Справа № 823/5120/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/5120/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкова О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, податковим органом проведено фактичну перевірку дотримання вимог чинного законодавства ФОП ОСОБА_2 в зв'язку з отриманням додаткової інформації про ухилення від оподаткування виплаченої найманим особам заробітної плати за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, про що складено акт перевірки від 28.07.2015 № 110/23-01-17-0508/НОМЕР_1.

У вказаному акті перевірки відображені наступні порушення, виявлені під час проведення фактичної перевірки, зокрема: пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України, в частині нарахування (утримання) та перерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті на користь фізичної особи - платника податку сум винагороди, виплаченої позаплатіжними відомостями за виконані роботи, в результаті чого визначено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 6767, 28 грн.; п.1 ч. 2 ст. 6, ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» в результаті чого донараховано єдиного внеску 3,6% в сумі - 1684,80 грн., 37, 26% в сумі - 17437,68 грн.; п. 51.1 ст. 51 та п. 176.2 «б» ст.176 Податкового кодексу України - не відображення інформації в Податковому розрахунку за формою №1-ДФ.

За наслідками перевірки та на підставі вказаного акту перевірки державною податковою інспекцією у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області винесені податкові повідомлення-рішення: № від 13.08.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на загальну суму 11430 грн. 63 коп.; № від 13.08.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, а саме штрафна санкція за не подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого із них податку в сумі 510 грн.

Рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 29.09.2015 № , згідно якого заступником начальника ДПІ у м. Черкасах Білик А.Д. застосовано до ФОП ОСОБА_2 штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у вигляді стягнення штрафу в розмірі 10 % таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум в сумі 1912,26 грн.

Рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску від 29.09.2015 № згідно якого заступником начальника ДПІ у м. Черкасах Білик А.Д. застосовано до ФОП ОСОБА_2 штрафні санкції в розмірі 9561,24 грн.

В подальшому, ДПІ у м. Черкасах було сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.09.2015 № Ф-, якою ДПІ у м. Черкасах вимагає сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 19122 грн. 48 коп. основного платежу.

Не погоджуючись із таким рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив суд визнати дії податкового органу протиправними та скасувати прийняті ним рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені із порушенням вимог податкового законодавства, а отже підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В розумінні норми пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, «доходи» - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно п. 162.1 ст. 162 ПК України, платниками податку на доходи фізичних осіб, зокрема, є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, та податковий агент.

У відповідності до пп. 163.1.1 і 163.1.3 п. 163.1 ст. 163 розділу IV «Податок на доходи фізичних осіб» ПК України, об'єктом оподаткування платника податку-резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), та іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

При цьому, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Перелік доходів, що включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку наведений у п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Згідно з пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України, зокрема, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається в тому числі доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Одночасно, за приписами норми пп. 165.1.6 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи як сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування платника податку, що вносяться за рахунок його роботодавця у розмірах, визначених законом.

Також, нормами п. 164.3 і п. 164.4 ст. 164 ПК України передбачено, що при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.

У пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 ПК України вказано, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку в терміни, передбачені пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Кодексу.

Порядок подання такої податкової декларації (річної декларації про майновий стан і доходи) встановлений ст. 179 ПК України, а форма і порядок заповнення такої декларації в період виникнення спірних правовідносин - Наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011року № 1395, що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2011 року за № 1532/20270.

Підпунктом «б» п. 171.2 ст. 171 ПК України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з іноземних доходів є платник податку.

Податок розраховується шляхом застосування до бази оподаткування ставки податку, встановленої пунктом 167.1 статті 167 Кодексу.

У відповідності до п. 167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Згідно пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються зокрема, суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків. Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування. Встановлені в абзацах першому - сьомому цього пункту ставки податків не застосовуються до доходів, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті. (п. 167.1 ст. 167 Кодексу № 2755-VI).

Окрім того, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є зокрема роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців). Фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Згідно з п. 119.2 ст. 119 Податкового Кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Отже, головною умовою для нарахування і сплати єдиного внеску податковим агентом є заключення цивільно-правового договору з працівником і виконання останнім роботи та встановлення конкретної (визначеної) заробітної плати за виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.04.2015, який набрав законної сили 19.05.2015 визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, зокрема констатовано, що ОСОБА_4 під час отримання кредиту в КС «Кредит Союз» користувався підробленим документом, а саме довідкою про доходи №1 від 10.07.2013р., в якій зазначено неправдиві відомості, що працюючи у ФОП ОСОБА_2 отримував заробітну плату з січня по червень 2013 року в сумі 4000 грн. щомісячно. Також даним вироком зазначено щодо неофіційного перебування в трудових відносинах ОСОБА_4 у позивача протягом даного періоду на посаді комірника, проте розмір заробітної плати значно відрізнявся від заявленого у довідці.

Також, в матеріалах справи наявні довідки про доходи № 1 ОСОБА_5, щодо якої остання працювала у ФОП ОСОБА_2 на посаді комірника, та отримувала щомісячно дохід в розмірі 3800 грн. протягом шести місяців у 2012 - 2013 роках, яка підписана позивачем та скріплена печаткою останнього.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що податковим органому були здійснені розрахунки в акті перевірки ФОП ОСОБА_2 про виплату громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доходу у вигляді заробітної плати позаплатіжними відомостями впродовж 2012 - 2013 року, без утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, та не відображення інформацію про виплачені такі доходи в податковому розрахунку за формою 1-ДФ у відповідності до поданих довідок. Проте, вироком суду встановлено невідповідність сум заробітної плати ОСОБА_4 у ФОП ОСОБА_2 до даної довідки № 1, а встановлено, що неофіційна зарплата останнього є нижчою, а тому оскільки сума податку прямо пропорційно залежить від отриманої зарплати працівника у відсотковому співвідношенні (тобто визначення санкцій) суд вирішив першої інстанції дійшов вірного висновку щодо скасування ППР та податкової вимоги.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо вирішення питання про судові витрати, колегія суддів зазначає наступне.

Для того щоб визначити суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, суду треба вирахувати суму судового збору яка підлягала сплаті за подачу адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру суб'єктом владних повноважень, юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати для, фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2015 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн.

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 Закону України «Про судовий збір» (в останній редакції) судовий збір справляється з апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, фізичною особою-підприємцем, були заявлені позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень та податкових вимог на загальну суму 42536,61 грн., а отже заявлені вимоги є вимогами майнового характеру, оскільки вони змінюють майновий стан особи.

Таким чином, при зверненні до суду, позивач повинен був сплатити суму судового збору в розмірі 487,2 грн. (1218грн.*0,4%), оскільки один відсоток від загальної суми є меншим ніж 0,4 відсотка від мінімальної заробітної плати.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову становить 535,92 грн. (487,2 * 110%).

Враховуючи те, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.12.215 року було відстрочено апелянту сплату судового здору до винесення судового рішення, суд приходить до висновку про стягнення з апелянта вказаної вище суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області до Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) - 820019, рахунок отримувача - 1007, код класифікації доходів бюджету - 22030001) судовий збір у сумі 535 грн. (п'ятсот тридцять п'ять гривень) 92 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.