Справа № 2а-1970/581/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Київ К/800/19717/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Гусятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області правонаступника Державної податкової інспекції у Гусятинському районі (далі - ДПІ) на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2015 року у справі № 2а-1970/581/12 за адміністративним позовом ОСОБА_2, як фізичної особи-підприємця, до ДПІ,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № 00081700 від 31.01.2012 щодо збільшення грошового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників.

Зазначила, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення спростовується наявними в матеріалах адміністративної справи первинними документами.

19 березня 2012 року постановою Тернопільського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2015 року, позов задоволено.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ № 00081700 від 31.01.2012 визнане протиправним та скасоване.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Тернопільського окружного адміністративного суду та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись па порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 25.01.2012 ДПІ була здійснена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_2 щодо правомірності нарахування податків та зборів за період з 1.01.2010 до 31.12.2010, за наслідками якої того ж дня був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що ОСОБА_2 у порушення вимог пп. 8.1.1, 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, п. 17.2 (а) ст. 17, п. 19.2 (а) ст. 19 Закону України «Про податок на дохід фізичних осіб» не утриманий та не перерахований до бюджету податок з доходів фізичних осіб у розмірі 27 244,35 грн.

31 січня 2012 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № 00081700 щодо збільшення ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників у розмірі 34 055,44 грн.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону України № 889-ІV від 22.05.2003 «Про податок з доходів фізичних осіб» оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Спеціальним нормативним документом з регулювання таких відносин є Указ Президента України № 727/98 від 3.07.1998 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» в редакції Указ Президента України № 746 від 28.06.1999.

Згідно з ст. 2 Указу доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності. Платник єдиного податку не є платником податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян) саме від здійснення того виду підприємницької діяльності, дохід від якої обкладається єдиним податком.

Суди обґрунтовано зазначили, що відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт (типова форма №КБ-2в, затвердженого наказом Мінрегіонбудут України № 554 від 4.12.2009), сума коштів, зазначена у графі 7 як заробітна плата (з врахуванням кількості, об'єму виконаних робіт), була отримана за реалізацію продукції (виконаних робіт, наданих послуг) згідно договорів № 58 від 27.04.2010, № 120 від 26.11.2010.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Гусятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області відхилити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.