Справа № 817/4090/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

817/4090/13-а

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді

Головчук С.В. (суддя-доповідач),

суддів

Ліпського Д.В.,

Черпака Ю.К.,

секретар судового засідання Малина Л.В.,

за участю представника відповідача – Друзюка Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального закладу «Володимирецька центральна районна лікарня» Володимирецької районної ради Рівненської області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року

у справі за позовом Комунального закладу «Володимирецька центральна районна лікарня» Володимирецької районної ради Рівненської області (далі – КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня») до Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі – Рівненське ОВ Фонду соцстрахування з ТВП) про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірним та часткове скасування рішення про повернення коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у жовтні 2013 року Рівненське ОВ Фонду соцстрахування з ТВП провело планову перевірку, за результатами якої прийнято рішення від 07 листопада 2013 року № 330 про повернення коштів у сумі 8812,55 грн та застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 4406,28 грн. Не погоджуючись з рішенням в частині зобов’язання повернути кошти, виплачені за листком непрацездатності по вагітності та пологах Лавренчук Ю.П. і застосування за це фінансових санкцій, КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» подала заперечення до акту перевірки, які відповідач відхилив через недотримання позивачем обмежень, встановлених законом при прийнятті на роботу за сумісництвом. Вважаючи дії Рівненського ОВ Фонду соцстрахування з ТВП неправомірними, просив суд визнати протиправним і скасувати рішення від 07 листопада 2013 року № 330 в частині зобов’язання повернути кошти у сумі 7059,96 грн виплачені по листку тимчасової непрацездатності серії АВХ №552988 та застосування штрафу у сумі 3525,48 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-III «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі – Закон №2240-III), Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України), постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» (далі - постанова КМУ № 245) та Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43 (далі – Положення № 43). Вказує, що вагітність працівника не є підставою для відмови у прийнятті на роботу за сумісництвом. При цьому, запровадження обмежень, встановлених пунктом 2 Положення № 43, є правом роботодавця, а не обов’язком.

В запереченнях на касаційну скаргу, відповідач просить залишити її без задоволення, а судові рішення – без змін, оскільки позивачем не дотримано вимоги законодавства при прийнятті Лавренчук Ю.П. на роботу у державний заклад за сумісництвом, зокрема, постанови КМУ № 24 та Положення № 43. Крім того, копія листка непрацездатності серії АВХ № 552988 за яким позивач здійснив виплати, не містить необхідних реквізитів та не засвідчена підписом керівника і печаткою підприємства за основним місцем роботи Лавренчук Ю.П.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що Лавренчук Ю.П. працювала на посаді начальника відділення Володимирецьке відділення №1 ПАТ КБ «ПриватБанк», а з 03 вересня 2012 року її прийнято на роботу в КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» за зовнішнім сумісництвом на 0,5 ставки спеціаліста з обліку продуктів харчування централізованої бухгалтерії, згідно з наказом від 03 вересня 2012 року № 960-км.

У 2013 році Лавренчук Ю.П. надала позивачу копію листка непрацездатності серії АВХ №552988 за період з 24 грудня 2012 року по 21 червня 2013 року та довідку про заробітну плату з основного місця роботи, на підставі яких, у лютому 2013 році КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» виплатив їй 7050,96 грн допомоги по вагітності і пологах за рахунок коштів Фонду. З 27 червня 2013 року Лавренчук Ю.П. звільнилася з цієї роботи.

У жовтні 2013 року відповідачем проведено планову перевірку КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» з питань правильності своєчасності сплати страхових внесків та повернення страхових коштів, використання страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року.

За результатами перевірки, 17 жовтня 2013 року складено Акт № 1102, в якому зазначені порушення позивачем порядку використання страхових коштів Фонду, у зв’язку з чим виникла переплата по 12-ти листках непрацездатності у сумі 8812,55 грн.

Не погоджуючись з висновками перевірки в частині повернення сумі 7050,96 грн виплат за листком тимчасової непрацездатності по вагітності та пологах серії АВХ №552988, виданому Лавренчук Ю.П., 25 жовтня 2013 року КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» надав заперечення, в яких зазначив, що ці виплати здійснені правомірно, оскільки обмеження, встановлені законом для окремих осіб при прийнятті на роботу за сумісництвом не є обов’язковими.

Листом від 07 листопада 2013 року № 05/2145 відповідач відхилив доводи позивача з тих підстав, що основним місцем роботи Лавренчук Ю.П є посада керівника Володимирецького відділення №1 ПАТ КБ «Приватбанк» і на час працевлаштування до державного закладу вона перебувала у стані вагітності, а тому за приписами постанови КМУ № 24 та Положення № 43 позивач не мав права приймати її на роботу за сумісництвом. Водночас оплата листка непрацездатності проведена позивачем з порушенням вимог частини 1 статті 50, частини 1 статті 51, частини 2 статті 53 Закону № 2240-III та пункту 21 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (далі – Порядок № 1266).

07 листопада 2013 року Рівненське ОВ Фонду соцстрахування з ТВП прийняло рішення № 330, згідно з яким, КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» зобов’язане повернути відповідачу кошти у сумі 8812,55 грн та сплатити 4406,28 грн штрафу за порушення порядку використання страхових коштів.

Не погоджуючись з цим рішенням в частині зобов’язання повернути 7050,96 грн допомоги, виплаченої за листком непрацездатності серії АВХ №552988 та сплатити 3525,48 грн штрафу, позивач оскаржив його до суду.

У 2013 році виплата допомоги по вагітності і пологах здійснювалась відповідно до положень Закону № 2240-III, згідно із абзацом 1 частини 1 статті 50 якого, матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

За приписами частини 1 статті 51 Закону № 2240-III, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров’я за погодженням з Фондом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 28 Закону № 2240-III страховик має право здійснювати перевірку правильності нарахування і повноти сплати страхових внесків та використання страхових коштів на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників і за приписами пункту 4 цієї норми має право здійснювати контроль за достовірністю поданих страхувальниками та застрахованими особами відомостей, визначених статтями 27 і 51 цього Закону.

Правила обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - страхові виплати) у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п’яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації чи фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників, визначені Порядком №1266.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб'єкта підприємницької діяльності, припинення адвокатської, нотаріальної, творчої або іншої діяльності, закінчення проходження служби; для страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоров’я у зв’язку з раніше отриманим ушкодженням здоров’я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням тимчасової непрацездатності).

Згідно з абзацом 1 пункту 21 Порядку № 1266, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, якщо застрахована особа працює за сумісництвом, страхові виплати у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітності та пологах та оплата перших п’яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця здійснюються на підставі копії листка непрацездатності, виданого в установленому порядку, засвідченої підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи та довідки про середню заробітну плату за основним місцем роботи.

Якщо застрахована особа працює на кількох роботах за сумісництвом, для призначення страхової виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця додатково до документів, зазначених в абзаці першому цього пункту, додаються довідки про середню заробітну плату за місцями роботи за сумісництвом.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід) за місцем роботи за сумісництвом обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати (оподатковуваного доходу), з якої сплачувалися страхові внески, на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а для розрахунку допомоги по вагітності та пологах - на кількість календарних днів у відповідному періоді розрахункового періоду за основним місцем роботи.

Якщо особа у розрахунковому періоді за місцем роботи за сумісництвом не працювала кілька днів, що припадають на розрахунковий період за основним місцем роботи для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності, оплати перших п’яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця, середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід) за місцем роботи за сумісництвом обчислюється шляхом ділення нарахованої у розрахунковому періоді заробітної плати (оподатковуваного доходу), з якої сплачувалися страхові внески за фактично відпрацьовані календарні місяці (відпрацьований час), на кількість робочих днів (годин), а для розрахунку допомоги по вагітності та пологах - на кількість календарних днів за місцем роботи за сумісництвом.

У цьому разі сумарна заробітна плата, з якої розраховуються страхові виплати, за місяцями розрахункового періоду за основним місцем роботи та за місцем (місцями) роботи за сумісництвом не може перевищувати розмір максимальної величини (граничної суми) заробітної плати (доходу), оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (приклад наведено у додатку 1).

Таким чином, допомога по вагітності та пологах призначається та надається окремо за основним місцем роботи та за сумісництвом.

Разом з тим, за приписами наведених норм, страхові виплати здійснюються за умови надання застрахованою особою копії листка непрацездатності, виданого в установленому порядку, засвідченої підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи та довідки про середню заробітну плату за основним місцем роботи.

Якщо застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески менш як 6 календарних місяців, середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа), в яких сплачено страхові внески (пункт 5 Порядку № 1266).

Отже, законом передбачено окремий порядок розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності, у разі якщо особа у розрахунковому періоді за місцем роботи за сумісництвом не працювала кілька днів, що припадають на розрахунковий період за основним місцем роботи. При цьому, сумарна заробітна плата, з якої розраховуються страхові виплати, за місяцями розрахункового періоду за основним місцем роботи та за місцем (місцями) роботи за сумісництвом не може перевищувати розмір максимальної величини (граничної суми) заробітної плати (доходу), оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески.

Крім того, в окремих місяцях Лавренчук Ю.П. декілька днів за основним місцем роботи не працювала з поважних причин (через тимчасову непрацездатність) і ці дні мали бути виключені із загальної кількості календарних днів розрахункового періоду відповідно до пункту 14 Порядку № 1266. Разом з тим, в КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» Лавренчук Ю.П. пропрацювала два з половиною місяці (тобто менш як шість календарних місяців), а тому при обчисленні допомоги по вагітності та пологах враховується заробіток за два повні місяці, але позивач визначив розрахунковий період, взявши заробіток за вересень, жовтень, листопад 2012 року, що суперечить вимогам пунктів 4,5 Положення № 1266.

За таких обставин, суді дійшли обґрунтованого висновку, що рішення відповідача від 07 листопада 2013 року № 330 в частині зобов’язання позивача повернути кошти у сумі 7059,96, виплачені по листку тимчасової непрацездатності серії АВХ №552988 та застосування штрафу у сумі 3525,48 грн є правомірним, оскільки КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» здійснило виплати по документам, що не відповідають вимогам Порядку № 1266, з порушенням порядку обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру допомоги при вагітності та пологах.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстави для скасування ухвалених рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Комунального закладу «Володимирецька центральна районна лікарня» Володимирецької районної ради Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 р – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

С.В. Головчук

Судді

Д.В. Ліпський

Ю.К. Черпак