Справа № 22-а-20655/11
Суддя: Турік В.П.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія - 10.3.2 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

05 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання дій протиправними та зобовязання виконати перерахунок розміру недоплаченої суми щомісячної одноразової допомоги до Дня Перемоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради (надалі - УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради) про визнання дій протиправними та зобовязання виконати перерахунок розміру недоплаченої суми щомісячної одноразової допомоги до Дня Перемоги, посилаючись на те, що відповідач, в порушення ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виплачував йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 3-ї групи, щорічну допомогу до 5 травня за 2007, 2008 та 2009 роки не в повному обсязі.

Просив суд визнати протиправними дії відповідача в частині недонарахування та недоплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007, 2008 та 2009 роки в розмірі, передбаченому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та стягнути з відповідача на його користь суму такої допомоги в розмірі 9015,42 грн.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії посадових осіб УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради стосовно відмови у перерахунку та виплати сум щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги, передбачену п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобовязано УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з розрахунку 7-ми мінімальних пенсій за віком, встановлених Законом України «Про державний бюджет України» у 2009 році.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на неврахування судом того, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік здійснена позивачу за 2009 рік у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2009 року № 211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» в сумі 380 грн. Крім того відповідач вважає, що суд помилково застосував до спірних правовідносин показник мінімального розміру пенсії за віком, встановлений ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, є інвалідом 3-ї групи, у звязку з чим УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, на обліку якого він перебуває, йому виплачує щорічно разову грошову допомогу до 5 травня як інваліду війни.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності факту неправомірності дій відповідача стосовно відмови виплати на користь позивача в 2009 році суми щорічної разової допомоги до 5 травня як інваліду війни 3-ї групи в розмірах, визначених ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту», й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити нарахування та виплату суми такої допомоги у відповідності до вищевказаної норми Закону.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування на 2009 рік норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплати щорічної разової допомоги до 5 травня як інваліду війни.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з права позивача на отримання щорічної допомоги до 5 травня за 2009 рік в розмірі, передбаченому ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту».

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, дія якої відновлена Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, щорічно до 5 травня інвалідам війни 3-ї групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

На час виплати у 2009 році УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради на користь ОСОБА_2 суми допомоги до 5 травня дія ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо розміру такої допомоги зупинена не була.

Разом з тим, як вбачається з відповіді УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 09.11.2009 року (а.с. 4), щорічна допомога до 5 травня виплачена позивачу в сумі 380 грн., що не відповідає розміру, передбаченому ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача щодо виплати на користь позивача щорічної допомоги до 5 травня у 2009 році є правильним, відповідає вимогам діючого законодавства та підтверджується матеріалам справи.

У звязку з чим, доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати щорічної допомоги до 5 травня позивачу як інваліду війни на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18.03.2009 року № 211 є необґрунтованими, оскільки вказаний нормативний акт суперечать положенням ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Визначаючи розмір щорічної разової допомоги до 5 травня, який повинен нарахувати та сплатити відповідач на користь позивача, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно застосував розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, встановленого чинним законодавством на кожний бюджетний рік, зокрема ст. 54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду залишенню без змін відповідно до ст. 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: