Справа № 589/4944/15-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 р. Справа № 589/4944/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.11.2015р. по справі № 589/4944/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка та Шосткинському районі Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов'зання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка та Шосткинському районі Сумської області, в якому просила суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної їй пенсії з 01.06.2015 року; зобов'язати відповідача відновити виплату раніше призначеної пенсії з 01.06.2015 року.

В обгрунтування позову зазначила, що вона, працюючи в даний час на державній службі, перебуваючи на обліку у відповідача з 2006 року і отримуючи з 2007 року пенсію згідно Закону України "Про державну службу", з 01.04.2015 року перестала отримувати призначену пенсію. На своє звернення до відповідача від 30.09.2015 року про відновлення виплати пенсії, отримала відмову в цьому повідомленням від 02.10.2015 року. Вважає дії відповідача протиправними, з огляду на наступне. Відповідно до п.5 Перехідних положень Закону України від 02 березня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, у томі числі «Про державну службу». Оскільки до 1 червня 2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення, зокрема осіб, яким пенсії призначалися відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідач позов не визнав, та вказав, що їх дії відповідають вимогам чинного законодавства. Позивач в даний час працює державним службовцем, з 2006 року перебуває у них на обліку та отримує пенсію згідно Закону України "Про державну службу", виплата якої припинена з 01.04.2015 року згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року.

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.11.2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: ст.ст. 6, 19, 21, 22, 46 Конституції України, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України "Про державну службу", Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на даний час позивач працює на посаді заступника начальника управління - начальника відділу адміністрування доходів і зборів фізичних осіб, майнових податків та ЄСВ в Шосткинській ОСОБА_2 України в Сумській області, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу.

ОСОБА_1 з 2006 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі.

З 01.11.2007 року отримує пенсію, призначену згідно Закону України "Про державну службу".

З 01.04.2015 року у звязку з набранням чинності Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", виплата пенсії їй була припинена.

30.09.2015 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про відновлення виплати їй пенсії за віком, починаючи з 01.06.2015 року /а.с. 4/.

Згідно відповіді управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі № 80/18-1 від 02.10.2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у поновленні вже призначеної пенсії. Із відповіді вбачається, що, відповідно до абзацу другого частини першої статті 47 Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та II групи інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється д пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту") на посадах, які дають право, на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державі службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються /а.с. 3/.

Згідно із пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про державну службу». Тобто фактично тимчасово, із зазначеної дати і до остаточного законодавчого врегулювання, даний вид пенсії не призначається.

Разом з тим, норми Закону України «Про державну службу», які регулюють порядок призначення пенсії за віком по держслужбі, не були змінені у встановленому законодавством порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що дії відповідача відповідають діючому законодавству, оскільки відповідачем відповідно ст. 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року, призначена позивачці пенсія не виплачується зважаючи, що позивачка в даний час перебуває на державній службі. Що стосується посилань позивачки на п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року, суд першої інстанції зазначив, що вони не заслуговують на увагу, оскільки стосуються призначення пенсій, а позивачці пенсія вже була призначена раніше, лише не виплачується як працюючій до 31.12.2015 року згідно ст. 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, положення п. 5 Прикінцевих положень зазначеного Закону № 213 від 02.03.2015 року стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не відновлення чи перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки ці процедури є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що в тексті вказаного Закону чітко визначено «з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України».

При цьому, право на пенсію у позивача виникло ще при призначенні пенсії, а отже з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні.

Як свідчать матеріали справи, 30 вересня 2015 року позивач звернулась до управління ПФУ в м. Шостка та Шосткинському районі Сумської області із заявою про поновлення виплати їй раніше призначеної пенсії /а.с. 4/.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено строки відновлення та поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» принципами загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, відповідальність суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.Х1.195( (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) (далі Конвенція) передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Стаття 1 Першого протоколу (Париж, 20.III.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду Україна № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акта прямої дії. Судові рішення мають грунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Тому, з урахуванням зазначеного, необхідно застосовувати загальні норми, які в даному випадку містяться у ч.4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за змістом якої перерахунок призначеної пенсії, провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином вимоги позивача підлягають задоволенню частково з 01 жовтня 2015 року.

Виходячи з вимог ст. 46 Конституції України, ст.ст. 2 , 11 КАС України колегія суддів вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м. Шостка та Шосткинському районі Сумської області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати раніше призначеної пенсії з 01 жовтня 2015 року та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Шостка та Шосткинському районі Сумської області поновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії з 01 жовтня 2015 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що з 1 жовтня 2015 року тобто з першого числа наступного місяця, в якому звернувся пенсіонер, виплата пенсії, призначеної позивачу, підлягає поновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у поновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 30 вересня 2015 року та в частині зобов'язання відповідача поновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії з 01 червня 2015 року по 30 вересня 2015 року, а отже про необхідність відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Відповідачем за змістом вимог ст. 71 КАС України не надано суду доказів, що ОСОБА_1 не має права на поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком.

Судом також не встановлено підстав для відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії позивачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови були порушені норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.11.2015р. по справі № 589/4944/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка та Шосткинському районі Сумської області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії з 01 жовтня 2015 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка та Шосткинському районі Сумської області відновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії з 01 жовтня 2015 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови виготовлений 24.12.2015 р.