Справа № 826/7659/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7659/15 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, державної казначейської служби України про визнання дій протиправними, стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області по нарахуванню заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року, виходячи з розміру посадового окладу в сумі 1218 грн.;

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати у розмірі 9367 грн. 35 коп.;

- зобов'язати Державну казначейську службу України та Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області здійснити розрахунково-касове обслуговування розпорядника коштів Державної судової адміністрації України для врахування та виплати заробітної плати ОСОБА_3 за жовтень та листопад 2014 року;

- звернути до негайного виконання постанову в частині стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області на користь ОСОБА_3 заборгованості з заробітної плати в розмірі всієї суми боргу, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України;

- встановити строк для подання Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області до суду звіту про виконання постанови.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги - задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуально права, із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 12 липня 2000 року позивач, ОСОБА_3, працює у Перевальському районному суді Луганської області. З 20 липня 2009 року - на посаді секретаря Перевальського районного суду Луганської області. Має 11 ранг державного службовця, що відповідає 6 категорії державного службовця та підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.12-13).

Як вбачається з матеріалів справи, за жовтень 2014 року заробітна плата ОСОБА_3 була нарахована, виходячи з 23 робочих днів з посадовим окладом у розмірі 1218 грн.

Вважаючи такий розрахунок протиправним, позивач, ОСОБА_3, звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Окружний адміністративний суд міста Києва, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що нарахування та виплата заробітної плати позивачу здійснювались з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, у частині відмови у задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату заробітної плати за жовтень 2015 року, вірно виходив з наступного.

Згідно з Положенням про територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 05 квітня 2011 року №82, у своїй діяльності управління керується Конституцією і законами України та іншими нормативно-правовими актами та цим положенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оплату праці, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Згідно зі ст.. 13 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу», умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становить 1 218 грн. Такий же розмір заробітної плати встановлено і на 2015 рік.

Відповідно до ч.1 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч.1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Відповідно до п.п.59 п.5 Розділу XII Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, частину першу вищевказаної статті було доповнено абзацом другим такого змісту:

«При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII набрав чинності 26 жовтня 2014 року.

Згідно п.п.2 п.13 Розділу XIIІ Закону України «Про прокуратуру», Кабінету Міністрів України доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Колегія суддів звертає увагу, що станом на момент виникнення спірних правовідносин Кабінетом Міністрів України не вчинено дії по приведенню Постанови №268 у відповідність до абз.2 ч.1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідно до вищевказаних вимог законодавства України, відповідач, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області, не наділене правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Крім того, згідно з положеннями ст. 142, 143 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним Кодексом України.

Отже, територіальні управління Державної судової адміністрації можуть здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці.

Відповідно до ч.1,2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що здійснення нарахування та виплати позивачу заробітної плати за жовтень 2014 року, виходячи з розміру посадового окладу в 1 218 грн., здійснено відповідно до норм чинного законодавства України.

Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_3 вважає, що відповідачами протиправно не здійснено нарахування та виплату заробітної плати за листопад 2014 року. Апелянт мотивує свої доводи тим, що у листопаді 2014 рока вона виконувала свої посадові обов'язки у повному обсязі, що підтверджується відповідним табелем обліку використаного робочого часу.

Проте. у матеріалах адміністративної справи відсутні докази виконання ОСОБА_3 посадових обов'язків у повному обсязі у листопаді 2014 року

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

21 грудня 2015 року Київським апеляційним адміністративним судом засобами електронного зв'язку ОСОБА_3 було направлено запит щодо підтвердження виконання посадових обов'язків у повному обсязі у листопаді 2014 року.

Проте, ОСОБА_3 у відповіді на запит зазначила, що копії табелів використаного робочого часу знаходяться у матеріалах справи. Додаткових матеріалів до відповіді додано не було.

Натомість, територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області повідомило Київський апеляційний адміністративний суд, що у листопаді 2014 року фінансування Перевальського районного суду Луганської області не здійснювалось.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

З наведеного вбачається, що до повноважень територіальних управлінь Державної судової адміністрації України управлінь віднесено фінансування судів загальної юрисдикції, що здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів, виділених головним розпорядником бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України №595 від 07 листопада 2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам та організаціям Донецької і Луганської областей» затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області.

Відповідно до п. 4 Тимчасового порядку, заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати і працівники виконують свої обов'язки.

Колегія суддів звертає увагу, що п. 4 Тимчасового порядку є чинним.

04 листопада 2014 року Державна казначейська служба України листом від 04 листопада 2014 року №8-08/2286-24382 повідомила, що головні розпорядники бюджетних коштів (якими є Державна судова адміністрація України) мають подавати до Державної казначейської служби України розподіли відкритих асигнувань виключно по розпорядниках та одержувачах бюджетних коштів, які знаходяться на території, що контролюється українською владою.

Крім того, на виконання ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», постанови Правління Національного банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» №466 від 06 серпня 2014 року, доручень Президента України, рішень Ради національної безпеки та оборони України, доручень Кабінету Міністрів України призупинено казначейське обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів на території, яка не контролюється українською владою.

З квітня 2014 року на території Луганської і Донецької області проводиться антитерористична операція та розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30 жовтня 2014 року встановлено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у тому числі місто Перевальськ.

Дія зазначеного розпорядження була зупинена розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05 листопада 2014 року, проте розпорядженням від 07 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, зокрема і місто Перевальськ.

Враховуючи викладене, колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 24.12.2015 р.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.