Справа № 826/21779/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000», третя особа: Міністерство оборони України, про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція України звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000», третя особа: Міністерство оборони України, та просила стягнути з відповідача 30 699 718,52 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2015 по справі № 757/7375/15 та на підставі направлень на проведення ревізії від 16.03.2015 №400 та 401 начальником відділу Державної фінансової інспекції України Гнатишиним Б.Я. та головним державним фінансовим інспектором Держфінінспекції України Гончарем А.В. проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Міністерства оборони України за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за результатами якої складено Акт від 21.04.2015 р. №08-21/6.

В ході проведення ревізії було встановлено, що після набрання чинності Закону України «Про внесення зміни до Податкового кодексу України щодо спеціальних засобів індивідуального захисту та лікарських засобів» (далі Закон - №1561), Міністерство оборони України проводило платежі за поставлені бронежилети та шоломи кевларові, які включали податок на додану вартість, на загальну суму 209146162,8 грн. При цьому загальна сума перерахованого ПДВ, який не підлягав до оплати відповідно до зазначеного Закону становить 34857688,52 гривень.

За результатом перевірки позивачем винесено Міністерству оборони України Вимогу №08-14/678 від 15 червня 2015 року про усунення виявлених порушень, шляхом стягнення з ТОВ «Темп-3000» збитків у сумі 30699,7 тис. грн., завданих внаслідок оплати за завищеною вартістю бронежилетів та шоломів кевларових; впорядкування договорів, укладених з ТОВ «Темп 3000» на постачання бронежилетів та шоломів у відповідності до Закону №1561.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, однак зважаючи на те, що у договорах, укладених між Міністерством оборони України та ТОВ «Темп-3000», відсутні посилання на те, що бронежилети «Корсар 4», «Корсар МЗ-1-4», «Корсар М3с-1-4» та шоломи кевларові «Каска-1М» підлягають використанню саме в оборонних цілях при проведенні антитерористичної операції та/або при запровадженні воєнного стану, а тому визнав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями частини 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

У відповідності до частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011, Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, Державна фінансова інспекція в м.Києві просить суд стягнути збитки та повернути їх до бюджету з юридичної особи, яка не є підконтрольною позивачеві установою в розумінні Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні».

Приписами статті 21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

В іншому випадку, спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, в тому числі й на користь держави) носять приватно - правовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Верховного Суду України у справах №21-204а13, №21-40а14 та 21-89а14, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015 по справі № 2а-18099/11/2670.

Враховуючи, що спірні відносини виникли внаслідок невиконання підконтрольною установою вимоги про відшкодування збитків, завданих державі та направлені лише на стягнення з відповідача грошових коштів, внаслідок порушення ним фінансової дисципліни, а отже є деліктними, а тому, на переконання колегії суддів, з урахуванням їх приватно - правового характеру вони мають бути вирішені в порядку господарського судочинства.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку, що дану справу за позовом Державної фінансової інспекції України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000», третя особа: Міністерство оборони України, про стягнення заборгованості не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 199, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Державної фінансової інспекції України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000», третя особа: Міністерство оборони України, про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 15 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С