Справа № 826/13697/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 грудня 2015 року 08:00 № 826/13697/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кобилянського К.М., суддів Гарника К.Ю., Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа без самостійних вимог на предмет спору1) Міністерства юстиції України 2) Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) ОСОБА_3
про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1) та Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - відповідач-2), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) стосовно відхилення подання № 380 від 05.03.2015 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у зв'язку з недостатністю підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, що оформлено протоколом № 28/03/15 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 26.03.2015;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо невнесення подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення за скаргою Уповноваженої особи учасників (засновників) ТОВ «Швейна фабрика «ГАЯН» ОСОБА_1 від 25.11.2014, на підставі висновків акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 19.02.2015 № 09/15 та листа Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24.02.2015 року № 2156-6-1;

- визнати незаконним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) стосовно відхилення подання № 380 від 05.03.2015 року про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у зв'язку з недостатністю підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, що оформлено протоколом № 28/03/15 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 26.03.2015;

- зобов'язати Міністерство юстиції України внести подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення за скаргою Уповноваженої особи учасників (засновників) ТОВ «Швейна фабрика «ГАЯН» ОСОБА_1 від 25.11.2014, на підставі висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 19.02.2015 № 09/15 та листа Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24.02.2015 року № 2156-6-1.

- зобов'язати Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) належним чином розглянути подання № 380 від 05.03.2015 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення, а також подання за скаргою Уповноваженої особи учасників (засновників) ТОВ «Швейна фабрика «ГАЯН» ОСОБА_1 від 25.11.2014, на підставі висновків акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 19.02.2015 № 09/15 та листа Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24.02.2015 № 2156-6-, та задовольнити їх.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на те, що обставини, викладені в акті перевірки від 19.02.2015 № 09/15 є достатніми підставами для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності.

Відповідачі заперечили по суті заявлених позовних вимог, посилаючись при цьому на те, що притягнення арбітражного керуючого є правом, а не обов'язком Дисциплінарної комісії, тобто є дискреційним повноваженням, а за наслідками розгляду подання про накладення штрафу Дисциплінарна комісія цілком обґрунтовано відхилила таке подання.

Третя особа заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись при цьому на те, що обставини, які є підставою даного позову гр. ОСОБА_1, вже були досліджені Господарським судом Київської області та Київським апеляційним господарським судом в рамках ухвали від 15.07.2015 по справі № Б22/162-10/3. За таких обставин третя особа просить суд в позові відмовити.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 є Уповноваженою особою учасників (засновників) ТОВ «Швейна фабрика «ГАЯН» у справі про банкрутство № Б22/162/10-3, яка розглядається Господарським судом Київської області, тобто є учасником справи про банкрутство.

Як зазначає позивач в позовній заяві, 25.11.2014 ним на особистому прийомі у першого заступника Міністра юстиції України Ігоря Бондарчука була подана скарга на дії арбітражного керуючого ОСОБА_3 під час виконання ним повноважень ліквідатора ТОВ «Швейна фабрика «Гаян», у якій викладено 13 пунктів порушень допущених арбітражним керуючим ОСОБА_3 під час виконання ним повноважень ліквідатора ТОВ «Швейна фабрика «Гаян».

В подальшому, за результатом проведеної перевірки, в рамках акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 19.02.2015 року № 09/15 було зазначено про грубі порушення норм законодавства арбітражним керуючим ОСОБА_3, а саме: не вжито заходів щодо приведення реєстру кредиторських вимог боржника, при наявності інформації про погашення вимог ПАТ «Банк «Київська Русь», а також порушення норм ст. 3-1 та абз. 7 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Позивач наголошує на тому, що відповідно до розділу 7 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом від 27.06.2013 № 1284/5, вказані порушення є безумовною підставою для притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.

Листом Міністерства юстиції України від 07.04.2015 № 1302-33/1764 позивача повідомлено про те, що 26.03.2015 року відбулось засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, де розглядалось питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого ОСОБА_3 на підставі подання № 380 від 05.03.2015 і Комісією прийнято рішення відхилити подання у зв'язку з недостатністю підстав для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності.

Зокрема, відповідно до протоколу № 28/03/15 від 26.03.2015 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) серед порядку денного наявний пункт 11, де зазначено про розгляд подання № 380 від 05.03.2015 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення на підставі листа Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24.02.2015 № 2156-6-1. При розгляді 11 питання Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих прийняла рішення відхилити подання № 380 від 05.03.2015 року про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у зв'язку з недостатністю підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Не погоджуючись з правомірністю рішення Дисциплінарної комісії позивач звернувся до суду з даним позовом та посилається на наступні обставини:

1) актом позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 19.02.2015 № 09/15 встановлено 4 грубі порушення норм законодавства, одним з яких є невжиття заходів щодо приведення реєстру кредиторських вимог боржника, при наявності інформації про погашення кредиторських вимог ПАТ «Банк «Київська Русь», тобто арбітражним керуючим було включено до реєстру вимог кредиторів неіснуючі (вже погашені) вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь», і до цього часу не приведено у відповідність матеріалам справи (не виключено неіснуючі та непідтверджені документально кредиторські вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь») з реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство № Б22/162/10-3, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів;

2) відповідно до пункту 7.1 розділу 7 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом від 27.06.2013 № 1284/5, підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута);

3) відповідь Міністерства юстиції України № 15195-0-33-15/14 від 26.05.2015, за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії директора Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України ОСОБА_5;

4) за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 Міністерством юстиції України було підтверджено факти викладені у скарзі, у результаті чого директор Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України ОСОБА_5 19.05.2015 був звільнений із займаної посади, а тому позивач вважає, що директор Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України ОСОБА_5, який був в.о. Голови дисциплінарної комісії арбітражних керуючих на засіданні комісії 26.03.2015, мав безпосередній вплив на членів комісії при прийнятті рішення та був особисто зацікавлений у не притягненні арбітражного керуючого ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності;

5) явне зловживання членами Дисциплінарної комісії своїми повноваженнями.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку посиланням позивача на те, що актом позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 19.02.2015 № 09/15 встановлено 4 грубі порушення норм законодавства, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Таким чином, в межах спірних правовідносин, юрисдикція адміністративного суду не розповсюджується на правовідносини у сфері процедури банкрутства підприємства, внаслідок чого суд позбавлений можливості надати правову оцінку правомірності/неправомірності дій ліквідатора ОСОБА_3 під час процедури банкротства та ліквідації ТОВ «Швейна фабрика «Гаян».

При цьому, суд приймає до уваги те, що за своєю правовою природою акт перевірки є лише джерелом інформації, зібраної під час проведення перевірки, а інформація, що викладається перевіряючими в акті, не є безумовним доказом достовірності відображених в акті перевірки обставин.

В той же час, ч. 3 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В матеріалах даної адміністративної справи наявна копія ухвали Господарського суду Київської області від 15.07.2015 по справі № Б22/162-10/3, що залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2015, в якій господарським судом встановлено наступне (а.с. 106-107 Том І):

«Стосовно скарги уповноваженої особи учасників (засновників) ТОВ «Швейна фабрика «Гаян» ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність ліквідатора ТОВ «Швейна фабрика «Гаян» - арбітражного керуючого ОСОБА_3, суд відмовляє в задоволенні вказаної скарги з наступних підстав.

Скаржник в обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що ліквідатором банкрута на виконання заяви ОСОБА_1 не було подано до суду документи та вчинені передбачені Законом про банкрутство дії, зокрема, на думку скаржника, ліквідатор банкрута порушив вимоги законодавства, так як, не привів реєстр вимог кредиторів ТОВ «Швейна фабрика «Гаян» у відповідність з нормами Закону, шляхом виключення кредиторських вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» з реєстру вимог кредиторів, у зв'язку з їх повним погашенням.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Київської області від 27.04.2015 р., серед іншого, ПАТ «Банк «Київська Русь» визнано кредитором боржника з грошовими вимогами у розмірі 30489068,00 грн., які включено до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Швейна фабрика «Гаян», як вже зазначалося дану ухвалу суду оскаржено не було, а тому, відповідно до п. 12 роз'яснень, наданих Вищим господарським судом України у постанові Пленуму від 23.03.2012 р. № 6 «Про судове рішення» вказана ухвала суду набрала законної сили 27.04.2011 р.

Крім того, внесення змін до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, зокрема, виключення з реєстру грошових вимог кредитора, має повноваження виключно суд.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що 03.06.2015 р. ліквідатором банкрута подано пояснення, якими останній повідомляє про звернення кредитора - ПАТ «Банк «Київська Русь» до ліквідатора з клопотанням про внесення змін до реєстру вимог кредиторів, шляхом зменшення кредиторських вимог на суму 15800000,00 грн., на що ліквідатор банкрута у вказаних письмових поясненнях зазначає про необхідність внесення змін до реєстру вимог кредиторів, а саме, грошові вимоги, які не покриває вартість заставного майна банкрута та, які внесені до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Швейна фабрика «Гаян» у першу чергу задоволення, як забезпечені майном банкрута, включити в четверту чергу задоволення. За своєю правовою природою вказані вище письмові пояснення ліквідатора банкрута є клопотанням про внесення змін до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Швейна фабрика «Гаян».

Тобто, ліквідатором банкрута вживаються дії в межах своєї компетенції, спрямовані на внесення змін до реєстру вимог кредиторів, у зв'язку з частковим погашенням банкрутом заборгованості перед банком.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень скаржника, що ліквідатор банкрута порушив вимоги Закону, не привівши реєстр вимог кредиторів ТОВ «Швейна фабрика «Гаян» у відповідність з нормами Закону, шляхом виключення кредиторських вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» з реєстру вимог кредиторів.

У прохальній частині скарги, крім наведеного, скаржник просить суд зобов'язати ліквідатора банкрута провести інвентаризацію майна ТОВ «Швейна фабрика «Гаян» на вимогу ухвали суду від 12.05.2015 р., проте, як вбачається з поданих ліквідатором банкрута документів, останнім вчиняються дії спрямовані на виявлення у банкрута будь-яких активів, а саме, направлено запит про надання копій статистичної звітності ТОВ «Швейна фабрика «Гаян» за період з 2007-2011 р.; направлено запит про надання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності у банкрута нерухомого майна; направлено запит про надання інформації щодо зареєстрованих за банкрутом транспортних засобів; направлено запит щодо оголошення розшуку зареєстрованих за банкрутом автотранспортних засобів; направлено запит щодо надання інформації стосовно заборгованості ПАТ «Центренерго» перед банкрутом.

Таким чином, суд вважає передчасними висновки скаржника стосовно невиконання ліквідатором банкрута вимог ухвали суду від 12.05.2015 р. щодо усунення порушень встановлених Головним управлінням юстиції у Київській області за результатами позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого.

З огляду на все наведене вище, суд дійшов висновку, що скарга уповноваженої особи учасників (засновників) ТОВ «Швейна фабрика «Гаян» - ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність ліквідатора ТОВ «Швейна фабрика «Гаян» - арбітражного керуючого ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, так як, ліквідатором банкрута виконуються всі дії, які у відповідності до норм Закону про банкрутству вчиняються ліквідатором під час ліквідаційної процедури, а отже, вказана скарга є необґрунтованою та безпідставною, а обставини, на які посилається скаржник, як на обґрунтування своїх вимог недоведеними».

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва відхиляє посилання позивача на грубе порушення третьою особою норм законодавства у сфері банкрутства та ліквідації підприємств, а акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 19.02.2015 № 09/15 оцінюється судом лише як думка осіб, відповідальних за складання даного акту.

Посилання позивача на те, що відповідачем-2 протиправно не застосовано пункт 7.1 розділу 7 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом від 27.06.2013 № 1284/5, згідно якого підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута), адже як встановлено в ухвалі Господарського суду Київської області від 15.07.2015 № Б22/162-10/3, в діях арбітражного керуючого ОСОБА_3 відсутнє грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Повноваження дисциплінарної комісії передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Порядком контролю, Положенням про дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2013 № 81/5.

Статтею 108 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики.

Як вже зазначалось, дисциплінарній комісії було направлено на розгляд пропозицію за підписом директора Департаменту з питань банкрутства, відповідно до якої було запропоновано розглянути подання від 05.03.2015 № 380, складене Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області про притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 25 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 11.01.2013 № 81/5 передбачено, що за результатами розгляду питання порядку денного Комісія приймає рішення про:

- застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення на підставі подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого;

- відхилення подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого;

- ініціювання проведення структурним підрозділом позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого, якщо із заяви або скарги вбачається необхідність проведення додаткового контролю;

- ініціювання проведення саморегулівною організацією арбітражних керуючих перевірки діяльності арбітражного керуючого, членом якої він є, якщо із заяви або скарги вбачається порушення правил професійної етики арбітражного керуючого цієї саморегулівної організації арбітражних керуючих;

- відмову в задоволенні заяви або скарги щодо діяльності арбітражного керуючого, організації його роботи, дотримання ним вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого;

- перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражного керуючого, або ініціювання проведення такої перевірки органом, до компетенції якого належить вирішення таких питань;

- вжиття заходів щодо спростування оприлюднених фактів, які принижують честь і гідність арбітражних керуючих;

- схвалення консультацій і рекомендацій, а також методичних розробок з питань професійної етики арбітражних керуючих та застосування прогресивних практик у сфері відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом для подальшого їх розміщення на офіційному веб-сайті Мін'юсту у мережі Інтернет.

На засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) 26.03.2015, в присутності п'яти членів Комісії, згідно протоколу № 28/03/15, виносилось одинадцятим питанням порядку денного питання розгляду подання № 380 від 05.03.2015 про накладення арбітражного керуючого ОСОБА_3. дисциплінарного стягнення на підставі листа Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24.02.2015. Комісія, в межах повноважень, визначених п. 25 Положення № 81/5 від 11.01.2013 вирішила відхилити подання від 05.03.2015 № 380 про накладання на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у зв'язку з недостатністю підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Оскільки позивач з посиланням на належні та допустимі докази не довів протиправності оскаржуваного рішення, а суд встановив, що спірне рішення прийнято на підставі, в межах повноважень, обґрунтовано та у спосіб, передбачений законом, то позовні вимоги в частині, що стосується Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є необґрунтованими.

До того ж, позовна вимога про зобов'язання Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) належним чином розглянути подання № 380 від 05.03.2015 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення та задовольнити його, є втручанням в дискреційні повноваження Комісії, що є неприпустимим.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо невнесення подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, суд зазначає наступне.

Пунктом 7.2 Порядку № 1284/5 від 27.06.2013 визначено, що протягом п'яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом Мін'юсту від органу контролю пропозиції структурний підрозділ Мін'юсту готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - подання), копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома.

В матеріалах справи (а.с. 127 Том І) наявна копія подання про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення, підписаного заступником директора Департаменту - начальником відділу контролю за діяльністю арбітражних керуючих та супроводу процедур банкрутства Департаменту з питань банкрутства, яке (разом з додатками) адресоване Дисциплінарній комісії.

Відповідач-2 не заперечував отримання від Відповідача-1 подання № 380 з додатками.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Позовна вимога про зобов'язання Міністерство юстиції України внести подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, задоволенню не підлягає, адже, по-перше, як зазначено вище, відповідне подання було внесено структурним підрозділом Мінюсту до Дисциплінарної комісії, а по-друге, така позовна вимога є втручанням в дискреційні повноваження відповідача-1.

Посилання позивача на те, що за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 Міністерством юстиції України було підтверджено факти викладені у скарзі, у результаті чого директор Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України ОСОБА_5 19.05.2015 був звільнений із займаної посади, а тому позивач вважає, що директор Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України ОСОБА_5, який був в.о. Голови дисциплінарної комісії арбітражних керуючих на засіданні комісії 26.03.2015, мав безпосередній вплив на членів комісії при прийнятті рішення та був особисто зацікавлений у не притягненні арбітражного керуючого ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, судом відхиляються, враховуючи наступне.

В листі від 26.05.2015 № 15195-0-33-15/14 (а.с. 36 Том І) зазначено, що ОСОБА_5 19 травня 2015 року звільнений з займаної посади директора Департаменту з питань банкрутства згідно поданої заяви.

Відповідач-1 не надав до матеріалів справи доказів того, що ОСОБА_5 було звільнено з посади за посадовий/дисциплінарний/корупційний тощо проступок, внаслідок чого суд вважає, що фраза «згідно поданої заяви» говорить про заяву ОСОБА_5 про звільнення з займаної посади за власним бажанням.

Інших доказів зацікавленості та упередженості ОСОБА_5 під час розгляду подання № 380 позивач не надав, а суд встановив відсутність таких доказів в матеріалах справи.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

Судді К.Ю. Гарник

А.Б. Федорчук