Справа № 2а-133/12
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2015 р. м. Київ К/800/65870/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І., Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року по справі №2а-133/2012

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі

про призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2012 року, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року, позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі щодо призначення ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язано призначити позивачу вказану пенсію з часу подання ним заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 2 лютого 1988 року по 8 червня 1997 року працював слюсарем-ремонтником, оператором по підземному ремонту свердловин в Нафтогазовидобувному управлінні «Суторминськнефть» виробничого об'єднання «Ноябрськнефтегаз», що підтверджується записами в трудовій книжці позивача та довідці, виданій Товариством з обмеженою відповідальністю «Газпромнефть-ННГ» від 20 жовтня 2010 року. У довідці вказано, що позивач дійсно працював повний робочий день вахтовим методом в Нафтогазовидобувному управлінні «Суторминськнефть» виробничого об'єднання «Ноябрькнефтегаз» з 2 лютого 1988 року по 7 вересня 1992 року в якості слюсара-ремонтника, безпосередньо зайнятого на об'єктах видобування нафти та газу, а з 8 вересня 1992 року по 8 червня 1997 року оператором по підземному ремонту свердловини.

Листами від 19 березня 2012 року та 9 серпня 2012 року Управлінням Пенсійного фонду України в Долинському районі відмовлено у задоволенні заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по досягненню ним 56 років, оскільки стаж роботи, який дає право позивачу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджується відповідними записами у трудовій книжці та довідками про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає вказані висновки судів передчасними.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року.

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплата надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплата різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31 грудня 1987 року №794/33-82 встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Разом з тим, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Судами попередніх інстанцій не було надано оцінку, враховуючи наведене нормативно-правове регулювання, чи дає позивачу право на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців) його робота у вказаний період вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за трудовим договором з підприємством, що не було розташоване у цих районах.

Також судами першої та апеляційної інстанцій не було проаналізовано чинне законодавство України яке регулює питання обчислення такого стажу після 1 січня 1991 року, зокрема багатосторонню Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, двосторонню Угоду між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року, двосторонню тимчасову Угоду між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року та Закон України «Про пенсійне забезпечення», який діяв станом на час звернення позивача до Пенсійного фонду для призначення пенсії на пільгових умовах та визначав порядок і умови призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до вимог частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року скасувати , а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.