Справа № 461/12446/15-а
Суддя: Фролова Л. Д.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/461/641/15
У Х В А Л А

21.12.2015 р. суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участі третьої особи управління земельних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради, про визнання незаконними рішення, дій відповідача, зобов'язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1) визнати незаконним п. 1.2 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради (далі ЛМР) № 605 від 08 серпня 2014 року «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає ЛМР» (зі змінами), яким затверджений додаток № 2;

2) визнати незаконною відмову ЛМР (лист від 27 липня 2015 року № 2403-3вих-2320) щодо погодження вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 69а;

3) зобовязати ЛМР погодити заяву ОСОБА_1 про вибір місця розташування земельної ділянки, надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суддя прийшов до висновку, що частина вимог позивача не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з огляду на нижчевикладене.

За приписами частин 1, 2 статті 2 Земельного кодексу України, земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 84 Земельного кодексу України, землі, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до 1 статті 2 Цивільного кодексу України, учасниками цивільних відносин є: держава Україна, ОСОБА_2 Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Положеннями статті 170 Цивільного кодексу України закріплено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою площею 0,04 га за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 69а, міська рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими воно вступає у відносини щодо користування і розпорядження землею. Тобто, при здійсненні повноважень розпорядника землі міська рада є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

Суд вважає, що у разі прийняття чи неприйняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність, користування чи оренду, тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, тому що виникає спір про цивільне право.

Такі висновки суду узгоджуються з практикою Верховного Суду України, висловленою в постановах від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, від 17 лютого 2015 року у справі № 21-551а14, від 16 грудня 2014 року у справі № 21-544а14, від 09 грудня 2014 року у справі № 21-308а14, від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, від 03 червня 2014 року у справі 21-144а14, від 14 лютого 2012 року у справі 21-1041во10 та № 21-1042во10, які в силу положень частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для врахування.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 названого Кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відтак позов (частина його вимог), предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, не може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суддя прийшов до висновку, що відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі в частині вимог про визнання незаконною відмови ЛМР щодо погодження вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 69а; зобовязання погодження заяву ОСОБА_1 про вибір місця розташування земельної ділянки, надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статі 109 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участі третьої особи управління земельних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради в частині вимог про визнання незаконною відмову ЛМР щодо погодження вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 69а; зобовязання погодити заяву ОСОБА_1 про вибір місця розташування земельної ділянки, надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Копію даної ухвали надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Л.Д. Фролова