Справа № 804/20822/14
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2015 рокусправа № 804/20822/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:ОСОБА_1, суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року у справі № 804/20822/14 за позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 06.11.2014 року у виконавчому провадженні № 44521343,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 25.12.2015 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 06.11.2014 року у виконавчому провадженні № 44521343.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №180/322/14-ц (2/180/454/14) від 27.02.2014 року стягнуто, в тому числі, солідарно з ДП «Придніпровська залізниця» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000,00 гривень та судового збору.

Постановою ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 22.08.2014 року ВП №44521343 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/180/454/2014, виданого 07.08.2014 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення з Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_3 сум моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн.. Цією ж постановою встановлено боржнику строк для самостійного виконання виконавчого документа до 28.08.2014 року та зазначено номер карткового рахунку стягувача в ПАТ «ПриватБанк», на який належить в добровільному порядку перерахувати кошти.

На добровільне виконання виконавчого листа суду на користь фізичної особи ОСОБА_3 на вказаний відповідачем картковий рахунок ДП «Придніпровська залізниця» платіжним дорученням №2608 від 28.08.2014 року перераховано суму моральної шкоди в розмірі 83243,60 грн. із зазначенням призначення платежу «відшкодування моральної шкоди по справі від 22.08.2014 року, вик. лист №2/180/454/2014, виданий від 07.08.2014 року Марганецьким міськсудом».

В той же день, 28.08.2014 року ДП «Придніпровська залізниця» платіжним дорученням №2609 перераховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 16756,40 грн. із призначенням платежу «*101;01074377;01 прибутковий податок із суми моральної шкоди ОСОБА_3 згідно виконавчого листа №2/180/454/2014. Термін сплати 28.08.2014 року».

28.08.2014 року згідно постанови державного виконавця у ВП №44521343 виконавче провадження було зупинено із зазначенням підстав зупинення - направлення державним виконавцем на адресу суду заяви про розяснення судового рішення.

28.08.2014 року за вих.№НЮв-4/836 позивач особисто надав до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції документальне підтвердження фактичного виконання рішення суду, а саме: платіжні доручення № 2608, №2609 від 28.08.2014

05.11.2014 року відповідачем поновлено виконавче провадження.

06.11.2014 року виконавче провадження №44521343 з примусового виконання виконавчого листа №2/180/454/2014 приєднано до зведеного виконавчого провадження №45370429.

06.11.2014 року відповідачем винесено постанову у виконавчому провадженні №44521343 про стягнення з боржника виконавчого збору, згідно якої з позивача (боржника) стягнуто виконавчий збір у розмірі 1675,64 грн. у звязку з невиконанням у добровільному порядку вимог виконавчого документу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів та не наведено підстав щодо протиправності дій відповідача при прийнятті відповідачем постанови про стягнення з боржника виконавчого збору з урахуванням встановлених обставин у справі, які свідчать про невиконання позивачем у повному обсязі виконавчого документу у строк, встановлений для добровільного виконання згідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, суд не приймає посилання позивача на ст. 168 Податкового кодексу України, яка, на його думку, під час виконання рішення суду зобовязує підприємство як податкового агента утримати податок із суми перерахованого доходу, оскільки спеціальнім законом в сфері виконання судових рішень є саме Закон України «Про виконавче провадження», який не передбачає право боржника на часткове, на свій розсуд виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Пунктом другим Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Таким чином, даний спір належить до розгляду в порядку ст.181 КАС України.

Податковим кодексом України врегульовані відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.6.1. ст. 6 ПК України податком є обовязковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Розділом IV Податкового Кодексу України визначено поняття, порядок справляння податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п.164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно п.164.2.14 ст. 162 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди.

До вказаного доходу не включаються доходи, передбачені пунктами «а» - «ґ» п.164.2.14 ст. 162 ПК України та доходи, передбачені статтею 165 ПК України.

Як зазначалось вище, рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №180/322/14-ц (2/180/454/14) від 27.02.2014 року стягнуто, в тому числі, солідарно з ДП «Придніпровська залізниця» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000,00 гривень.

З урахуванням наведених вище норм податкового кодексу України сума моральної шкоди, призначена ОСОБА_3 за рішенням суду, належить оподаткуванню як дохід фізичної особи на загальних підставах за ставками, визначеними п. 167.1 ст.167 ПК України.

Відповідно до п.168.1.1 та п.168.1.2 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» перерахувавши на користь фізичної особи - ОСОБА_3 на вказаний відповідачем картковий рахунок платіжним дорученням №2608 від 28.08.2014 року суму моральної шкоди в розмірі 83243,60 грн., та сплативши в той же день платіжним дорученням №2609 податок з доходів фізичних осіб в розмірі 16756,40 грн., виконав добровільно рішення суду у строк, встановлений в постанові державного виконавця від 22.08.2014 року ВП №44521343.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постанова відповідача від 06.11.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору, згідно якої з позивача (боржника) стягнуто виконавчий збір у розмірі 1675,64 грн. у звязку з невиконанням у добровільному порядку вимог виконавчого документу, є протиправною та належить скасуванню.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим постанова належить скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 160,184, 195, 196, 197, 199, 202, 204, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року у справі № 804/20822/14 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року у справі № 804/20822/14 скасувати.

Позов Державного підприємства «Придніпровська залізниця» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про стягнення виконавчого збору від 06.11.2014 року у виконавчому провадженні № 44521343.

Стягнути на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 255,78 грн. та апеляційної скарги в розмірі 127,89 грн., а всього 383 (триста вісімдесят три) гривні 67 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Постанова суду апеляційної інстанції прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак