Справа № 336/6559/15-а
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

07.12.15Справа № 336/6559/15-ц
Пр. № 2-а/336/168/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що перебуває на обліку в УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя, був звільнений з посади судді апеляційного суду Запорізької області у звязку з поданням заяви про відставку відповідно до Постанови ВРУ №2596-VI від 07.10.2010 року, має стаж роботи на посаді судді 21 рік 16 днів, загальний стаж державної служби обчислюється 40 роками.

Довічне грошове утримання позивачеві призначено у відповідності до ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, згідно з якою судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", а згідно із ст. 371 цього Закону у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

У звязку з підвищенням заробітної плати працюючого судді апеляційного суду 30 жовтня 2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, виходячи із розміру заробітної плати, що зазначена в довідці про винагороду судді від 27.09.2013 року, проте зазначена заява позивача залишена позивачем без розгляду.

Про те, що співробітники відповідача не врахували відомості, які містяться в згаданій позивачем заяві, йому стало відомо під час ознайомлення з матеріалами його пенсійної справи, яке сталося 29 травня 2015 року. 19 листопада 2015 року позивач повторно звернувся до управління ПФУ з заявою про перерахунок пенсії, а 3 грудня 2015 року отримав рішення № 119 про відмову в здійсненні перерахунку.

На підставі викладеного позивач в позові, який уточнив 7 грудня 2015 року (а. с.54-58) просить поновити йому строк для звернення до суду з адміністративним позовом на захист свого права як такий, що пропущений з поважних причин.

Крім того просить визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсійного забезпечення судді у відставці від 30.10.2015 року; визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя № 119 від 27.11.2015 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного утримання згідно довідки № 07-51/103 від 27.09.2013 року; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок, призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсійне забезпечення судді у відставці з 31 жовтня 2013 року в розмірі 90 % від розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді згідно із довідкою апеляційного суду Запорізької області № 07-51/103 від 27.09.2013 року.

Крім зазначених вимог, позов містить прохання встановити з дати набрання постановою по справі законної сили місячний строк для подання суду субєктом владних повноважень звіту про виконання постанови по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені в позові доводи. Просить про ухвалення рішення на користь свого довірителя.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує.

В обґрунтування заперечень суду пояснив, що відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Оскільки позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання, правила ст. 371 Закону України "Про державну службу" про підвищення розміру пенсії відповідно до підвищення розміру заробітку працюючого державного службовця на позивача не поширюються.

Згадана ст. 141 (ч. 4) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає лише умови та порядок перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного Суду України, які визначаються Кабінетом Міністрів України, отже перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів судів загальної юрисдикції законодавством не передбачений.

Крім того, перерахування довічного грошового утримання у відповідності до змісту довідки № 07-51/103 є таким, що суперечить положенню наведеної статті 141, відповідно до якої розмір довічного грошового утримання судді не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Окрім наведених доводів, представник зазначив, що позов підлягає залишенню без розгляду, оскільки позивачем пропущений строк для звернення до суду у відсутність поважних причин, так як про порушення свого права позивач мав дізнатися, отримавши лист управління у відповідь на його звернення від 30.10.2015 року, який містить розяснення про те, що пенсію позивачеві перераховано у відповідності до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013 року.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

В силу ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

За змістом ст.100 КАС адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала , а згідно зі ст. 102 КАС пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Вирішуючи вимоги позову про поновлення строку для звернення за судовим захистом, суд виходить з того, що заява позивача про проведення перерахунку пенсії з урахуванням відомостей про винагороду судді в довідці від 27.09.2013 року (а. с. 6) від 30 жовтня 2013 року залишена відповідачем без розгляду (а. с. 5), а лист, на який посилається представник відповідача, від 19.11.2013 року містить інформацію про проведення перерахунку пенсії з 6 червня 2013 року, тобто з часу, який передував зверненню пенсіонера, тому з моментом його отримання не можна повязувати початок перебігу строку давності, оскільки його зміст не свідчить про порушення права на перерахунок, проведення якого ініційоване в заяві від 30.10.2013 року.

Між тим, сторонами визнається, що позивач ознайомився з матеріалами своєї пенсійної справи 29 травня 2015 року (а. с. 50-51), в ході вивчення якої виявив відсутність рішення відповідача, яким мав увінчатися розгляд його заяви від 30 жовтня 2013 року, тому суд погоджується з твердженнями представника позивача про те, що саме з цього моменту треба обчислювати давність його звернення до суду з адміністративним позовом.

Зазначений висновок суду підкріплює той факт, що рішення про відмову в перерахунку пенсії за результатами розгляду заяви позивача від 30.10.2013 року з урахуванням змісту довідки № 07-51/103 від 27.09.2013 року було прийняте субєктом владних повноважень лише 27 листопада 2015 року, під час розгляду цієї справи (рішення № 119 від 27.11.2015 року на а. с. 53).

З урахуванням наведених міркувань суд доходить висновку, що строк звернення до суду з адміністративним позовом пропущений позивачем з поважних причин, тому у відповідності до наведеної статті 102 КАС України знаходить всі підстави для застосування наслідків визнання причин пропуску строку поважними і поновити цей строк.

Вирішуючи інші вимоги позову, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 1 листопада 2010 року на підставі Постанови ВРУ «Про звільнення суддів» № 2596-VI від 07.10.2010 року, наказу голови апеляційного суду Запорізької області №161-к від 29.10.2010 року звільнений з посади судді апеляційного суду Запорізької області у відставку, про що свідчить запис у трудовій книжці та відповідні довідки у справі, зі стажем роботи на посаді судді 21 рік 19 днів.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію у розмірі 90 % від заробітку, маючи загальний стаж 40 років, що вбачається з протоколу № 412189 від 24.11.2010 року.

Пенсію позивачеві призначено у відповідності до ст. 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 року, згідно частини 4 якої судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Статтею 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, яка діяла на дату призначення пенсії позивачу (1 листопада 2010 року), визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 371 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

В силу Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, а згідно із ст. ст. 22, 64 ОСОБА_2 Закону конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані і обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як випливає з абзацу першого пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

При цьому другий абзац пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, визнаний таким, що не відповідає Конституції України, тобто неконституційним, Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з наведених норм законів, з урахуванням неприпустимості звуження обсягу та змісту прав і свобод особи, що захищає ОСОБА_2 України, який має найвищу юридичну силу, беручи до уваги гарантоване право позивача на проведення перерахунку, яке передбачене згаданими статтями 37, 371 Закону України «Про державну службу», суд погоджується з твердженнями позивача про протиправність нездійснення перерахунку пенсії на підставі його заяви від 30.10.2013 року, а також рішення про відмову в проведенні такого перерахунку № 119 від 27.11.2015 року, яке винесено відповідачем лише під час судового розгляду.

У звязку з викладеним твердження представника відповідача про обмеження розміру довічного грошового утримання судді десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, а також про неврегульованість питання про проведення перерахунку пенсії суддям судів загальної юрисдикції суду вбачаються неспроможними і такими, що наповнені лише формальним змістом.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи наявні у справі фактичні дані в сукупності, суд вважає доведеними обставини неправомірності бездіяльності відповідача і винесеного згодом рішення за результатами розгляду заяви про проведення перерахунку пенсії.

За змістом ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень та про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для захисту права позивача в обраний ним спосіб.

Вирішуючи питання про застосування механізмів судового контролю, передбачених ст. 267 КАС України, суд виходить з того, що відповідно до Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Кодексу адміністративного судочинства України, виконанню підлягають судові рішення, які набрали законної сили, між тим доля цієї постанови на час її винесення є невідомою, тому вважає, що залишення без задоволення цієї вимоги одночасно з прийняттям постанови не є перешкодою для вирішення цього клопотання в порядку розділу У КАС України, що регламентує процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9-11, 159-162, 185, 186, 256, 267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду за захистом права.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо залишення заяви ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсійного забезпечення судді у відставці від 30.10.2015 року.

Визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя № 119 від 27.11.2015 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного утримання згідно довідки № 07-51/103 від 27.09.2013 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок, призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсійне забезпечення судді у відставці з 31 жовтня 2013 року в розмірі 90 % від розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді згідно із довідкою апеляційного суду Запорізької області № 07-51/103 від 27.09.2013 року.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після отримання повного тексту постанови.

Суддя О.В. Щаслива