Справа № 2а-14581/10/2670
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2015 р. м. Київ К/9991/13688/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Малиніна В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління державної охорони України, Головного управління Державної служби України, Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління державної охорони України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень та доповнень, просив визнати протиправними дії Київської обласної державної адміністрації (далі - КОДА) та Управління державної охорони України, що виразились у створенні перешкод 14 вересня 2009 року для його доступу до робочого місця в Управлінні державної служби Головного управління державної служби України в Київській області за адресою: місто Київ, вулиця Лесі Українки, будинок 1.

Зазначив, що не допускаючи його до робочого місця черговий працівник Управління державної охорони України, послався на розпорядження органу виконавчої влади про недопущення його до приміщення Управління державної служби Головного управління державної служби України в Київській області у зв'язку із звільненням.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними просив позовні вимоги задовольнити.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління державної охорони України, що полягають у не допуску 14 вересня 2009 року ОСОБА_4 до робочого місця в Управлінні державної служби Головного Управління державної служби України в Київській області за адресою: місто Київ, вулиця Лесі Українки, будинок 1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги Управління державної охорони України посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та направлення справи на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 станом на 14 вересня 2009 року працював на посаді начальника Управління державної служби Головного управління державної служби України в Київській області. В цей же день під час проходження через пост, після пред'явлення відповідного службового посвідчення, був зупинений черговим, який не допустив його до робочого місця.

Заперечуючи проти позову, Головне управління Державної служби України Управління державної охорони України зазначило, що підставою для недопущення позивача до робочого місця було порушення ним вимог Інструкції щодо забезпечення охорони та захисту адміністративного будинку, затвердженої розпорядженням Голови Київської обласної державної адміністрації від 23 жовтня 2007 року № 1099, а саме, пред'явлення посвідчення із значної відстані та не надання його для перевірки.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з недоведеності правомірності дій Управління державної охорони України щодо недопущення позивача до приміщення Управління державної служби Головного управління державної служби України в Київській області.

Втім, колегія суддів вважає, що такого висновку суди дійшли без повного та всебічного з'ясування обставин у справі, та перевірки їх доказами, що призвело до передчасних висновків.

За перевіркою матеріалів справи та доводів касаційної скарги, Управління державної охорони України вказує на те, що за фактом не допуску ОСОБА_4 до місця роботи керівництвом Служби комендатури Управління державної охорони України проведено службову перевірку.

Суди ж, задовольняючи частково позовні вимоги та, відповідно, визнаючи протиправними дії Управління державної охорони України, що полягають у не допуску 14 вересня 2009 року ОСОБА_4 до робочого місця в Управлінні державної служби Головного Управління державної служби України в Київській області за адресою: місто Київ, вулиця Лесі Українки, будинок 1, належним чином не встановили та не перевірили проведення службової перевірки за даним фактом та підстави її проведення.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Під час розгляду справи судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

За перевіркою матеріалів справи, в показаннях вказаних свідків містяться суттєві розбіжності.

Втім, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, будь-якої оцінки вказаним показанням свідків та факту наявності в них розбіжності не дав, а взагалі залишив їх поза увагою.

Водночас, судом першої інстанції не враховано, що за змістом частини одинадцятої статті 141 КАС України суд може призначити одночасний допит двох чи більше свідків для з'ясування причин розбіжності в їхніх показаннях.

Апеляційним судом належним чином не перевірено повноту з'ясування обставин у справі судом першої інстанції, які він вважав встановленими та такими, що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, та не надав належної юридичної оцінки його висновкам.

При новому розгляді справи судам слід врахувати зазначене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги, належно оцінити докази і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності із нормами законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

З огляду на те, що в силу повноважень, передбачених частиною першою статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції позбавлений можливості досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, то, відповідно до частини другої статті 227 КАС України, справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 220-1 КАС України, за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення, суд касаційної інстанції ухвалює рішення за наслідком попереднього розгляду справи, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись статтями 220-1, 227, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління державної охорони України задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников