Справа № 823/5157/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року справа № 823/5157/15

11 год. 10 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Будченко А.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Павленко Л.О.,

представника військової частини НОМЕР_1 Петровського В.В.,

представника квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України Свириденка В.М.,

третьої особи Візьми А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , про визнання незаконними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 подала позов, в якому просить:

- визнати незаконними дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ;

- скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2015 в частині дати постановки на облік в списках на отримання службового житла сім`ї прапорщика ОСОБА_1 згідно рапорту № 355 від 21.05.2013;

- скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2015 про залишення дати постановки в списках на отримання службового житла сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згідно рапорту № 355 від 21.05.2013;

- зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 , квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква Міністерства оборони України зарахувати прапорщика ОСОБА_1 в черзі на отримання службового житла в списках військової частини НОМЕР_1 з урахуванням часу подання рапорту на забезпечення службовою житловою площею сім`ї ОСОБА_2 , тобто з 28.12.2006.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що право на отримання службового житла сім`ї ОСОБА_1 виникло з моменту подання рапорту її чоловіка ОСОБА_2 , тобто з 28.12.2006, незважаючи на подання 21.05.2013 позивачем окремого рапорту про забезпечення службовим житлом, оскільки загальні засади житлового права та спеціальне законодавство спрямовані на забезпечення житлом військовослужбовців і членів їх сімей з урахуванням часу перебування на квартирному обліку всієї сім`ї.

Позивач та її представник в судовому засіданні адміністративний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

ОСОБА_2 , як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача також адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов військова частина НОМЕР_1 просила в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що приймаючи рішення про відмову прапорщику ОСОБА_1 в зарахуванні її в черзі на отримання службового житла датою написання рапорту її чоловіком, який втратив право на отримання службового житла, житлова комісія діяла в межах та відповідно до чинного законодавства, оскільки жодним нормативно-правовим актом, що регулює відносини в сфері забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, така можливість не передбачається.

Крім того, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 не позбавила позивача права на отримання житла, оскільки остання разом з сім`єю залишилася перебувати в черзі на отримання житла.

Представник військової частини НОМЕР_1 в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях.

В письмових запереченнях на адміністративний позов квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква Міністерства оборони України просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши при цьому, що квартирно-експлуатаційний відділ діє на виконання рішень житлової комісії, а тому його повноваження є похідними від рішень та дій житлової комісії.

Представник квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та представників сторін, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

28.12.2006 ОСОБА_2 , як військовослужбовець, подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 , в якому просив розглянути питання про надання йому службового житла в місті Черкаси, склад сім`ї: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 .

Наказом командувача Повітряних сил Збройних сил України (по особовому складу) від 11 листопада 2010 року № 609 майора ОСОБА_2 відповідно до частини 6 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

21.05.2013 ОСОБА_1 подала рапорт на отримання службового житла.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (протокол № 7 від 17 березня 2015 року) постановлено, що майор запасу ОСОБА_2 втратив право на отримання службового житла, але згідно рапорту дружини (від 21.05.2013) постановлено залишити в черзі на отримання службового житла зі складом сім`ї три особи: прапорщик ОСОБА_1 , майор запасу ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 .

19.10.2015 ОСОБА_1 подала рапорт про зміну дати постановки її сім`ї на облік для отримання службового житла з 21.05.2013 на 28.12.2006, тобто датою подання рапорту на отримання службового житла її чоловіком.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (протокол № 21 від 19 жовтня 2015 року) постановлено залишити дату постановки в списках на отримання службового житла згідно рапорту прапорщика ОСОБА_1 від 21.05.2013 без змін, оскільки відсутній механізм постановки одного з подружжя на облік потребуючих отримання службового житла датою зарахування в списки іншого з подружжя, після втрати права на отримання службового житла.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Абзац 1 пункту 1 статті 12 вказаного Закону передбачає, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами, а згідно абзацу 3 пункту 1 цієї статті військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Відповідно до абзацу 7 пункту 1 статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей визначає Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі за текстом Порядок).

Пунктом 7 Порядку передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями.

Пункт 12 Порядку передбачає, зокрема, що службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби.

Відповідно до пункту 14 Порядку службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця в даному або іншому населеному пункті). Члени сім`ї військовослужбовця дають письмову згоду на проживання в службовому житловому приміщенні. Військовослужбовець та повнолітні члени його сім`ї беруть письмове зобов`язання щодо звільнення службового житлового приміщення в передбачених законодавством випадках.

Згідно пункту 21 Порядку при звільненні з військової служби військовослужбовець підлягає виселенню із службового житлового приміщення з усіма членами сім`ї, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність з чинним законодавством наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі за текстом Інструкція).

Пункт 1.3 Інструкції передбачає, зокрема, що забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом надання службових жилих приміщень військовослужбовцям.

Пунктом 3.1 Інструкції передбачено, зокрема, що: військовослужбовці та члени їх сімей, за відсутності в них за місцем проходження служби жилого приміщення, мають право на отримання службових жилих приміщень; службове жиле приміщення надається під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби; службове жиле приміщення надається військовослужбовцю на підставі рапорту на отримання службового житла, облікованого в журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових жилих приміщень.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції службові жилі приміщення надаються військовослужбовцям за місцем проходження ними військової служби шляхом видання на підставі списку розподілу службової житлової площі в гарнізоні наказу начальника гарнізону. У гарнізоні міста Києва службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям шляхом затвердження Міністром оборони України Списку розподілу службової жилої площі.

Аналізуючи вищевказані положення, суд погоджується з висновком військової частини НОМЕР_1 про те, що приймаючи рішення про відмову прапорщику ОСОБА_1 в зарахуванні її в черзі на отримання службового житла датою написання рапорту її чоловіком, який втратив право на отримання службового житла, житлова комісія діяла в межах та відповідно до чинного законодавства, а посилання позивача на пункт 2.10 Інструкції суд вважає помилковим, оскільки даний пункт регулює питання зарахування на квартирний облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі 24.12.2015.