Справа № 2а-18959/11/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

25 грудня 2015 року 09:10 справа №2а-18959/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Державного агентства земельних ресурсів України 2. Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України у Херсонській області 3. Відділу Державного агентства земельних ресурсів України у Генічеському районі Херсонської області 4. Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру 5. Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області 6. Відділу Держгеокадастру у Генічеському районі Херсонської області
треті особи1. Начальник Відділу Державного агентства земельних ресурсів України у Генічеському районі Херсонської області 2. Начальник відділу Держгеокадастру у Генічеському районі Херсонської області
проскасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного комітету України із земельних ресурсів (далі по тексту - відповідач 1), Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Херсонській області (далі по тексту - відповідач 2) та Відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області (далі по тексту - відповідач 3), за участю третьої особи - Голови комісії з проведення реорганізації Державного комітету України із земельних ресурсів (далі по тексту - третя особа), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить: 1) визнати неправомірними дії відповідачів щодо звільнення позивача з посади начальника Відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області; 2) скасувати наказ відповідача 1 від 25 листопада 2011 року №385 КТ; 3) скасувати наказ відповідача 2 від 28 листопада 2011 року №131-К; 4) скасувати наказ відповідача 3 №36-К від 29 листопада 2011 року; 5) поновити позивача на посаді начальника Відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області; 6) стягнути з Відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2015 року К/800/21979/13, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року скасовано, а справу №2а-18959/11/2670 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2015 року адміністративну справу №2а-18959/11/2670 прийнято до провадження та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року замінено первинних відповідачів - Державний комітет України із земельних ресурсів, Головне управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Херсонській області та Відділ Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області їхніми правонаступниками - Державним агентством земельних ресурсів України, Головним управлінням Державного агентства земельних ресурсів України у Херсонській області та Відділом Державного агентства земельних ресурсів України у Генічеському районі Херсонської області відповідно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року виключено зі складу третіх осіб голову комісії з проведення реорганізації Державного комітету України із земельних ресурсів та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Начальника відділу Державного агентства земельних ресурсів України у Генічеському районі Херсонської області (далі по тексту - третя особа 1).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року закінчено підготовче провадження та призначити справу №2а-18959/11/2670 до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2015 року залучено до участі в адміністративній справі Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області та Відділ Держгеокадастру у Генічеському районі Херсонської області в якості співвідповідачів та Начальника відділу Держгеокадастру у Генічеському районі Херсонської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів.

В судовому засіданні 09 грудня 2015 року позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, відповідач 1 та відповідач 4 заперечили проти задоволення позовних вимог, відповідач 2, відповідач 3, відповідач 5, відповідач 6 та треті особи своїх представників до суду не направили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідача 2, відповідача 3, відповідача 5, відповідача 6 та третіх осіб та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2011 року наказом Державного комітету України із земельних ресурсів "Про звільнення ОСОБА_1." №385-кт позивача звільнено з посади начальника Відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

28 листопада 2011 року наказом Головного управління Держкомзему у Херсонській області "Про звільнення ОСОБА_1." №131-к оголошено наказ від 25 листопада 2011 року №385-кт та наказано оголосити наказ від 25 листопада 2011 року №385-кт, здійснити повний розрахунок при звільненні відповідно до вимог чинного законодавства, повідомити у триденний термін про фактичне звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

29 листопада 2011 року наказом Відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області "Про звільнення ОСОБА_1." №36-к оголошено наказ від 25 листопада 2011 року №385-кт, наказано вважати позивача такою, що звільнена 29 листопада 2011 року із займаної посади.

Позивач вважає, що звільнення її з роботи та притягнення до дисциплінарної відповідальності безпідставні та незаконні, накази винесені з порушенням норм чинного законодавства про працю, без відповідного погодження з головою місцевої державної адміністрації, у наказах відсутня фактична підстава звільнення, тому вищезазначені накази мають бути визнані недійсними та скасовані, а її поновлено на роботі та виплачена компенсація за час вимушеного прогулу.

Відповідач 1 у письмовому заперечення проти адміністративного позову зазначив про відповідність оскаржуваних наказів вимогам законодавства та обґрунтував порушення позивачем своїх трудових обов'язків.

Відповідач 2 у письмову запереченні проти адміністративного позову зазначив про необґрунтованість позовних вимог та про наявність погодження Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області на звільнення позивача із займаної посади.

Відповідач 3 у письмовому запереченні проти адміністративного позову вказав на те, що твердження позивача не відповідають дійсності, та зазначив про відповідність наказів про звільнення вимогам чинного законодавства.

Відповідач 4 у письмовому запереченні проти адміністративного позову вказав на відповідність оскаржуваних наказів вимогам чинного законодавства та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідач 5 у письмовому запереченні проти адміністративного позову заперечив проти доводів позивача та зазначив, що оскаржувані накази є законними та такими, що прийнятті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України.

Відповідач 6 письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про державну службу" державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки, шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Статтею 10 Закону України "Про державну службу" визначено, що державний службовець зобов'язаний дотримуватися Конституції України та інших актів законодавства України, забезпечувати ефективну роботу та виконувати завдання державних органів відповідно до їх компетенції, не допускати порушень прав і свобод людини та громадянина, виконувати покладені на нього службові обов'язки, своєчасно і точно виконувати рішення державних органів чи посадових осіб, розпорядження і вказівки своїх керівників тощо. Державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень.

Згідно частини другої статті 11 Закону України "Про державну службу" конкретні обов'язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України "Про державну службу" за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Частиною другою статті 14 Закону України "Про державну службу" передбачено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Підстави припинення державної служби визначені статтею 30 Закону України "Про державну службу", якою передбачено, що державна служба може бути припинена на загальних підставах, передбачених Кодексом законів про працю України.

Статтею 36 Кодексу Законів про працю України встановлено, що підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 встановлено, що на підставі п.1 ст.41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Скасовуючи попередні рішення у справі та направляючи справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 14 липня 2015 року №К/800/21979/13 зазначив, що "Відмовляючи у позові з тих підстав, що факт одноразового грубого порушення трудових обов'язків, яке виразилось у неналежному зберіганні переданих до відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області восьми книг реєстрації державних актів на право власності на землю, права постійного користування землею, договорів оренди, доведено, суди в порушення вимог ст.ст. 86, 159 КАС України належним чином не з'ясували коли відповідачем було виявлено вказане порушення та не перевірили доводів позивачки про те, що при її звільненні порушено місячний та шестимісячний строки застосування дисциплінарного стягнення, передбачені ст. 148 КЗпП України. Позивачка посилалася на те, що з довідки про результати позапланової цільової перевірки у відділі Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області за період з 1 січня 2010 року по 1 листопада 2011 року від 4 листопада 2011 року (а.с. 13-25) вбачається, що у серпні 2011 року в ході проведення уточнення щодо першого та останнього записів у книгах реєстрації державних актів на право власності на землю, права постійного користування землею, договорів оренди Головним управлінням Державного комітету України із земельних ресурсів у Херсонській області до Державного комітету України із земельних ресурсів було направлено лист щодо надання окремого доручення для перевірки факту втрати зазначених книг посадовими особами відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області. Однак, ці доводи позивачки не перевірені, мотиви щодо них у судових рішеннях відсутні.

Крім того, судами не з'ясовано чи правомочною особою видано наказ про звільнення позивачки, та не наведено у рішеннях мотивів щодо відхилення доводів позивачки про звільнення її не уповноваженою особою..."

Як встановлює частина п'ята статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

На виконання вказівок Вищого адміністративного суду України, з метою дослідження механізму проведення перевірки заяв щодо протиправності будівництва Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Матеріали справи підтверджують, що позивач працювала у територіальному органі Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області з 01 жовтня 1997 року, а на посаді начальника відділу з 04 травня 2005 року по день звільнення.

Підставою наказу від 25 листопада 2011 року №385-кт визначено пояснення ОСОБА_1, лист Головного управління Держкомзему у Херсонській області від 14 листопада 2011 року №04-11/4994, службова записка Юридичного відділу.

В листі Головного управління Держкомзему у Херсонській області від 14 листопада 2011 року №04-11/4994 зазначено, що відповідно до наказу Головного управління Держкомзему у Херсонській області від 31 жовтня 2011 року №264-4 проведено позапланову цільову перевірку стану усунень порушень, виявлених попередніми перевірками, у Відділі Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області за період з 01 січня 2010 року по 01 листопада 2011 року. Вищезазначеним листом від 14 листопада 2011 року повідомлялося про порушення в роботі Відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області, а також про підтвердження факту відсутності у паперовому вигляді книг реєстрації у кількості 8 штук на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди.

Доводи викладені в листі від 14 листопада 2011 року підтверджуються довідкою про результати позапланової цільової перевірки у Відділі Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області за період з 01 січня 2010 року по 01 листопада 2011 року від 04 листопада 2011 року.

Стосовно факту відсутності книг реєстрації на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди в довідці від 04 листопада 2011 року встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в серпні 2011 року, в ході проведення уточнення щодо першої та останньої записів у книгах реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування, договорів оренди землі, Головним управлінням направлено листа від 23 серпня 2011 року №07-11/3496 до Держземагенства з проханням надати окреме доручення для перевірки факту втрати зазначених книг посадовими особами Держкомзему у Генічеському районі.

Таким чином, вищезазначене підтверджує, що у серпні 2011 року відповідачу 1 стало відомо про існування ймовірності втрати книг реєстрації, проте, достовірно цей факт у серпні не виявлено та не підтверджено відповідними документами.

Наказом Головного управління Держкомзему у Херсонській області та Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" від 15 грудня 2010 року "Про інвентаризацію та передачу документів" №157/81 затверджено склад комісій з проведення інвентаризації документів із ведення державного реєстру земель, наказано інвентаризаційним комісіям забезпечити проведення до 01 січня 2011 року інвентаризації документів із ведення державного реєстру земель.

Актом приймання-передачі документів із ведення державного реєстру земель від 10 січня 2011 року зафіксовано передачу від Генічеського районного відділу Херсонської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" до Відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області документів із ведення державного реєстру земель у кількості згідно із інвентаризаційними описами.

Інвентаризаційний опис №1 закритих книг реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 10 січня 2011 року підтверджує передачу Відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області 220 книг реєстрації у паперовому вигляді, серед яких і 8 штук, які в подальшому втрачено позивачем.

Акт від 10 січня 2011 року та інвентаризаційний опис №1 від 10 січня 2011 року підписано сторонами без зауважень.

Акт від 10 січня 2011 року та інвентаризаційний опис №1 від 10 січня 2011 року підписано всіма членами комісії та особисто матеріально- відповідальними особами.

Вищезазначене спростовує доводи позивача про те, що книги реєстрації до Відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області не передавалися.

Окрім того, у службовій записці Департаменту кадрової політики та персоналу від 15 листопада 2011 року №14767/0/721-11 зазначено, що начальник Генічеського районного відділу Херсонської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" Сочинський В.О. письмово пояснив, що ним особисто передано всі книги безпосередньо ОСОБА_1, після чого вона звіряла їх поштучно з Інвентаризаційним описом № 1.

Позивач перевіряла не тільки наявність самих книг, але і наявність всіх сторінок у зазначених книгах і тільки тоді давала вказівку співробітнику Відділу відносити перевірені книги до архіву Відділу. Після проведення остаточної передачі всіх наявних книг, ОСОБА_1 підписала та засвідчила печаткою Відділу один примірник Інвентаризаційного опису № 1. Отримавши від позивача належним чином оформлені і підписані по одному примірнику оригіналу Інвентаризаційних описів та Акту приймання-передачі, він передав їх до Херсонської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", залишивши собі копії.

Відповідно до пункту 1 Положення про управління (відділ) Держкомзему в місті (обласного та районного значення), затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 17 червня 2008 року №123, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2008 року за № 626/15317 (далі по тексту - Положення № 123) Управління (відділ) Держкомзему в місті (міст обласного та районного значення) є територіальним органом Держкомзему, підзвітним та підконтрольним Держкомзему та відповідно Республіканському комітету із земельних ресурсів Автономної Республіки Крим, Головному управлінню Держкомзему в області.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021 "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельної ділянкою, оренди землі" книга записів у паперовому вигляді зберігається у територіальному органі Держкомзему за місцем розташування земельної ділянки.

Відповідно до пункту 8 Положення №123 Головне управління очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади Головою Держкомзему.

Згідно пункту 9 Положення №123 Начальник головного управління: здійснює керівництво діяльністю головного управління і несе персональну відповідальність за виконання покладених на управління завдань; розподіляє обов'язки між своїми заступниками за погодженням з Головою Держкомзему; затверджує положення про структурні підрозділи і функціональні обов'язки працівників управління; призначає на посаду і звільняє з посади в установленому законодавством порядку працівників головного управління, а за погодженням з Головою Держкомзему - керівників його структурних підрозділів; призначає на посаду і звільняє з посади заступників начальників районних, міських (обласного і районного значення), міжміських, міськрайонних, міжрайонних управлінь (відділів) за поданням начальників відповідних управлінь (відділів); організовує планово-фінансову роботу в головному управлінні, затверджує кошториси управлінь та відділів земельних ресурсів у районах та містах відповідної області, здійснює внутрішній контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує формування та вдосконалення системи обліку; розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису головного управління; здійснює інші повноваження, передбачені чинним законодавством України та цим Положенням.

Отже, суд приходить до висновку, що забезпечення належного зберігання переданих до Відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області за актом приймання-передачі восьми книг реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди відносяться до повноважень начальника відділу згідно з пунктом 8 Положення № 123.

Матеріалами справи підтверджено скоєння позивачем одноразового грубого порушення трудової дисципліни, що виявилось у неналежному зберігання переданих до Відділу Держкомзему у Генічеському районі за актом приймання-передачі восьми книг реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди, так як наведене відносяться до повноважень начальника відділу, згідно з пунктом 8 Положення № 123, про що в матеріалах справи міститься копія акту відсутності книг реєстрації в паперовому вигляді.

Відповідно до статті 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно частини першої статті 147-1 Кодексу законів про працю України встановлено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Отже, матеріали справи підтверджують, що позивач порушила трудові обов'язки щодо забезпечення належного зберігання переданих до Відділу Держкомзему у Генічеському районі за актом приймання-передачі восьми книг реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди, як наслідок до неї правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Відповідно до статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 Кодексу законів про працю України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За аналізу вищевикладеного слідує, що факт втрати книг реєстрації у кількості 8 штук виявлено та підтверджено саме довідкою від 04 листопада 2011 року, яка доведена до відома відповідача 1 листом від 14 листопада 2011 року.

Письмові пояснення позивача від 23 листопада 2011 року факт втрати Відділом Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області книг реєстрації не спростовано, докази відсутності вини позивача у втраті книг реєстрації не наведено та до суду не надано, як не надано і належних доказів того, що книги реєстрації позивачу не передавалися.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що відповідачем 1 достовірно виявлено та підтверджено факт втрати книг реєстрації у кількості 8 штук саме 14 листопада 2011 року, що спростовує твердження позивача про порушення відповідачем 1 строків накладення дисциплінарного стягнення.

Докази того, що відповідачу 1 відомо про довідку зустрічної звірки у Відділі Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області від 29 вересня 2011 року, яким зафіксовано факт втрати книг реєстрації, матеріали справи не містять та до суду не надано.

Необхідно також зазначити, що листами від 17 червня 2011 року №02-05-01.4-143 та від 13 липня 2011 року №02-02-01.4-186 Відділ Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області повідомив Головне управління Держкомзему у Херсонській області про те, що вісім книг реєстрації фактично їм не передано.

У зв'язку з тим, що встановити дату втрати Відділом Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області вищезазначених книг реєстрації з наявних у справі доказів неможливо, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що відповідачем 1 правомірно зроблено висновок про відрахування дати вчинення проступку (втрати книг реєстрації) з 17 червня 2011 року, тобто з дати, коли про відсутність книг реєстрації позивач офіційно повідомив керівництво.

Окрім того матеріали справи підтверджують, що 29 листопада 2011 року актом про відмову начальника Відділу Держкомзему у Генічеському районі ОСОБА_1 у ознайомленні з наказом зафіксовано задовільний стан здоров'я позивача, її перебування на роботі, її небажання знайомитися з наказом про звільнення та оголошення наказу в присутності позивача.

Зазначене спростовує твердження позивача про те, що їй про звільнення повідомлено по телефону та перебування її на лікарняному 29 листопада 2011 року.

До суду також надано інформацію про присутність (відсутність) на роботі працівників Відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області станом на 29 листопада 2011 року, яка підписана особисто позивачем, що підтверджує факт її перебування на роботі 29 листопада 2011 року.

Стосовно відсутності погодження місцевої державної адміністрації Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Листом від 26 серпня 2010 року №100/01-220/02.18 Генічеська районна Державна адміністрація Херсонської області просило Державний комітет України із земельних ресурсів розглянути питання щодо звільнення з посади ОСОБА_1 у зв'язку із професійною байдужістю та бездіяльністю.

Листом від 14 листопада 2011 року №25-156-1509/9-11/404 Херсонська обласна державна адміністрація звернулася до Держкомзему з проханням розглянути питання щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Відділу Держкомзему у Генічеському районі у зв'язку із численними порушеннями нею трудових обов'язків та повну неспроможність забезпечити виконання завдань Уряду, покладених на територіальний підрозділ Держкомзему.

Матеріали справи не містять доказів того, що вищезазначені подання про звільнення позивача скасовані, відкликані або втратили чинність.

Таким чином, твердження позивача про відсутність погодження на звільнення ОСОБА_1 із займаної посади спростовано матеріалами справи.

Стосовно наявності повноважень на підписання наказу про звільнення від 25 листопада 2011 року №385-кт суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Наказ від 25 листопада 2011 року №385-кт підписано Головою Комісії з проведення реорганізації Держкомзему Козаченко О.В.

Пунктом 1 Указу Президента від 09 грудня 2010 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" №1085 утворено Держземагенство, реорганізувавши Держкомзем.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1996 року "Про порядок діяльності комісії для ліквідації міністерства, іншого центрального органу державної виконавчої влади" №170 у разі ліквідації в установленому порядку міністерства, іншого центрального органу державної виконавчої влади (далі - центральний орган) Кабінет Міністрів України утворює ліквідаційну комісію, призначає її голову та визначає термін ліквідації.

До повноважень ліквідаційної комісії, визначених пунктом 3 згаданої постанови Кабінету Міністрів України віднесено, поміж іншого, вирішення в установленому порядку питань щодо вивільнення працівників.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2010 року "Про утворення комісій з проведення реорганізації та ліквідації деяких центральних органів виконавчої влади" №2219-р утворено Комісію з проведення реорганізації Держкомзему, Головою якої призначено заступника директора департаменту - начальника відділу систематизації нормативно-правових актів Держкомзему Козаченко О.В., до повноважень якої віднесено забезпечення здійснення заходів, пов'язаних з реорганізацією Держкомзему.

Матеріали справи підтверджують, що станом на 11 липня 2011 року, Указом Президента України від 23 грудня 2010 року № 1168/2010 звільнено Голову Держкомзему Лисенка І.Ю. та Указом Президента України від 01 вересня 2011 року № 888/2011 - заступника Голови Держкомзему Левушевського І.Д.

З огляду на відсутність керівників Держкомзему станом на 25 листопада 2015 року та їх заступників, Голова Комісії з проведення реорганізації Держкомзему Козаченко О.В. в установленому порядку вирішувала питання звільнення з роботи працівників Держкомзему.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 визначено такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1996 року "Про порядок діяльності комісії для ліквідації міністерства, іншого центрального органу державної виконавчої влади" № 170 (далі по тексту - Порядок №170) та затверджено порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

За змістом пункту 19 вищезазначеного Порядку №170 для здійснення своїх повноважень голова комісії видає накази, використовуючи бланки органу виконавчої влади або територіального органу, що припиняється.

Підпунктом 4 пункту 21 Порядку №170 до повноважень голови комісії віднесено, зокрема, звільнення працівників. Видання відповідних наказів та підписання необхідних документів.

Таким чином, вищезазначеним підтверджується наявність у Голови Комісії з проведення реорганізації Держкомзему Козаченко О.В. повноважень щодо видання наказу про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Відповідно до пункту 11 Порядку розгляду питань щодо призначення та звільнення з посад керівників, затвердженого наказом Держкомзему від 13 червня 2002 року №96, на підставі наказу Держкомзему про призначення на посаду чи звільнення з посади за місцем роботи особи видається наказ, в якому фіксується дата початку роботи на відповідній посаді або дата припинення роботи.

З огляду на вищевикладене, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про правомірність оскаржуваних наказів та відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в частині скасування наказів відповідачів.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З вищенаведеного вбачається, що лише в разі прийняття рішення про поновлення на посаді та скасування оскаржуваних наказів, суд стягує з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, як наслідок, позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведено правомірності накладення на позивача дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов