Справа № 461/3504/15а,2а/461/245/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 р. Справа № 876/5774/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Галицькому районі м. Львова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Галицькому районі м. Львова про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України Галицькому районі м. Львова щодо визначення ОСОБА_1 за період з 19 вересня 2014 року мінімального розміру його пенсії за віком, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 764,00 грн.; зобовязання управління Пенсійного фонду України Галицькому районі м. Львова здійснити за період з 19 вересня 2014 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із обчисленням мінімального розміру його пенсії, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом в місяці, за який нараховується ця пенсія.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що починаючи з 01 січня 2011 року управління Пенсійного фонду України Галицькому районі м. Львова припинило здійснювати перерахунок пенсії позивача у зв'язку із зростанням розміру прожиткового мінімуму і станом на цей час розмір його пенсії за віком (без врахування інших підвищень доплат та надбавок) залишився на тому ж рівні, який був у вересні (764 грн.), хоча станом на цей час розмір прожиткового мінімуму складає вже 949 гривень.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Галицькому районі м. Львова перебуває як працюючий пенсіонер, особа потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2, одержувач пенсії за віком.

З 17 червня 2003 року позивачу на підставі поданої ним заяви та інших необхідних документів було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 01 січня 2004 року пенсія позивачу була перерахована за документами пенсійної справи і за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з набранням ним чинності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в первинній редакції (станом на 01 січня 2004) статтею 42 не було передбачено проведення перерахунків пенсій у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у статтю 42 Закону було внесено зміни, якими передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин, починаючи з 12 січня 2005 року у зв'язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір пенсії позивача, визначений відповідно до статті 28 Закону, перераховувався згідно нового розміру прожиткового мінімуму.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01 квітня 2011 року становить 764,00 грн. Станом на 30 вересня 2011 року розмір пенсії позивача становив 926,51 грн.

З 01 жовтня 2011 року вступив в дію Закон України «Про заходи щодо законодавчого регулювання реформування пенсійної системи», яким було внесено зміни в ряд законів, в тому числі до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, частину 3 статті 42 Закону викладено в наступній редакції: У разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії провадиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, як втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у зазначеній нормі Закону відсутні положення про непоширення порядку проведення зазначених перерахунків пенсії на пенсіонерів, пенсію яким призначено до набрання чинності цим Законом, тобто до 01 жовтня 2011 року.

Разом з тим, згідно із прийнятим Законом всі пенсії, призначені до набрання ним чинності, продовжують виплачуватись у встановлених розмірах, без будь-яких обмежень, в тому числі і працюючим пенсіонерам. Загальна пенсійна виплата позивача станом на 01 жовтня 2011 року становила 929,51 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» включно з цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Призначення, перерахунок, поновлення виплати пенсії та зміна її виду здійснюється відповідно до закону, чинного на час призначенням (перерахунку) відповідного виду пенсії. Таким чином, з 01 жовтня 2011 року перерахунок пенсії у зв'язку із зміною прожиткового мінімуму працюючим пенсіонерам не проводиться до моменту їх звільнення з роботи (ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції до 01 жовтня 2011 року) мінімальний розмір пенсії за віком, за наявності, зокрема, у чоловіків 25 років страхового стажу, встановлено у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втрати працездатність. За кожний повний рік страхового стажу понад необхідний, пенсія за віком підвищується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що безпідставним є посилання позивача на абзац 1 частини 1 статті 28 цього Закону, оскільки станом на сьогоднішній день розмір пенсії позивача становить 1097,71 грн., а розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» становить 949,00 грн. Таким чином, розмір пенсії позивача відповідає вимогам статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Окрім того, поняття виплати пенсії та її перерахунку є різними за своїм змістом та правовим навантаженням, порядок проведення перерахунків пенсії врегульовано ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а порядок виплати - ст. 47 цього Закону. Збереження порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам означає, що пенсії призначені до 01 жовтня 2011 року продовжують виплачуватись в порядку, розмірах та на умовах, які діяли до набрання чинності цим Законом. Проведення перерахунків пенсії з 01 жовтня 2011 року означає перегляд розміру пенсії, призначеної до 01 жовтня 2011 року з дотриманням умов та на підставі норми Закону, яка є чинною на дату проведення перерахунку, тобто з 01 жовтня 2011року.

Згідно статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній до 01 квітня 2015 року) пенсія виплачується без урахування одержаної заробітної плати (доходу).

З 01 квітня 2015 року вступив в законну силу Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (№ 213-VІІІ від 02.03.2015 р.), яким було внесено зміни зокрема до ст. 42, 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, згідно п. 3 статті 42 зазначеного Закону тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 01 січня 2016 року у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії провадиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, як втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року в справі № 461/3504/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_2

Ухвалу складено в повному обсязі 21 грудня 2015 року.