Справа № 819/2619/15
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

Справа № 819/2619/15

21 жовтня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді - Данилевич Н.А.

при секретарі - Стасюк А.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за позовом Тернопільської обласної державної адміністрації до Колосівської сільської ради, третя особа - Колосівська парафія храму св. ОСОБА_5 Тернопільської єпархії Української Православної Церкви про скасування рішення виконавчого комітету Колосівської сільської ради від 08.12.2006 року №43,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська обласна державна адміністрація (надалі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Колосівської сільської ради (надалі відповідач), третя особа - Колосівська парафія храму св. ОСОБА_5 Тернопільської єпархії Української Православної Церкви в якому, із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд скасувати рішення виконавчого комітету Колосівської сільської ради від 08.12.2006 року №43 як таке, що прийняте сільською радою з перевищенням наданих їй повноважень.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Колосівської сільської ради від 08.12.2006 № 43 Колосівській парафії храму св. ОСОБА_5 Тернопільської єпархії Української Православної Церкви передано комплекс: церкву, дзвіницю, господарський будинок за адресою Тернопільська область, Кременецький район, с. Колосова, вул. Жукова, 7а.

На підставі даного рішення виконавчого комітету Колосівській парафії храму св. ОСОБА_5 Тернопільської єпархії Української Православної Церкви 19.01.2007 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зокрема на комплекс: церква, дзвіниця, господарський будинок за адресою с.Колосово вул.Жукова,7а, Кременецького району, Тернопільської області.

Позивач вважає вказане рішення виконавчого комітету Колосівської сільської ради незаконним та таким що прийняте з перевищенням наданих їй повноважень, оскільки, будівля храму є об'єктом права державної власності, а розпорядження культовою спорудою не належить до компетенції сільської ради.

Тому, на думку позивача, відповідач при прийнятті вказаного рішення вийшов за межі своїх повноважень, з тих причин, що обов'язок щодо передачі культових будівель або майна у власність чи безоплатне користування релігійним громадам покладений на місцеві органи державної влади.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини.

Зокрема, виконавчим комітетом Тернопільської обласної ради народних депутатів було прийнято рішення № 20 від 5 березня 1992 року «Про передачу у власність, безоплатне користування, безоплатне почергове і рівне користування культових споруд релігійним громадам», згідно якого вирішено передати в безоплатне користування релігійній громаді УПЦ с. Колосова Кременецького району церкви святого ОСОБА_5 культову споруди та державне майно, що в них знаходиться, уклавши з нею конкретний договір.

В ході судового розгляду справи судом не здобуто доказів укладення договору безоплатного користування вищезазначеною культовою спорудою.

Проте, рішенням виконавчого комітету Колосівської сільської ради від 08.12.2006 № 43 Колосівській парафії храму св. ОСОБА_5 Тернопільської єпархії Української Православної Церкви передано у власність комплекс: церкву, дзвіницю, господарський будинок за адресою Тернопільська область, Кременецький район, с. Колосова, вул. Жукова,7а.

Представник позивача, під час судового розгляду справи, зазначила, що про існування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме на культову споруду с. Колосово Кременецького району позивачу стало відомо лише влітку 2015 року після звернення до неї релігійної громади "Колосівська парафія храму Св.ОСОБА_5 Тернопільської єпархії Української православної Цекрви" з проханням зареєструвати статут цієї релігійної громади в новій редакції.

Не погоджуючись із вказаним рішенням виконавчого комітету Колосівської сільської ради позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що відповідач при прийнятті вказаного рішення вийшов за межі своїх повноважень, оскільки вказаний комплекс споруд є державною власністю і сільська рада не вправі ним розпоряджатися.

Вирішуючи дану адміністративну справу на підставі чинного законодавства суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Конституційний суд України в своєму Рішенні у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) (справа №7-рп/2009 від 16.04.2009) дійшов висновку, що ненормативні правові акти (акти індивідуальної дії) органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною 2 статті 161 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244-2 висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у своїй постанові у справі №21-551а14 від 17.02.2015, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України, дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. <…> Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

При зясуванні обставин справи, судом встановлено, що предметом спору по даній справі є відновлення порушеного права позивача, а саме права власності на спірну будівлю церкви що знаходиться за адресою: с. Колосова, вул. Жукова,7а. Це вбачається навіть з самої позовної заяви в якій вказано про те, що рішенням виконавчого комітету Колосівської сільської ради від 08.12.2006 № 43 порушується право власності Тернопільської обласної державної адміністрації як єдиного власника вказаних споруд. Тобто в даному випадку існують правовідносини між Тернопільською обласною державною адміністрацією та Колосівською сільською радою не як між субєктами владних повноважень, а як між субєктами права власності на нерухоме майно, а тому, на думку суду, даний спір повинен вирішуватись в порядку господарського судочинства.

Також, суд звертає увагу на те що, рішення виконавчого комітету Колосівської сільської ради від 08.12.2006 № 43 «Про порядок оформлення права власності на будівлю церкви с. Колосова, вул. Жукова,7а», за своїм змістом та суттю є ненормативним правовим актом індивідуального характеру, який вичерпує свою дію після його реалізації та враховуючи правову позицію - висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 КАС України (Постанова від 17.02.2015 у справі №21-551а14), суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов має вирішуватися в порядку господарської юрисдикції, оскільки між сторонами виник спір про право цивільне, характер спірних правовідносин не містить ознак публічно-правового характеру, а тому і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені законами України.

Така правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України (постанова від 01 жовтня 2013 року справа №21-228а13, постанова від 11 листопада 2014 року справа №21-405а14, постанова від 11 листопада 2014 року справа №21-493а14, постанова від 09 грудня 2014 року справа №21-308а1), що в силу вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для застосування, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти закриття провадження у даній справі, наголосивши, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник відповідача заперечила проти закриття провадження у справі, пояснивши, що, на їх думку, є всі підстави для розгляду справи по суті та прийняття рішення.

Представники третьої особи погодилися із необхідністю закриття провадження по справі, пояснивши, що даний спір не є публічно-правовим, а є спором про право власності на об"єкт нерухомого майна.

Враховуючи вищенаведене, на підставі досліджених матеріалів справи та норм чинного законодавства, суд приходить до переконання, що провадження в даній адміністративній справі слід закрити.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Тернопільської обласної державної адміністрації до Колосівської сільської ради, третя особа - Колосівська парафія храму св. ОСОБА_5 Тернопільської єпархії Української Православної Церкви про скасування рішення виконавчого комітету Колосівської сільської ради від 08.12.2006 р. №43"Про порядок оформлення права власності на будівлю Церкви в с.Колосово, вул.Жукова,7 а.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 23.10.2015 року.

Головуючий суддя Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.