Справа № 813/8282/14
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 р. Справа № 876/7548/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 безпеки України, Управління ОСОБА_2 безпеки України у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04.12.2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Безпеки України, Управління ОСОБА_2 безпеки України у Львівській області в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та обєднання позовів для спільного розгляду просить суд визнати протиправними дії ОСОБА_2 безпеки України, пов'язані із наданням у листах неповної інформації на запит, визнати протиправними дії УСБУ у Львівській області, пов'язані із відмовою у наданні інформації по висновку УСБУ у Львівській області, визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 безпеки України, при розгляді запитів та звернення, зобов'язати ОСОБА_2 безпеки України надати повну і об'єктивну інформацію на запити та надати повну інформацію по його висновках.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

В судове засідання учасники процесу не зявились, будучи належними чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч.4 ст.196 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відносно ОСОБА_1, який проходив службу в ОСОБА_2 безпеки України, на підставі наказу начальника УСБУ у Львівській області від 25.05.1997 року, проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок № 2071 від 02.07.1997 року, який є носієм певної інформації. А правовідносини між позивачем і відповідачами, які стосуються предмету спору, виникли за результатами його запитів і звернень з метою отримання у встановленому законодавством порядку інформації щодо своєї особи.

30.04.2014 року ОСОБА_1 надіслав Голові ОСОБА_2 безпеки України ОСОБА_3 інформаційний запит щодо мети зберігання з 1997 року по 2014 рік в особовій справі полковника ОСОБА_1 висновку УСБУ у Львівській області №2071 від 02.07.1997 року та надання копій документів, що обґрунтовують мету зберігання вказаного висновку та копії зазначеного висновку. Даний інформаційний запит надійшов на адресу СБУ 05.05.2014 року та зареєстрований за номером П-169-п. Водночас, на підставі вказівки Голови ОСОБА_2 безпеки України ОСОБА_3 даний запит скеровано до Головної Інспекції СБУ та Управління СБУ у Львівській області для опрацювання та надання відповіді автору до 12.05.2014 року (вказівка до вх.№П-169-п від 05.05.2014 року). Головна інспекція ОСОБА_2 безпеки України листом від 07.05.2014 року за вих.№ 3/4 -П-13-з/116 повідомила про направлення даного запиту до Управління СБУ у Львівській області для розгляду в частині, що стосується надання копії висновку №2071 від 02.07.1997 року. Водночас, Управління СБУ у Львівській області 08.05.2014 року листом 62/11/П-14-п надіслало ОСОБА_1 відповідь на даний інформаційний запит із розясненням правових підстав зберігання висновку №2071 від 02.07.2007 року в особовій справі запитувача (Інструкція про порядок проведення службового розслідування у СБУ, затверджена Наказом СБУ від 16.07.2008 року №547) та долученням до відповіді копії означеного висновку із вилученням інформації обмеженого доступу, у відповідності до ч.7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Одночасно, у відповіді вказано про право, визначене ст. 10 Закону України №2939 від 13.01.2011 року, а саме, особистого ознайомлення із даним документом без обмежень в приймальні Управління СБУ у Львівській області.

21.05.2014 року позивач надіслав запит на інформацію Голові ОСОБА_2 безпеки України ОСОБА_3 щодо підстав обмеження (лист УСБУ у Львівській обл. від 08 травня 2014 року) права доступу до повної інформації документу № 2071 від 02.07.1997 року та надання копій матеріалів, що обґрунтовують це рішення. 22 травня 2014 року СБУ направило для розгляду вказаний запит до УСБУ у Львівські області із супровідним листом № 22/4/П- 223-П/45 з проханням про результати розгляду повідомити автора і надіслати до СБУ копії відповіді. Тобто СБУ діяло на підставі п.3.1. Інструкції про порядок забезпечення доступу до публічної інформації у ОСОБА_2 безпеки України, затвердженої Наказом Центрального Управління СБУ від 14.07.2011 року № 231 (зареєстрованої в МЮУ 12.07.2011 року за №851/19589), і даний інформаційний запит скеровано до Управління СБУ у Львівській області, компетенції якого стосувалася запитувана позивачем інформація. Відповідно до реєстраційного вхідного номеру вх. № П-19-п запит надійшов до УСБУ у Львівській області цього ж дня. 26 травня 2014 року позивачу було відправлено відповідь з розясненням про те, що документу - висновку № 2071 від 02.07.1997 року, отримати повну інформацію з якого просив заявник, присвоєно гриф обмеження доступу «для службового користування». Позивачу вже направлялась копія документу, з попередньо вилученою інформацією, що не підлягала, згідно ч. 7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Також заявника повідомлено, що вилучені з документу відомості підпадають під вимоги п. 1.3, 2.4, 2.6, 2.7, 5.18 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у СБУ із долученням копії Наказу СБУ від 21.08.2012 року № 400 «Про затвердження переліку відомостей, що становлять службову інформацію у СБУ». Крім цього заявнику вкотре нагадувалось що із запитуваним документом він може ознайомитись особисто в приймальні УСБУ у Львівській області без обмеження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року № 2657-XII (в редакції від 13.11.1992 року, чинній на момент складення висновку № 2071 від 02.07.1997 року), під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про інформацію», інформація про особу - це сукупність документованих або публічно оголошених відомостей про особу. Основними даними про особу (персональними даними) є: національність, освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Джерелами документованої інформації про особу є видані на її ім'я документи, підписані нею документи, а також відомості про особу, зібрані державними органами влади та органами місцевого і регіонального самоврядування в межах своїх повноважень. Забороняється збирання відомостей про особу без її попередньої згоди, за винятком випадків, передбачених законом.

Кожна особа має право на ознайомлення з інформацією, зібраною про неї.

Згідно ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Частиною 2 статті 6 Закону встановлено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону.

Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Згідно статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Частина 2 статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. Строк розгляду запиту розпорядник інформації може продовжити до 20 робочих днів у разі, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно ст. 19 цього Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до положень ст. 20 «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про ОСОБА_2 безпеки України», систему ОСОБА_2 безпеки України складають Центральні управління ОСОБА_2 безпеки України, підпорядковані йому регіональні органи, органи військової контррозвідки, військові формування, а також навчальні, науково-дослідні та інші заклади ОСОБА_2 безпеки України. Частиною третьою статті 10 встановлено, що Центральне управління СБУ видає положення, накази, розпорядження, інструкції, дає вказівки, обовязкові для виконання у системі СБУ.

Колегія суддів дійшла висновку, що інформаційний запит позивача розглянутий в межах одного відомства із дотриманням строку розгляду запиту на інформацію, визначеного ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Оскільки 01 липня 2014 року ОСОБА_1 направив заяву щодо порушення його прав при розгляді запиту на інформацію від 21.05.2014 року Голові СБУ ОСОБА_3 Дане звернення 07.07.2014 року надійшло на адресу СБУ та зареєстровано за № П-4713, цього ж дня вказане звернення, згідно вказівки керівництва СБУ (доручення вх.№П-4713 від 07.07.2014 року), скеровано для розгляду в Управління СБУ України у Львівській області, відповідно до п. 1.5. Інструкції про порядок розгляду в ОСОБА_2 безпеки України звернень громадян, затвердженої Наказом СБУ від 27.01.2005 року №44 (зареєстрованої в МЮУ 16.02.2005 року за №240/10520). Що в свою чергу не суперечить і вимогам Закону України «Про звернення громадян» так як процедура вирішення питань порушених ОСОБА_1 регулюються вказаним Законом України і її слід вважати як скаргу, передбачену ч.4 ст.3 вищезазначеного Закону. На дане звернення 02.08.2014 року (за вих. №62/11/2-П-468/14) регіональним органом безпеки надана відповідь на поставлені ОСОБА_1 питання щодо правомірності вилучення з висновку №2071 від 02.07.1997 року інформації обмеженого доступу, а саме керуючись ч.7 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» при дотриманні Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у ОСОБА_2 безпеки України, затвердженої Наказом СБУ №400 від 21.08.2012 року. Знову ж таки, відповідач - УСБУ у Львівській області у відповіді повідомив ОСОБА_1 про право, передбачене ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме на ознайомлення із висновком №2071 від 02.07.1997 року без обмеження.

А відтак, судом не враховуються обґрунтування позовних вимог позивача про надання необґрунтованої, необєктивної відповіді на заяву від 01.07.2014 року, так як остання підготовлена при дотриманні вимог Закону України «Про звернення громадян», своєчасна та аргументована.

13 серпня 2014 року ОСОБА_1 на ім'я Голови СБУ ОСОБА_3 надіслав запит на інформацію щодо матеріалів розгляду СБУ заяви від 01.07. 2014 року. 13.08.2014 року позивач - ОСОБА_1 на імя Голови СБУ подав «запит на інформацію щодо матеріалів розгляду СБУ заяви ОСОБА_1 від 01.07.2014.» У відповідності до п.3.1. Інструкції №231 даний інформаційний запит 14.08.2014 року скеровано до Управління СБУ у Львівській області, з огляду на характер запитуваних відомостей та документальних матеріалів. Водночас, регіональним органом безпеки 19.08.2014 року за №62/11/2-П-35-п/14 ОСОБА_1 надана відповідь із долученням запитуваних документальних матеріалів.

24 листопада 2014 року на адресу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_1 надіслав інформаційний запит, який цього ж дня зареєстрований за реєстраційним номером П-49-п. В запиті ОСОБА_1В просив надати інформацію щодо документу №62/11/2-2568 від 01.08.2014 року та його копію. У свою чергу 27.11.2014 року за вих. №62/11/П-49-п Управління СБУ у Львівській області ОСОБА_1В надало відповідь за результатами розгляду запиту, у якій повідомлено про підстави відмови у наданні запитуваних відомостей, так як викладена в протоколі №62/11/2-2568 від 01.08.2014 року інформація є службовою, а самому документу присвоєно гриф «Для службового користування». Водночас, як відмічено у відповіді запитуваний документ - протокол експертної комісії №№62/11/2-2568 від 01.08.2014 року, становить внутрівідомчу кореспонденцію, повязану з процесом прийняття рішення, відображеного у самому ж протоколі.

Статтею 7 Закону України «Про ОСОБА_2 безпеки України» визначено право громадськості на інформацію про діяльність СБУ, водночас в частині 3 встановлена заборона щодо розголошення інформації з обмеженим доступом.

Згідно з положеннями ст. 37 Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію, що є власністю держави, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 року за №1893- ознайомлення та робота з документами з грифом «ДСК» може здійснюватися з дозволу керівників організацій, у володіння та розпорядженні яких перебувають ці документи. Положення вищевказаної Постанови №1893 передбачає право для організацій авторів документів з грифом «Для Службового користування» до ознайомлення з ними, а не обовязок.

З огляду на вищезазначене всі інформаційні запити і звернення позивача були розглянуті у чіткій відповідності до положень Законів України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян», з урахуванням Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у ОСОБА_2 безпеки України, затвердженого Наказом СБУ №400 від 21.08.2012 року, Інструкції про порядок розгляду в ОСОБА_2 безпеки України звернень громадян, затвердженої Наказом СБУ від 27.01.2005 року №44 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.02.2005 за № 240/10520), Інструкції про порядок забезпечення доступу до публічної інформації у ОСОБА_2 безпеки України, затвердженої Наказом ЦУ СБУ №231 від 14.06.2011 року (зареєстрованого в МЮУ 12.07.2011 року за №851/19589). За результатами розгляду у встановлені терміни були надані вичерпні та аргументовані відповіді у відповідності до чинного законодавства.

Колегія суддів дійшла висновку, при перегляді апеляційної скарги та пояснень, які направлені позивачем, що відповіді на інформаційні запити та заяву відповідачами надані вчасно, без порушення строків та процедури, передбачених ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», натомість позивач ОСОБА_1 не обґрунтовує яким чином порушено його права та інтереси відповідачами, не зазначає в чому полягають протиправні дії відповідача Управління СБУ у Львівській області та неповнота розгляду його запитів та звернення. Не є також протиправними дії відповідача щодо надання копії висновку службового розслідування за вх.№2071 від 02.07.1997 року за виключенням інформації обмеженого доступу, оскільки даному документі присвоєно гриф «Для службового користування», що встановлено судом, які відповідають ч.7.ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», у разі, якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої не обмежений.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що не є протиправними дії щодо оформлення протоколу експертної комісії УСБУ у Львівській області №62/11/2-2568 від 01.08.2014 року, дане право передбачено Наказом СБУ №400 від 21.08.2012 року «Про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у ОСОБА_2 безпеки України». І не є протиправними дії відповідача по написанню висновку №62/11/2-2170п від 02.08.2014 року, так як дане право прописано в Інструкції про порядок розгляду в ОСОБА_2 безпеки України звернень громадян, затвердженої Наказом СБУ від 27.01.2005 року №44 (зареєстрованої в МЮУ 16.02.2005 року за №240/10520). Дані дії жодним чином не впливають та не обмежують права позивача щодо отримання інформації за запитами, оскільки рішення про вилучення інформації обмеженого доступу приймалося на підставі законодавства у сфері інформаційних відносин, а не на підставі протоколу та висновку, як хибно вважає позивач.

Позивач вважає, що порушено його право повязане із приховуванням інформації викладеної у висновку службового розслідування вх.№2071 від 02.07.1997 року, однак йому повідомлялося про можливість ознайомлення із даним документом без обмеження, відповідно до ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (листи: №62/11/П-14-п від 08.05.2014 року, №62/11/П-19-п від 26.05.2014 року, №62/11/2-П-468 від 02.08.2014 року), що у свою чергу спростовує твердження позивача що приховування інформації та не обґрунтовано останнім жодними доказами, що досліджено судом при перегляді матеріалів справи та поданої апеляційної скарги. Не є протиправними дії відповідача ОСОБА_2 безпеки України щодо відсутності контролю під час розгляду інформаційних запитів та заяви позивача, так як відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про звернення громадян», Інструкції про порядок розгляду в ОСОБА_2 безпеки України звернень громадян, затвердженої Наказом СБУ від 27.01.2005 року №44 (зареєстрованої в МЮУ 16.02.2005 року за №240/10520), Інструкції про порядок забезпечення доступу до публічної інформації у ОСОБА_2 безпеки України, затвердженої Наказом Центрального Управління СБУ від 14.07.2011 року № 231 (зареєстрованої в МЮУ 12.07.2011 року за №851/19589), інформаційні запити розглянуті у строки визначенні вказаним законодавством, підготовлено повні та обєктивні відповіді за результатами їх розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведені факти протиправності дій та бездіяльності відповідачів, а позовні вимоги та обґрунтування в апеляційній скарзі спростовані належними та допустимими доказами, тому в задоволенні адміністративного позову відмовлено правомірно.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року у справі №813/8282/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено 16.12.2015 року