Справа № 820/9069/15
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 р.Справа № 820/9069/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Пянової Я.В.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2015р. по справі № 820/9069/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області , Головного державного ревізора-інспектора Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_2 , Головного державного ревізора-інспектора Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_3 , Головного державного ревізора-інспектора Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_4 , Головного державного ревізора-інспектора Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_5

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі Індустріальна ОДПІ, відповідач 1), Головного державного ревізора-інспектора Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_2 (далі - відповідач 2), Головного державного ревізора-інспектора Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_3 (далі - відповідач 3), Головного державного ревізора-інспектора Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_4 (далі - відповідач 4), Головного державного ревізора-інспектора Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_5 (далі - відповідач 5), в якому просив визнати протиправними дії відповідачів: 2, 3, 4, 5 при здійсненні наміру провести фактичну перевірку у зв'язку з ненаданням копії наказу відповідача 1 від 21.08.2015 р. № 166 "Про проведення фактичної перевірки" фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1; визнати протиправними дії відповідачів: 2, 3, 4, 5 при здійсненні наміру провести фактичну перевірку у зв'язку з непред'явленням наказу відповідача 1 від 21.08.2015 р. № 166 "Про проведення фактичної перевірки" фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 1 від 21.08.2015 р. № 166 "Про проведення фактичної перевірки".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 р. у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову - про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача 1 заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 серпня 2015 року головними державними ревізорами-інспекторами Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на підставі наказу Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області №166 від 21.08.2015 року та направлень на перевірку №№ 140 - 143 від 21.08.2015 року було здійснено вихід за місцем провадження господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, вул. О. Ульянова, 37, яка позивачем зазначена в заяві про застосування спрощеної системи оподаткування від 08.09.2010 року, з метою проведення фактичної перевірки останнього.

У зв'язку з не допуском позивачем посадових осіб до такої перевірки, останніми було складено акт від 26.08.2015 р.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів та правомірністю винесення наказу на перевірку від 21.08.2015 року № 166, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому оскаржувані дії та наказ є правомірними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) передбачено, що контролюючи органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому, фактична перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до приписів пункту 80.2 статті 80 ПКУ, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, визначених Кодексом, зокрема, у разі у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пункт 80.2.7).

Статтею 16 Закону України "Про інформацію" передбачено, що податкова інформація це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань та функцій у порядку, встановленому Кодексом.

Відповідно до приписів підпункту 74.1 статті 74 ПКУ, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючого органу або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Однією з функцій контролюючих органів є здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів (пп.19-1.1.2 п. 19-1.1. ст. 19-1 Кодексу), а також забезпечення достовірності та повноти обліку платників податків та платників єдиного внеску, суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, об'єктів оподаткування та об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням (пп.19-1.1.8 п. 19-1.1. ст. 19-1 Кодексу).

В ході судового розгляду справи встановлено, що фактична перевірка позивача призначена на підставі підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПКУ, у зв'язку з отриманням листа ГУ ДФС у Харківській області від 18.08.2015р. №8757/7/20-40-17-01-11, в якому, з посиланням на лист Прокуратури Харківської області від 27.07.2015р. №17/1-1842 вих-15, відповідача зобов'язано вирішити питання щодо проведення перевірки законності підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1

Крім того, Прокуратурою Харківської області в листі зазначено, що в межах проведення слідчих дій встановлено факт провадження позивачем підприємницької діяльності з порушенням норм чинного законодавства.

Підстава для проведення спірної перевірки, визначена підпунктом підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПКУ, виникає у зв'язку із отриманням контролюючим органом інформації про порушення суб'єктом господарювання трудового законодавства, у тому числі і щодо виплати заробітної плати та утримання (сплати) з неї відповідних податків (зборів), а отже відомості, зазначені Прокуратурою Харківської області у згаданому листі, в частині встановлення обставин провадження позивачем підприємницької діяльності з порушенням норм чинного законодавства, беззаперечно, могли стосуватися і порушень у сфері дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Таким чином, отримання податкової інформації від регіонального органу державної фіскальної служби до його територіального підрозділу, яка свідчить про порушення суб'єктом господарювання законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, є законодавчо обґрунтованою підставою для проведення фактичної перевірки.

З огляду на наявність обставини, визначеної підпунктом 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПКУ, керівником контролюючого органу правомірно прийнято рішення про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, оформлене наказом від 21.08.2015 р. за №166.

Відповідно до підпункту 81.1 статті 81 ПКУ посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З метою створення належних умов для виконання службових обов'язків працівниками органів Державної фіскальної служби, встановлення однакового підходу до оформлення та видачі службових посвідчень ДФС України затверджено Наказ "Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби" від 23.10.2014 р., №207.

Пунктом 3 вказаного Наказу № 207 до отримання посвідчень, посадовим особам фіскальної служби дозволено використовувати посвідчення посадових осіб органів доходів і зборів при незмінності назви посади працівника; начальникам головних управлінь, митниць, Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, ДПІ (СДПІ), спеціалізованих департаментів та органів, що утворені відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 311, видавати працівникам довідки про їх приналежність до посадових осіб органів ДФС, які використовувати виключно з паспортом громадянина України.

Так, повноваження посадових осіб, які прибули для проведення фактичної перевірки позивача, а саме: головних державних ревізорів-інспекторів відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб та доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОДПІ ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було підтверджено відповідними довідками, що надані для огляду позивача перед початком перевірки разом із паспортами громадянина України, наказом на проведення фактичної перевірки від 21.08.2015 року №166 та направленнями на перевірку від 21.08.2015 р. №140, №141, №142, №143.

В апеляційній скарзі позивач посилається на ненадання йому копії наказу на перевірку під розписку.

Проте, колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи апеляційної скарги, оскільки матеріалами справи (акт не допуску до проведення перевірки від 26.08.2015 р.) підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 відмовився від отримання копії спірного наказу з огляду на не зазначення в ньому підстави призначення фактичної перевірки, що беззаперечно свідчить про обізнаність позивача з його змістом та намаганням посадових осіб ОДПІ вручити його копію особисто ФОП ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства.

Окрім того, в силу приписів пункту 81.1 статті 81 ПКУ непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Отже, законний інтерес платника податків в проведенні контролюючим органом фактичної перевірки за дотриманням умов, встановлених законом, захищений наділенням його правом не допускати посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Позивач скористався наданим правом та не допустив посадових осіб ОДПІ до проведення фактичної перевірки, про що свідчить акт не допуску до перевірки ФОП ОСОБА_1 26.08.2015 р., чим вичерпав правові наслідки оскаржуваних дій щодо протиправності наміру головних державних ревізорів - інспекторів ОДПІ провести фактичну перевірку.

А відтак, суд першої інстанції правомірно не вбачає протиправності в діях відповідачів, які б потягли для позивача негативні наслідки, що потребує судового захисту в розумінні положень ст. 2 КАСУ.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що заявляючи в апеляційній скарзі вимогу про визнання неправомірними дій головних державних ревізорів - інспекторів ОДПІ ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивач жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції щодо законності та правомірності дій посадових осіб ОДПІ при здійсненні наміру провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1

Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі на розповсюдження дій мораторію на проведення спірної перевірки, колегія суддів зауважує на таке.

З 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-УШ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон №71), пунктом 3 "Прикінцевих положень" якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому, зазначене обмеження не поширюється, зокрема, з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари; на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Спірна фактична перевірка була ініційована з питання дотримання позивачем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до положень пункту 80.6 ст.80 ПКУ під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з'ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Отже, наслідком такої перевірки є застосування/незастосування до платника податків юридичної відповідальності у вигляді нарахування податку на доходи фізичних осіб.

Таким чином, обмеження, встановлені Законом №71, не поширюються на проведення контролюючим органом таких перевірок.

Також, необхідно зауважити на те, що здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок, в тому числі й фактичних, відноситься до компетенції контролюючого органу, що прямо передбачено положеннями підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПКУ.

Відтак, відповідні дії посадових осіб з наміру провести фактичну перевірку позивача не несуть за собою самостійних правових наслідків, а отже не спричиняють факту порушеного права, на захист якого подано адміністративний позов.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не надав, натомість відповідачі довели відсутність протиправних дій зі свого боку, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2015р. по справі № 820/9069/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст ухвали виготовлений 22.12.2015 р.