ДОР «Аульський водовід», ТОВ «Український завод великогабаритних шин, ТОВ НВП «Алмет», ТОВ НВП «Промсінтез», ТДВ «Завод Метиз», ТОВ «Полі фарб», КП «Магдалинівський маслозавод», що також підтверджується відповідачем у акті перевірки (сторінка 29).
За вказаних обставин судом встановлено рух активів від ТОВ «Лігран» до позивача.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» судам слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
У звязку з викладеним оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Згідно частин 1 та 3 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Придніпровський центр технологічного аудиту» судовий збір у розмірі 2294,00 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 24.12.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_6