Справа № 813/5987/15
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року № 813/5987/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кедик М.В.,

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

представник позивача не прибув,

представник відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Техенерго" до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

приватне акціонерного товариство "Техенерго" (далі позивач, ПАТ "Техенерго") звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі відповідач, ДПІ у Галицькому районі), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова від 21.10.2015 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.08.2015 ПАТ "Техенерго" подало в електронній формі до ДПІ у Галицькому районі податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року, яка була отримана відповідачем того ж дня, що підтверджується квитанцією від 19.08.2015 № 2. Також зазначає, що 26.08.2015 позивачем було перераховано на свій електронний рахунок № 3287 відкритий у Казначействі 42845,00 грн податку на додану вартість за липень 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням від 26.08.2015. Стверджує, що підтвердженням надходження коштів на електронний рахунок позивача, з якого Казначейство здійснює перерахунок сум податку на додану вартість до бюджету є витяг № 2463362 в розрізі операцій з системи електронного адміністрування ПДВ за 26.08.2015. Відповідно до даного витягу 26.08.2015 на електронний рахунок ПАТ "Техенерго" зараховано 42845,00, а в подальшому кошти з електронного рахунку в Казначействі мали бути перераховані ним до Державного бюджету у строк передбачений нормами ПК України та Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість. Вважає, що позивач виконав свої податкові зобовязання щодо сплати податку на додану вартість до бюджету у встановлений законом строк, шляхом сплати сум узгодженого податкового зобовязання на свій електронний рахунок, відкритий у Казначействі, а отже податкове повідомлення-рішення відповідачем прийняте безпідставно, тому просить суд його скасувати.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні. Зазначив, що позивачем узгоджену суму грошового зобовязання з податку на додану вартість сплачено із затримкою до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати в результаті чого до платника застосовано штрафну санкцію в розмірі 10% 4284,5 грн. Просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки висновки акту перевірки та оскаржене податкове повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, прийнятими на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати за відсутності сторін у справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст. 71, 128 КАС України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

ДПІ у Галицькому районі у період з 30.08.2015 по 03.09.2015 проведено перевірку дотримання вимог п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, про що 22.09.2015 складено акт № 1697/614/23891483 (далі акт перевірки).

Згідно акта перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем п. 203.1 ст. 203, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого підприємством несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість по декларації за липень 2015 року.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 21.10.2015 виставлено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 4284,50 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленнями-рішенням позивач оскаржив його до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступними нормами законодавства.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. 49.4 ст. 49 ПК України, платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п. 203.1 ст. 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (п. 203.2 ст. 203 ПК України).

При цьому, відповідно до абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наведеного випливає, що граничним терміном сплати позивачем податкового зобов'язання згідно податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року (від 19.08.2014 року) є 30.08.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2014 ПАТ «Техенерго» засобами електронного звязку направлено відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року, в якій суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахування та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду визначено у розмірі 42845 грн.

На підтвердження сплати ПАТ «Техенерго» самостійно визначеного грошового зобовязання з ПДВ за липень 2015 року в сумі 42845,00 грн, позивачем надано суду платіжне доручення від 26.08.2015 № 8610 та витяг в розрізі операцій з Системи електронного адміністрування від 26.08.2015 № 2463363, відповідно до яких 42845,00 грн було перераховано 26.08.2015, тобто в межах встановленого чинним законодавством України строку.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу здійснюється за платіжним дорученням.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Порядок прийняття, реєстрації банками платіжних доручень, списання коштів з рахунків платника та виконання платіжних доручень встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976 (далі-Інструкція))

Відповідно до п. 2.14 Інструкції, банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача - «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня».

Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту «Дата надходження», який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті «Дата виконання», має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня (п. 2.19).

З копії платіжного доручення від 26.08.2015 № 8610 вбачається, що воно прийняте банком протягом операційного дня 26.08.2015, що, в свою чергу, дає підстави вважати, що позивач сплатив податкове зобов'язання з ПДВ за липень 2015 року в межах граничного терміну сплати.

Крім того, відповідно до п. 129.6. ст. 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Щодо твердження відповідача про непогашення заборгованості згідно договору про розстрочення грошового зобовязання від 30.06.2015 № 11 за попередні місяці, суд зазначає наступне.

Згідно з договором про розстрочення грошового зобовязання від 30.06.2015 № 11 та рішенням про розстрочення від 30.06.2015 № 8748/2500-005 ДПІ у Галицькому районі розстрочено ПАТ «Техенерго» сплату грошового зобовязання під проценти за грошовими зобовязаннями з 30.06.2015 по 10.08.2015. Строки і суми розстрочення грошового зобовязання: 10.07.2015- 148189,00 грн, 10.08.2015 -148189,00 грн.

Позивачем долучено платіжні доручення від 03.07.2015 № 8388 на суму 150000,00 грн та від 05.08.2015 № 8522 на суму 148189,00 грн, на яких міститься підпис уповноваженої особи банку, а також відтиск штампу банківської установи.

Відповідно до пункту 2.9 розділу IV "Касові операції банків" (філій, відділень) з клієнтами" Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 174 банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку позивач надав належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до рішення про розстрочення від 30.06.2015 № 8748/2500-005 внесені, тому суд вважає необґрунтованими посилання відповідача про несплату заборгованості згідно договору про розстрочення грошового зобовязання від 30.06.2015 № 11 за попередні місяці.

Таким чином, враховуючи вищезазначені правові норми та сплату позивачем податку на додану вартість у встановлений Податковим кодексом України термін сплати, беручи до уваги те, що відповідачем не наведено жодних доказів на спростування своєчасної сплати, суд вважає податкове повідомлення - рішення 21.10.2015 № НОМЕР_1 неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийняте (вчинене) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений ПАТ «Техенерго» судовий збір у розмірі 1218,00 грн підлягає стягненню на користь позивача з Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області від 21.10.2015 № НОМЕР_1.

3. Судові витрати в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн присудити на користь ПАТ «Техенерго» (79005, АДРЕСА_1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.