Справа № 810/3668/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3668/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» до Київської митниці Державної фіскальної служби, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, Державна казначейська служба України, про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, Державна казначейська служба України та просило (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог):

- визнати протиправними дії та бездіяльність Київської митниці ДФС щодо скасування рішення про коригування митної вартості №125110011/2014/010201/2 від 04.12.2014;

- визнати протиправним та скасувати рішення (лист) Київської митниці ДФС №2344/4/10-70-60-04-47 від 19.03.2015;

- визнати протиправними дії Київської митниці ДФС щодо перерахування фінансової гарантії в розмірі 125939,25 грн. за митною декларацією №125110011/2014/021585 від 05.12.2014 до Державного бюджету України;

- зобов'язати відповідача скасувати рішення про коригування митної вартості №125110011/2014/010201/2 від 04.12.2014;

- зобов'язати Київську митницю ДФС видати подання-висновок про повернення ТОВ «Текссол-С» надмірно сплачених митних та інших платежів у розмірі 125939,25 грн. для його пред'явлення в територіальні органи Державної казначейської служби.

- відшкодувати з Державного бюджету України на користь ТОВ «Текссол-С» шкоду у вигляді понесених інфляційних витрат у розмірі 34362,10 грн. від несвоєчасного повернення фінансової гарантії, сплаченої для забезпечення сплати митних платежів із ввезеного товару на митну територію України за митною декларацією №125110011/2014/021585 від 05.12.2014 у розмірі 125939,25 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року: провадження у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування листа Київської митниці ДФС №2344/4/10-70-60-04-47 від 19.03.2015 було закрито; визнано протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС, що полягала у нерозгляді у строки, встановлені частиною 9 статті 55 Митного кодексу України, заяви позивача від 17.02.2015 вх. №01715/15; визнано протиправними дії Київської митниці ДФС щодо перерахування фінансової гарантії в розмірі 125939,25 грн. за митною декларацією №125110011/2014/021585 від 05.12.2014 до Державного бюджету України; зобов'язано Київську митницю ДФС скасувати рішення про коригування митної вартості №125110011/2014/010201/2 від 04.12.2014. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що товариство правильно визначило митну вартість товарів, а митний орган допустив протиправну бездіяльність, а тому зобов'язаний був повернути сплачену товариством фінансову гарантію.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, з метою проведення митного оформлення товару позивачем до Київської митниці була подана митна декларація від 03.12.2014 №125110011/2014/021585 із застосуванням основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну - за ціною договору (контракту).

04 Грудня 2014 року за результатами розгляду поданих позивачем документів, Київською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №125110011/2014/010201/2, згідно з яким вартість задекларованого товару митний орган визначив із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товарів.

Крім цього, Київською митницею ДФС складено картку відмови у прийняті митної декларації, оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №125110011/2014/00368.

Позивач на підставі частини 7 статті 55 Митного кодексу України здійснив заходи щодо випуску товару у вільний обіг під фінансову гарантію заявленого до митного оформлення товару за митною декларацією від 03.12.2014 №125110011/2014/021585.

Так, платіжним дорученням від 05.12.2014 позивач сплатив фінансову гарантію у розмірі 127000,00 грн.

В подальшому, випуск товарів здійснювався за митною декларацією від 05.12.2014 №125110011/2014/021585.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування, не були спростовані правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу. Разом з тим, зазначив, що позивачем жодних дій, передбачених Порядком повернення коштів вчинено не було, а тому позовні вимоги про зобов'язання відповідача видати подання-висновок про повернення ТОВ «Текссол-С» надмірно сплачених митних платежів спрямовані на майбутній захист ще не порушеного права, а відтак, є передчасними і задоволенню не підлягають.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, перегляду в апеляційному порядку підлягає лише та частина позовних вимог, які були задоволені судом першої інстанції та стали підставою до звернення апелянта зі скаргою.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Київської митниці ДФС видати подання-висновок про повернення ТОВ «Текссол-С» надмірно сплачених митних та інших платежів у розмірі 125939,25 грн. для його пред'явлення в територіальні органи Державної казначейської служби, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів врегульовані Митним кодексом України, Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за №1097/14364 (далі - Порядок №618), та Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженим Наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013 № 882/1188, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 січня 2014 року за № 146/24923 (далі - Порядок №882/1188).

Зокрема, згідно із частинами першою та четвертою статі 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до БК України та ПК України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником (головним бухгалтером) суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою та відповідний перелік документів, визначений даним Порядком.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу (за потреби) ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Згідно з п.12 Порядку №№882/1188 повернення надміру утриманої (сплаченої) суми податку на доходи фізичних осіб на поточний рахунок платника податку здійснюється органом Казначейства на підставі висновку, поданого органом Міндоходів до відповідного органу Казначейства, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку від дня отримання органами Міндоходів податкової декларації.

Системний аналіз наведених норм права в контексті конкретних обставин справи дає підстави до висновку, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів з питань: перевірки достовірності документів, що підтверджують країну походження товару, який переміщується на митну територію України; визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, - декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 ПК України, статті 45 БК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена у постановах від 15 квітня та 12 листопада 2014 року (справи №№ 21-21а14, 21-201а14 відповідно).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що протиправність рішення про коригування митної вартості товару №125110011/2014/010201/2 була встановлена лише 15 жовтня 2015 року постановою Київського окружного адміністративного суду, - колегія суддів дійшла висновку, що вимоги ТОВ «Текссол-С» про зобов'язання відповідача видати подання-висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів спрямовані на майбутній захист ще не порушеного права, а відтак, є передчасними і задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про відшкодування шкоди з Державного бюджету України у вигляді понесених інфляційних витрат, на підставі положень статті 1173 ЦК України, суд апеляційної зазначає наступне.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Водночас, інфляційні та три відсотки річних є штрафом за прострочення виконання грошового зобов'язання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного зобов'язання відповідно до ст.625 ЦК.

Так, відповідно до ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, зазначеною статтею ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду (лист Верховного суду України «Аналіз практики застосування статті 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» від 01.07.2014).

Враховуючи, що підставою звернення позивач до суду стала протиправна поведінка суб'єкта владних повноважень, на переконання колегії суддів, дія частини другої статті 625 ЦК України не поширюється.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а підстав для скасування оскаржуваної постанови суду, - немає.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 22 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.