Справа № 810/2996/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ 810/2996/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "Еркер"

до Управління Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "Еркер" з позовом до Управління Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області про визнання протиправним та скасування рішення від 23.04.2015 № 18 про накладення штрафу в сумі 102057,55 грн. та пені в розмірі 171048,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що частина 9 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування була виключена з 01.01.2011 у звязку з набранням чинності Закону України від 07.07.2010 № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Таким чином, на думку позивача, Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області не мало правових підстав для прийняття спірного рішення від 23.04.2015 № 18.

Крім того, зауважив, що з оскаржуваного рішення не вбачається як, за що і коли (за який період) підприємству нараховано фінансові санкції, коли саме виникла недоїмка по страховим внескам або її несплата чи несвоєчасна оплата до фонду. При цьому, стверджував, що на адресу підприємства не надходили вимоги Управління Пенсійного фонду щодо погашення недоїмки зі сплати страхових внесків, які були нараховані та не сплачені або несвоєчасно сплачені до фонду.

Наголошував, що згідно даних бухгалтерії станом на 23.04.2015 у підприємства відсутня заборгованість перед Пенсійним фондом по сплаті страхових внесків.

Таким чином, позивач вважає спірне рішення таким, що прийнято відповідачем протиправно у звязку з чим просив суд його скасувати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі та надав додаткові пояснення. Зазначив, що платіжним дорученням від 17.01.2015 ПП «Еркер» перерахувало на користь УПФУ заборгованість по сплаті страхових внесків у розмірі 89583, 21 грн. Враховуючи, що сума штрафу визначається виходячи з розміру страхових внесків, позивач вважає, що відповідачем не вірно розраховано суму фінансової санкції в оскаржуваному рішенні.

Крім того, представник позивача зауважив, що рішенням УПФУ у м. Білій Церкві Київської області № 2 від 16.02.2015 ПП «Еркер» вже було нараховано фінансові санкції та пеню за період 2009-2010 роки. Разом з цим, рішенням про результати розгляду скарги від 16.04.2015 № 23693/09-10 Пенсійний фонд України скасував вказане рішення, як таке що прийнято неправомірно.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що УПФУ у м. Білій Церкві Київської області було помилково визначено період нарахування пені, а саме з 20.03.2009 по 13.02.2015.

Таким чином, представник ПП «Еркер» наголошував, що всі наведенні в обґрунтування позовних вимог обставини свідчать про протиправність рішення УПФУ у м. Білій Церкві Київської області № 18 від 23.04.2015 про накладення штрафу в сумі 102057,55 грн. та пені в розмірі 171048,99 грн. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. В обґрунтування доводів заперечень зазначив, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України від 07.07.2010 № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Таким чином, на думку відповідача, управлінням було правомірно застосовано вимоги ч. 9 ст. 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування при прийнятті спірного рішення.

Крім того, пояснив, що форма рішення відповідає Додатку № 14 до підпункту 9.3.2 пункту 9.3 та пункту 10.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків за загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Відповідач не заперечував, відносно того, що 13.02.2015 ПП «Еркер» сплатило заборгованість по внесках за період з лютого 2009 по листопад 2010, водночас, звернув увагу суду, що спірне рішення було прийнято в звязку з тим, що за період з 20.03.2009 по 13.02.2015 у позивача наявні порушення строків сплати нарахованих страхових внесків, а не їх суми.

Таким чином, відповідач стверджував, що жодні доводи адміністративного позову не спростовують підстав для застосування до ПП «Еркер» штрафних санкцій.

З огляду на зазначене, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Приватне підприємство «Еркер» перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області.

23.04.2015 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області прийнято рішення № 18 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, згідно з яким позивачу на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за несвоєчасну сплату страхових внесків застосовано фінансові санкції і нараховано пеню за період з 20.03.2009 по 13.02.2015 на загальну суму 273106, 54 грн.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно з законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно з частиною шостою статті 20 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи картки особового рахунку (32%, 4%, 42 %) за період з 01.03.2009 по 31.07.2015, станом на 2011 рік за ПП «Еркер» перед Управлінням Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві рахувалась заборгованість зі сплати страхових внесків у розмірі 85193,62 грн. Зазначена сума заборгованості була сплачена підприємством у 2015 році.

У звязку з несвоєчасною сплатою позивачем страхових внесків Управлінням Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві було розраховано суму фінансових санкцій у розмірі 96311,71 грн. та пеню в сумі 163360,29 грн.

Крім того, з наявної в матеріалах справи картки особового рахунку (1% - 5%) за період з 01.03.2009 по 31.07.2015 вбачається, що станом на 2011 рік за ПП «Еркер» перед Управлінням Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві рахувалась заборгованість зі сплати страхових внесків у розмірі 4389,59 грн. Зазначена сума заборгованості була сплачена підприємством також у 2015 році.

У звязку з несвоєчасною сплатою позивачем страхових внесків Управлінням Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві було розраховано суму фінансових санкцій у розмірі 5745,84 грн. та пеню в сумі 7688,70 грн.

Наведені обставини, а також факт порушення позивачем строків строки сплати страхових внесків за період з 20.03.2009 по 13.02.2015 підтверджуються наявним в матеріалах справи розрахунком фінансових санкцій та пені по особовому рахунку Приватного підприємства "Еркер".

Судом встановлено, що станом на 23.04.2015 у ПП «Еркер» відсутня заборгованість перед Пенсійним фондом по сплаті страхових внесків, проте до 2015 року за позивачем рахувалась заборгованість зі сплати страхових внесків за період 2009-2010 роки, зокрема, в розмірі 89583,21 грн. за вимогою № Ю-2527 від 05.05.2010, що не заперечувалось позивачем в ході судового розгляду справи та підтверджується наявною в матеріалах справи постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 45769339 від 10.12.2014.

Таким чином, з огляду на зазначене, судом встановлено несвоєчасність сплати позивачем суми страхових внесків, нарахованих до сплати у період до грудня 2011 року.

Відповідно до пункту другого частини девятої статті 106 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (у редакції до 01.01.2011) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Законом України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який набрав чинності 01.01.2011, вказану норму виключено.

При цьому, відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, законодавець передбачив право органів Пенсійного фонду України застосовувати фінансові санкцій за порушення своєчасності сплати страхових внесків, які відбулись до 01.01.2011, на підставі законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відносно твердження позивача про те, що ПП «Еркер» сплатило недоїмку по страховим внескам 17.01.2015 у розмірі 89583,21 грн., а тому відповідачем не вірно розраховано суму штрафу в оскаржуваному рішенні, суд зазначає, що такі доводи позивача не приймаються до уваги, оскільки відповідно до розрахунка фінансових санкцій та пені по особовому рахунку Приватного підприємства "Еркер" зазначена сума боргу поступила на рахунок Пенсійного фонду 13.02.2015 та відповідно вважається погашеною саме з 13.05.2015.

Отже, станом на 13.02.2015 позивач мав несвоєчасно сплачену заборгованість у розмірі 89583,21 грн., у звязку з чим відповідачем правомірно було визначено розмір фінансових санкцій в оскаржуваному рішенні.

Щодо доводів позивача про відсутність у ПП «Еркер» заборгованості перед Пенсійним фондом по сплаті страхових внесків станом на 23.04.2015, а також підстав для застосування до підприємства фінансових санкцій, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог чинного законодавства підставами для нарахування штрафів Пенсійним фондом є несплата (неперерахування) або несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду. Розмір такого штрафу становить 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Як встановлено судом, станом на 23.04.2015 заборгованість по страхових внесках у ПП «Еркер» дійсно була відсутня. Проте, в період з 20.03.2009 по 13.02.2015 сплата нарахованих страхових внесків підприємством здійснювалась з порушенням визначених законодавством строків, що, в свою чергу, є підставою для застосування контролюючим органом фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Разом з цим, доказів того, що підприємством своєчасно сплачувались страхові внески у період з 20.03.2009 по 12.02.2015 позивачем суду надано не було.

З огляду на зазначене, доводи позивача про відсутність правових підстав для прийняття Управлінням Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області рішення від 23.04.2015 № 18 про накладення штрафу в сумі 102057,55 грн. та пені в розмірі 171048, 99 грн. є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.

Відносно посилань позивача в обґрунтування позовних вимог на ту обставину, що рішення від 16.02.2015 № 2 про застосування до ПП «Еркер» фінансових санкцій в звязку з несвоєчасною сплатою самостійно нарахованих страхових внесків за період 2009-2010 роки є скасованим, суд зазначає, що це не є підставою для визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування з огляду на таке.

Як вбачається з рішення про результати розгляду скарги від 16.04.2015 № 23693/09-10 підставою для скасування рішення від 16.02.2015 № 2 про застосування до ПП «Еркер» фінансових санкцій в звязку з несвоєчасною сплатою самостійно нарахованих страхових внесків за період 2009-2010 роки стало включення Пенсійним фондом в розрахунок фінансових санкцій сум страхових внесків за грудень 2010 року, що не відповідає вимогам законодавства.

При цьому, як було встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, період та розмір фінансових санкцій в оскаржуваному рішенні відповідачем визначено правомірно.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обставини жодним чином не спростовують та не впливають на правомірність застосування до підприємства фінансових санкцій за порушення строків сплати самостійно нарахованих страхових внесків за період з 20.03.2009 по 13.02.2015 роки.

Доводи позивача відносно того, що в оскаржуваному рішенні не визначено за які порушення та за який період до підприємства застосовані фінансові санкції, а також про те, що підприємству не направлялись вимоги Управління Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області щодо погашення недоїмки зі сплати страхових внесків є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Так, в письмових поясненнях позивач зазначає про оскарження вимог Управління Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області щодо сплати заборгованості по страховим внескам № Ю-2527 від 16.07.2009, 04.03.2010 та 05.05.2010. Крім того, на підтвердження зазначених обставин позивач надав суду докази, а саме: рішення судів та постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, позивач самостійно вказує на те, що вимоги щодо погашення недоїмки зі сплати страхових внесків Управлінням Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області були направлені та отримані підприємством.

Разом з цим, з наявних в матеріалах справи копій рішення від 23.04.2015 № 18 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, а також рішення про результати розгляду скарги від 25.06.2015 № 32339/09-10 чітко вбачається за які порушення та за який період до підприємства застосовані фінансові санкції.

Таким чином, позивачем не надано суду обґрунтованих доводів, а також належних та допустимих доказів які б свідчили про неправомірність оскаржуваного рішення Пенсійного фонда.

Враховуючи викладене, а також пункт 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого Управлінням Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області рішення від 23.04.2015 № 18 про накладення штрафу в сумі 102057,55 грн. та пені в розмірі 171048,99 грн. та відсутність підстав для його скасування.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Обовязок доказування визначений у статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, частина перша даної норми встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина друга даної статті визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, ці норми одночасно покладають обовязок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Наявні у справі докази свідчать про правомірність прийнятого пенсійним органом рішення.

Водночас, під час судового розгляду позивачем не було доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводів відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені позивачем доводи є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки відповідачем не понесено судових витрат, судові витрати стягненню на користь відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний су.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 15 вересня 2015 р.