Справа № 820/9282/15
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р.Справа № 820/9282/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Калитки О. М. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Вовченко І.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. по справі № 820/9282/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області треті особи Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати наказ начальника ГУМВС України в Харківській області від 25.02.2015 № 239 "Про призначення службового розслідування за фактом скоєння міліціонером СБСМ "Грифон" ГУМВС в Харківській області ОСОБА_1 адміністративного правопорушення"; визнати незаконним та скасувати наказ начальника ГУМВС України в Харківській області від 23.03.2015 р. № 188 "Про накладення дисциплінарного стягнення на міліціонера СБСМ "Грифон" ГУМВС в Харківській області області сержанта міліції ОСОБА_1Г."; визнати незаконним та скасувати наказ начальника ГУМВС України в Харківській області від 07.04.2015 р. № 144 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; поновити з 07.04.2015 р. ОСОБА_1 на службі на СБСМ "Грифон" ГУМВС України в Харківській області на посаді сержанта, з виплатою йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 08.05.2012 р. перебував на службі в органах внутрішніх справ - ГУ МВС України в Харківській області, з 14.06.2013 р. і по день звільнення перебував на посаді міліціонера СБСМ "Грифон" ГУ МВС України в Харківській області.

Наказом начальника ГУМВС України в Харківській від 25.02.2015 р. № 239 призначено службове розслідування за фактом скоєння міліціонером СБСМ "Грифон" ГУМВС в Харківській області сержантом міліції ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

В ході проведення службового розслідування було встановлено наступне.

14.02.2015 р. о 21 год. 00 хв. на вул. Воровського в смт Костянтинівка Краснокутського району Харківської області працівниками ВДАІ з обслуговування Краснокутського району (міста Краснокутськ) ГУМВС в області, які брали участь у проведенні рейду разом з працівниками мобільної групи ГУМВС України в Харківській області по виявленню та документуванню фактів порушень Правил дорожнього руху України працівниками ОВС, був зупинений автомобіль "ВАЗ-2103", д.н. 72-90 ЧНО, під керуванням міліціонера СБСМ "Грифон" ГУМВС в Харківській області сержанта міліції ОСОБА_1 (знаходився поза службою, у цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї), який мав ознаки алкогольного сп'яніння та не пред'явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду Краснокутської ЦРЛ від 15.02.2015 р. (б/н) ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння (0,5%о).

За порушення п. 2.9 "а" (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння) Правил дорожнього руху України, відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії АШ № 862268.

За порушення п. 2.4 "а" (непред'явлення для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії) ПДР України, відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП серії АП1 №862267.

У присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, водій ОСОБА_1 від підписання протоколів та надання в них письмових пояснень відмовився.

За фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 рішенням Краснокутського районного суду Харківської області визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18.03.2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Краснокутського районного суду Харківської області від 25.02.2015 р. без змін.

За результатами проведеного службового розслідування наказом начальника ГУМВС України в Харківській області від 23.03.2015 р. № 188 позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

07.04.2015 р. наказом начальника ГУМВС України в Харківській області № 144 о/с позивач був звільнений з ОВС.

Цього ж дня ним було отримано витяг з наказу, трудову книжку та інші документи.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено законодавством України, а тому оскаржувані накази є правомірними.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оспорюваних наказів є ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, у частині дотримання законодавства, неухильного виконання вимог ОСОБА_2 працівника ОВС України, статутів, наказів начальника виявлення поваги до колег по службі та інших громадян, враховуючи вимоги п. 3.17 наказу МВС України від 16.03.2007 № 81 "Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, повязаних із загибеллю й травмуванням особового складу", п. 3.7 наказу МВС України від 26.03.10р. № 90 "Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення" та п. "є" ст.63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, а фактичною підставою слугувало відображене в матеріалах службового розслідування судження органу внутрішніх справ про скоєння співробітником ОВС порушення службової дисципліни, за вчення якого особа підлягає звільненню з ОВС.

Відповідно до п. "є" ст. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, особи рядового і молодшого начальницького складу складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Питання порядку та підстав притягнення працівників ОВС до дисциплінарної відповідальності регламентовані Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 року №3460-ІУ, "Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України" затв. Наказом МВС України №552 від 06.12.1991 року.

Так, статтею 5 Закону України №3460- ІУ передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 14 Закону України №3460-ІУ встановлений порядок накладання дисциплінарних стягнень. З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Відповідно до п.2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013р. № 230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з п.2.2.5 вказаної Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, крім іншого: скоєння особою РНС адміністративного правопорушення. Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.(п.2.6 Інструкції). Службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії. (п.3.2.Інструкції) Проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об'єктивні висновки.(п.3.3 Інструкції). Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.(п.5.1.) Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. (п. 5.4.) Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником (п.8.7.).

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, колегія судів відхиляє доводи апелянта, щодо порядку призначення службового розслідування та його проведення не належною особою та вважає, що при проведенні службового розслідування відповідачем була дотримана процедура його призначення та проведення.

Посилання апелянта на відсутність його пояснень під час проведення розслідування спростовуються його власноручною відмовою від надання будь-яких пояснень ( ас. 105).

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту ОВС України, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції України, Законів України, актів Президента і Кабінету Міністрів України, наказів і інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ, підпорядкованих йому органів та підрозділів та ОСОБА_2 працівника органів внутрішніх справ України.

У відповідності до ст. 2 Статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно до ч. 1 ст. 5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною 1 ст. 7 цього Статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_2 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18.03.2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Краснокутського районного суду Харківської області від 25.02.2015 р., якою визнано позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишено без змін.

Вказана постанова Краснокутського районного суду Харківської області від 25.02.2015 р., набула законної сили.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення з посиланням на порушення порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп"яніння, оскільки відповідно до ч. 4. ст. 72 КАС України постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, факт порушення позивачем ПДР, та службової дисципліни знайшов своє підтвердження при судовому розгляді.

Відповідно до п. 2.1. Розділу ІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 р. № 155 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 р. за N 628/20941 (далі - Правила) положення цих Правил поширюються на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ. П.2.2.р.ІІ Дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання.

Згідно з п. 2.2 р. ІІІ Правил, професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки. Згідно п. 3.2 р. ІІІ зазначених Правил, службова діяльність працівника органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до таких моральних принципів: гуманізму, який проголошує людину, її життя і здоров'я вищими цінностями, захист яких становить сенс і моральний зміст правоохоронної діяльності; законності, визнання працівником верховенства права, а також його обов'язкового виконання у службовій діяльності; об'єктивності, що виражається в неупередженості при прийнятті службових рішень; справедливості, що означає відповідність міри покарання характеру і тяжкості проступку чи правопорушення; колективізму і товариства, що виявляються у відносинах, заснованих на дружніх стосунках, взаємній допомозі та підтримці; лояльності, що передбачає вірність державі, МВС, повазі і коректному ставленні до державних та громадських інститутів, державних службовців; нейтральності, що означає рівне, неупереджене ставлення до всіх політичних партій і рухів, що передбачає відмову працівника від участі в їх діяльності в будь-яких формах; толерантності, що полягає в поважному, неконфліктному ставленні до людей з урахуванням соціально-історичних, релігійних, етнічних традицій і звичаїв. Працівник не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання - справа честі і обов'язку кожного працівника органів внутрішніх справ (п. 3.3 р. ІІІ Правил ).

Пунктом 4.1. р. ІІІ Правил передбачено, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби;

Згідно з п.1.1. р. ІV Правил Поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_2 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Пунктом 3.17 наказу МВС України "Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу" від 16.03.2007 № 81 визначено, що до працівників, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, незалежно від наслідків, приймати безальтернативне рішення - звільнення з органів внутрішніх справ, а керівників, які приховують такі факти, понижувати в посаді.

Пунктом 3.7 наказу МВС України "Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращання" від 26.03.2010 № 90 також визначено, що уживати суворих заходів дисциплінарного впливу до працівників, які допускають порушення Правил дорожнього руху, випадки керування транспортними засобами без відповідних документів, не розмитненими, незареєстрованими і непридатними до експлуатації автомобілями, а також: до працівників Державтоінспекції, які не реагують на такі факти. Стосовно працівників, які у встановленому законом порядку притягнуті до відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, за результатами службових розслідувань вирішувати питання про їх звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з статтею 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися таки види дисциплінарних стягнень, зокрема звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 5 ст. 18 Дисциплінарного статуту, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

На підставі зазначеного суд апеляційної інстанції робить висновок, що позивача було звільнено з ОВС правомірно за вчинення протиправних дій, які є не сумісні з перебуванням на службі в міліції.

Доводи апелянта щодо неправомірності наказу від 07.04.15 № 144 о/с з посиланням на неправильне зазначення звання ОСОБА_1 ст.сержант, а не сержант та вислуги років колегією суддів відхиляються з огляду на явну описку.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. по справі № 820/9282/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 24.12.2015 р.