Справа № 539/3713/15-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2015 р. Справа № 539/3713/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Калитки О. М.
Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.
за участю секретаря судового засідання Вовченко І.В.,
за участю представника позивача Лисенка А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.11.2015р. по справі № 539/3713/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про відмову в перерахунку та виплаті пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, в якому просив суд скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі №162 від 24.04.2015 року яким йому було відмовлено в перерахунку пенсії згідно заяви від 15.04.2015 року та довідки про заробітну плату виданої ТДВ «Лічмаш-Прилад» 07.04.2015 року №59/015, як не законне; зобов`язати Управління ПФУ у м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області перерахувати та сплачувати йому пенсію відповідно до довідки № 59/015 від 07.04.2015 року із заробітної плати 5096,68 крб. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1986 року по 31.08.1986 року, виданої ТДВ «Лічмаш-Прилад» починаючи з 15.04.2015 року з урахуванням сплаченого.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.11.2015 року у справі № 539/3713/15-а задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про відмову у перерахунку пенсії. Скасовано рішення Управління пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі №162 від 24.04.2015 року яким було відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 15.04.2015 року та довідки про заробітну плату виданої ТДВ «Лічмаш-Прилад» 07.04.2015 року №59/015. Зобов`язано Управління ПФУ у м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію відповідно до довідки № 59/015 від 07.04.2015 року із заробітної плати 5096,68 крб. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1986 року по 31.08.1986 року, виданої ТДВ «Лічмаш-Прилад» починаючи з 15.04.2015 року з урахуванням сплаченого.
Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, позивач ОСОБА_1 що є пенсіонером та учасником ЛНА на ЧАЕС І-категорії, та інвалідом ІІ групи. Пенсію отримує через Управління ПФУ у м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської обл.
З 03.04.1974 року ОСОБА_1 працював на Лубенському заводі лічильних машин в даний час ТДВ «Лічмаш-Прилад» камінщиком, звідки 01.06.1986 року був призваний на військові збори та направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС де перебував з 08.06.1986 року, що підтверджується архівною довідкою від 12.03.2008 року №41960, довідкою В/Ч НОМЕР_1 від 12.09.1986 №857 по 11.09.1986 року. (а.с.12, 13)
Після виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 знову повернувся до попереднього місця роботи, де після повернення йому була нарахована та виплачена заробітна плата за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На даному підприємстві ОСОБА_1 працював по 10.08.1999 року після чого був звільненим за власним бажанням. (а.с.10-11)
Отримавши захворювання під час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС отримав 2 групу інвалідності 21.01.2008 року. (а.с.9)
В подальшому ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «Лічмаш-прилад» за перерахуванням заробітної плати за час робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
ТДВ «Лічмаш-прилад» була видана ОСОБА_1 довідка № 59/015 від 07 квітня 2015 року з перерахованою заробітною платою для подачі її до УПФ України в м.Лубнах та Лубенському районі для нарахування пенсії у відповідності до постанови КМУ №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (а.с.14)
Після звернення 15.04.2015 року до УПФ України в м.Лубнах та Лубенському районі з приводу перерахування пенсії у відповідності до довідки №59/015 від 07.04.2015 року виданої ТДВ «Лічмаш-Прилад» ОСОБА_1 було відмовлено та прийнято рішення №162 від 24.04.2015 року про відмову у перерахунку пенсії згідно довідки №59/015 від 07.04.2015 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підприємством ТДВ «Лічмаш-Прилад» вірно визначена кратність 2, 3, 4 із врахуванням розсекреченої постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N207-7.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4,1 - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Згідно архівної довідки від 12.03.2008 № 41960, виданої галузевим Державним архівом Міністерства оборони України Черевко В.В. приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.06.1986 року по 11.09.1986 року. Довідка не містить інформації щодо кількості виїздів в зони небезпеки, тривалості робочого дня та місця виконання робіт і зони небезпеки. Виїзди відображені кількісно, іменні списки не додаються.
Згідно копії довідки військової частини НОМЕР_1 від 12.09.1986 № 857 ОСОБА_1 має право на одержання заробітку в кратних розмірах: в 3-кратному: з 8 по 30 червня; в 4-кратному: з 1 по 12 липня; в 3-кратному: з 13 по 31 липня; в 3-кратному: з 1 по 4 серпня; в 4-кратному: з 9 по 31 серпня.
Згідно цієї довідки позивачу була видана довідка від 27.06.2008 № 13, згідно якої він і отримує пенсію в даний час. В довідці врахована кратність, оплата за вихідні та збережений середній заробіток за основним місцем роботи.
Згідно із пунктом 2.10. розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення/перерахунку пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1, довідки про заробітну плату видаються на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та ін. документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Разом з тим, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що довідка про заробітну плату № 59/015 від 07.04.2015, яка видана ТДВ «Лічмаш-Прилад» за період виконання робіт в зоні відчуження з 08.06.1986 по 31.08.1986, складена з порушенням норм законодавства.
Так, відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, у разі коли особа пропрацювала в зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.
Згідно довідки галузевого архіву Міністерства оборони України від 12.03.2008 № 41960 позивач в період з 05.08.1986 по 08.08.1986 перебував у короткотерміновій відпустці. Таким чином, пенсія повинна обчислюватися виходячи із заробітної плати за червень - липень 1986 року. Проте, в довідці № 59/015 від 07.04.2015 розраховано заробітну плату за червень - серпень 1986 року, тоді як серпень місяць 1986 року не є повним місяцем роботи в зоні.
Також, з моменту аварії оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС, Президії Верховної ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, тобто проводилася за підвищеними до 100 процентів тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.
Відповідно до роз`яснення Держкомпраці УРСР і Укрпрофради від № 05/2-25-2, № 03-51-8 розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на III, II, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5, 4, З кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).
У зв`язку із введенням в зоні відчуження зон небезпеки, оплата праці осіб, які працювали в населених пунктах, що не віднесені до згаданих зон небезпеки (зона особливого контролю) залишалася на попередніх умовах, тобто проводилась за підвищеними на 100 відсотків тарифними ставками (посадовими окладами).
Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження, провадилася у III, II, І зонах небезпеки у 4-, 3-, 2- кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні підстави для застосування показників кратності до годинної тарифної ставки, підвищеної на 100 відсотків.
Крім того, Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 було дозволено підвищувати до 60% максимальний розмір премії. Конкретний розмір премії встановлювався на кожному підприємстві безпосередньо, але не вище 60 відсотків тарифної ставки (окладу).
Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання.
Таким чином, якщо до призову на військові збори премія працівнику нараховувалась систематично, за період виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, премія також повинна бути нарахована в тих же розмірах, як і працівникам підприємства, які не брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тобто у відповідності з діючим положенням про преміювання. Якщо в зазначене положення своєчасно внесені зміни у відповідності з підпунктом 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, премія призваному на військові збори за період виконання робіт у зоні ЧАЕС повинна була бути нарахована в цих розмірах, тобто в розмірі 60%. Якщо ж на підприємстві виплата премії не була передбачена, або була передбачена, але в меншому розмірі, підстав для нарахування премії в розмірі 60% немає.
Разом з тим, факт встановлення на підприємстві премії в розмірі 60% документально не підтверджено, що встановлено актом перевірки № 222 від 17.104.2015 року. (а.с.37-38)
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що подана довідка складена з порушенням норм законодавства, оскільки відсутні підстави для застосування кратності до тарифної ставки, підвищеної на 100 відсотків, та включення премії у розмірі 60%, оскільки відсутні розрахункові відомості нарахування 60% премії на підприємстві у 1986 році за роботу в зоні ЧАЕС.
Така правова позиція узгоджується з висновком Верховного суду України у постанові від 04.11.2015 року.
Згідно ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку
В силу ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі №162 від 24.04.2015 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії згідно заяви від 15.04.2015 року та довідки про заробітну плату виданої ТДВ «Лічмаш-Прилад» 07.04.2015 року №59/015, є правомірним, прийнятим на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, з урахуванням всіх обставин, що мають значення.
Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 4 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області задовольнити.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.11.2015р. по справі № 539/3713/15-а скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст постанови виготовлений 21.12.2015 р.