Справа № 813/5890/15
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року 13 год. 27 хв. Справа № 813/5890/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Сакалоша В.М.,

суддів: Брильовського Р.М., Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, треті особи Державна казначейська служба України, Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про визнання протиправною бездіяльність та стягнення страхової суми, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, треті особи Державна казначейська служба України, Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», в якій позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не укладення договору на страхування посадових осіб органів державної податкової служби, стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 страхову суму в розмірі 62 167,50 грн.

Ухвалою суду від 13 листопада 2015 року провадження у справі відкрито, хід її розгляду відображено в ухвалах суду. В судовому засіданні 24 грудня 2015 року проголошено вступну і резолютивну частини постанови, згідно ч. 3 ст. 160 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працювала в органах державної податкової служби понад 20 років з 10.10.1994 на різних посадах. Під час виконання своїх обовязків втратила працездатність і обласним МСЕК №2 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання з втратою 50 % працездатності.

Відповідно до ст.347 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, посадові особи органів державної податкової служби підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за останньою посадою, а у разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за останньою посадою залежно від ступеня втрати працездатності. Порядок і умови страхування посадових осіб контролюючих органів встановлюються Кабінетом Міністрів України. 29.10.2012 року між ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та ДПА України був укладений договір №3126676 про надання послуг зі страхування посадових осіб органів державної податкової служби України. 17.01.2013 року ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки страхові платежі призначені для здійснення страхових виплат, повністю вичерпані. 05.02.2013 року листом №1336-22р ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» листом повідомила позивача про повне виконання своїх зобовязань за договором № 3126676 від 29.10.2012 р. про надання послуг з страхування посадових осіб органів державної податкової служби України дійсний договір припинив свою дію та втратив чинність. Позивач вважає, що у звязку з тим, що договір №3126676 від 29.10.2012 р. припинив свою дію та втратив чинність, а станом на дату звернення до суду ДФС України не уклала нового договору про надання послуг з страхування посадових осіб органів державної податкової служби України, порушено її законні права на отримання страхової суми , тому просить у судовому порядку стягнути з відповідача суму страхових виплат в розмірі 62 167,50 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав наведених в письмовому запереченні, зазначила, що згідно ст.347 Податкового кодексу України в редакції чинній на час виникнення правовідносин посадові особи контролюючих органів підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності). Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України та ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальником виступає контролюючий орган, а застрахованою особою виступає посадова особа контролюючого органу. Відповідно до Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби виплата страхових сум провадиться у семиденний термін з дня одержання страховиком всіх необхідних документів від застрахованого або його спадкоємців. Страхувальником виступає контролюючий орган, який не може бути одночасно і страховиком. Крім цього, представник відповідача вказала, що обов'язки посадових осіб контролюючих органів визначені у ст. 21 Податкового кодексу України та не містять у собі обов'язку укладати з страховиками договір страхування. Цього обов'язку не містить і Порядок та умови обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби. За таких обставин, вимога позивача визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не укладення договору на страхування посадових осіб контролюючих органів є безпідставною в силу Закону та фактичних обставин справи і не підлягає задоволенню. З наданих позивачем документів не вбачається, що встановлена позивачу інвалідність відбулась у зв'язку із виконанням ним службових обов'язків. З урахуванням вказаного, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа ПрАТ « УАСК АСКА» в судове засідання не зявилась, просила розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника надала відзив на позовну заяву, в якому вказала , що страхові платежі, які могли би бути спрямовані на здійснення страхових виплат за договором, вичерпано. Листом від 17.01.2013 р., на підставі п.6.4.4 договору страхування, позивачу повідомлено про відмову у страховій виплаті, у звязку з повним вичерпанням на спеціальному рахунку страховика сплачених Державною податковою службою України страхових платежів. Оскільки, договір страхування між ПрАТ « УАСК АСКА» та Державною податковою службою України втратив чинність у звязку із спливом строку дії та повним вичерпанням страхових внесків, перерахованих Страхувальником з фонду державного бюджету, ПрАТ «УАСК АСКА» законно припинено страхові виплати. Стосовно вимог позивача щодо стягнення коштів з Державної фіскальної служби України покладається на розсуд суду.

Третя особа Державна казначейська служба пояснень з приводу вказаних позовних вимог не надала. Представник третьої особи звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, якому судом в задоволенні відмовлено у звязку з необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі факти, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що позивач з 10.10.1994 р. зарахована у Державну податкову службу. З 10.10.1994 по даний час позивач працювала на різних посадах в Державній податковій службі у Львівській області.

Станом на 23.10.2015 р. працює на посаді головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП, розгляду звернень та забезпечення доступу до публічної інформації управління реєстрації платників та електронних сервісів Головного управління ДФС у Львівській області.

Згідно з довідкою обласної МСЕК №2 серії 10 ААВ № 682611 від 18.12.2013р. позивачу встановлена третя група інвалідності загального захворювання.

Довідкою обласної МСЕК № 2 від 27.11.2012 р. серія ЛВА-3 № 013394 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, ОСОБА_3 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 50%.

На підставі цього позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» з заявою на виплату страхової суми.

17.01.2013 р. приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на заяву позивача про виплату страхової суми надіслала листа № 152-22/19 про відмову у страховій виплаті, у звязку з повним вичерпанням на спеціальному рахунку Страховика сплачених Державною податковою службою України страхових платежів.

05.02.2013 р. листом № 1336-22р приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» повернуло позивачу оригінали документів та зазначило, що у звязку із повним виконанням ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» своїх зобовязань за договором №3126676 від 29.10.2012 р. про надання послуг з страхування посадових осіб органів державної податкової служби України дійсний договір припинив свою дію та втратив чинність.

Вказане стало підставою звернення ОСОБА_3 з позовом до суду.

Відповідно до ст.347 Податкового кодексу України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України), посадові особи органів державної податкової служби підлягають обовязковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за останньою посадою, а у разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у звязку з виконанням службових обовязків, - у розмірі від шестимісячної до пятирічної заробітної плати за останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності).

Порядок та умови страхування посадових осіб органів державної податкової служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994р. №349 затверджено Порядок та умови обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби (далі Порядок).

Відповідно до п.1 Порядку обов'язкове державне особисте страхування (далі - обов'язкове страхування) посадових осіб органів державної податкової служби здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Обов'язковому державному особистому страхуванню підлягають посадові особи органів державної податкової служби (далі - застраховані).

Пунктом 3 Порядку встановлено, що страхові платежі сплачуються Державною податковою службою (далі - страхувальник) до 25 числа кожного місяця у розмірі 0,25 відсотків фонду оплати праці, включаючи встановлені чинним законодавством доплати та надбавки застрахованих минулого місяця. Облік надходжень страхових платежів і виплат страхових сум повинен вестися окремо від надходжень і виплат за іншими видами страхування. Витрати страховика на здійснення страхування становлять не більше 6 відсотків страхових платежів.

Проведення обов'язкового страхування здійснюється страховиком, який одержав відповідну ліцензію в Нацкомфінпослуг і визначений за погодженням з страхувальником.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що страхові платежі, не використані в поточному році на виплату страхових сум, зараховуються до чергових платежів, а кошти, яких не вистачає на виплату страхових сум, доплачуються страхувальником.

Згідно з п.п б п.5 Порядку страховик виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності в результаті поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися під час виконання службових обов'язків, - у розмірі, що залежить від ступеня втрати працездатності, який визначається у відсотковому відношенні до суми п'ятирічної заробітної плати за останньою посадою, яку він займав до встановлення втрати працездатності, але не може бути меншим шестимісячної заробітної плати за зазначеною посадою.

Відповідно до п.11 Порядку, для вирішення питання про виплату страхової суми у випадках, передбачених пунктом 5 цього Порядку та умов, застрахований або його спадкоємець оформляють у відповідному органі державної податкової служби та подають страховику заяву за встановленою формою (додаток № 2), а також пред'являють документ, що засвідчує особу.

Крім цього, у разі втрати застрахованим працездатності подається копія довідки медико-соціальної експертної комісії про ступінь втрати працездатності, засвідчена в нотаріальному порядку.

Як підтверджено наявною в матеріалах справи заявою ОСОБА_3 на виплату страхової суми, форма якої передбачена вищевказаним Додатком №2, така 04.12.2012р. підписана керівником державної податкової служби у Львівській області та скріплена гербовою печаткою, містить інформацію, що страхова подія настала під час виконання службових обовязків із зазначенням місячної заробітної плати застрахованого за останньою посадою.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне вказати, що в матеріалах справи відсутні відомості про відкликання Державною податковою службою у Львівській області свого погодження про те, що страхова подія щодо позивача настала під час виконання позивачем службових обовязків, про що зазначено у заяві на виплату страхової суми від 04.12.2012 року.

Слід зауважити, що разом із вказаною заявою позивачем подано Довідку серії ЛВА-3 № 013394 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, форма якої та Інструкція щодо порядку її заповнення затверджені Наказом Міністерства охорони здоровя України від 30.07.2012р. № 577.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №158/o Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, форма №158/о заповнюється щодо хворих, які підлягають державному обовязковому особистому страхуванню у разі втрати ними працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, що сталися при виконанні службових обовязків.

У формі №158/о зазначається кожний хворий, який звернувся до МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, що настала внаслідок виконання службових обовязків (п.4 Інструкції).

Відповідно до п.345.1 ст.345 ПК України держава гарантує захист життя, здоровя, честі, гідності та майна посадових осіб органів державної податкової служби та членів їхніх сімей від злочинних посягань та інших протиправних дій.

Аналізуючи норми чинного законодавства та встановлені обставини у справі колегія суддів приходить до висновку, що втрата працездатності позивача знаходиться у причино-наслідковому зв'язку з захворюванням, що сталося при виконанні ним службових обовязків, що підтверджено висновком експертної комісії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014р. № 160 утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Згідно з п.7 ст.5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011р. № 3166-VI Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.07.2014р. №651-р підтримано пропозицію Голови Державної фіскальної служби про завершення здійснення заходів з утворення зазначеної Служби та можливість виконання нею функцій і повноважень Міністерства доходів і зборів України.

З огляду на вказане, оскільки законодавством встановлено здійснення страхових виплат за рахунок бюджету та враховуючи невиконання субєктом владних повноважень, яким є ДФС України, обовязку проведення таких виплат, колегія суддів приходить до висновку про недопустимість порушення права позивача на отримання відповідної страхової суми при втраті працездатності в результаті захворювання (інвалідності), що настало внаслідок виконання службових обовязків, з причин не реалізації встановленого порядку, а тому не укладення відповідачем як страховиком договору страхування, не позбавляє його обовязку здійснити страхові виплати на користь позивача.

Порядком № 349 встановлено необхідність визначення страхової суми виходячи із заробітної плати, яку отримував застрахований за останньою посадою, яку він займав до встановлення втрати працездатності, тобто до втрати працездатності у звязку із встановленням інвалідності.

Таким чином, сума страхової виплати визначається виходячи із заробітної плати позивача за займаною посадою на час встановлення інвалідності 27.11.2012 року.

Відповідно до Довідки від 04.12.2012р. заробітна плата ОСОБА_3 станом на 27.11.2012 р. становила 2072,25 грн., виходячи з 50% втрати працездатності страхова сума становить 62167,50 грн. = 2072,25 грн. *12*5*50%.

На підставі вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки розмір виплат перебуває у прямій залежності від відсотків втрати працездатності у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.1994р. №349, а відсоток втрати працездатності встановлено МСЕК та підтверджується відповідною довідкою форми 158/о, яка заповнюється відповідно до Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоровя України від 30.07.2012р. № 577, та у п.2 якої вказано, що така довідка заповнюється щодо хворих, які підлягають державному обовязковому особистому страхуванню у разі втрати ними працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, що сталися при виконанні службових обовязків, а тому позивач має право на спірні виплати у вищевказаному розмірі.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другої цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із встановлених судом фактичних обставин та вимог законодавства, суд прийшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо не укладення договору на страхування посадових осіб органів державної податкової служби України не відповідає критеріям, наведеним у частині третій статті 2 КАС України, тому її слід визнати протиправною.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача зумовила неможливість отримання ОСОБА_3 страхових коштів у розмірі 62 167,50 грн, такі слід стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судові витрати у вигляді судового збору, відповідно до ч. 1 статті 94 КАС України, слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 143, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не укладення договору на страхування посадових осіб органів державної податкової служби.

3.Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1 ) страхову суму в розмірі 62 167,50 грн. (шістдесят дві тисячі сто шістдесят сім гривень пятдесят копійок).

4.Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Державної фіскальної служби України 1 108, 88 грн. (одна тисяча сто вісім гривень вісімдесят вісім копійок) судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 24 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Сакалош В.М.

Суддя Брильовський Р.М.

Суддя Сасевич О.М.