Справа № 817/3310/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3310/15

16 грудня 2015 року 16год. 17хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2І

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 особа-підприємець ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області

про визнання протиправними та скасування рішень;

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_4 з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.08.2015 року №, рішення № від 13.08.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, рішення № від 21.09.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-37 від 21.09.2015 року області (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 16.12.2015 року).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки №81//17-16-17-01-19 від 30.07.2015 року про порушення позивачем п.198.3 ст.198, п.199.1 ст.199, п.200.1 ст.200, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України 2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями), п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» №2664-VI від 08.07.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) та п.138.2 ст.138, п.138.4 ст.138, п.177.1 ст.177, п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що перевіркою правильності визначення витрат, відображених у податковій декларації про майновий стан і доходи з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року встановлено розбіжність на загальну суму 29 901 грн. 40 коп., яка виникла у звязку з тим, що підприємцем до складу валових витрат неправомірно віднесено витрати на оплату комунальних послуг (електроенергії, водопостачання, газопостачання) за адресою: кафе «Іоланта», вул. Данила Галицького, буд. 9В, м. Рівне; кафе «Європа», вул. Набережна, буд. 1Б, м. Рівне, як такі, що не приймали участі в господарській діяльності підприємця.

Також згідно акту №152//17-116 від 27.06.2013 року відповідачем правомірно збільшено дохід позивача на суму 92 341 грн. 50 коп., тому вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску винесені правомірно.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові. Додатково пояснив суду, що під час проведення перевірки для посадових осіб податкового органу було надано розшифровку валових доходів та витрат за перевіряємий період та первинні документи на підтвердження їх здійснення, проте, перевіряючим не було враховано всі документи, що безпосередньо вплинуло донарахування грошових зобовязань.

Крім того, представник позивача зазначив, що до складу податкового кредиту було правомірно віднесено суми по придбанню товарів (з податком на додану вартість), оскільки такі товари придбавалися з метою використання у власній господарській діяльності, зокрема облаштування та ремонту кафе «Іоланта» та кафе «Європа», де проводить свою діяльність позивач. Документи, що засвідчують облік (в т.ч. і списання) були надані під час проведення перевірки і безпідставно не взяті до уваги посадовою особою податкового органу.

Також в ході проведення перевірки посадовою особою податкового органу безпідставно не взято до уваги акт № 7/ком здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) від 30.12.2014 року на суму 26 268 грн. 30 коп. (в т.ч. ПДВ 4 378 грн. 05 коп.).

Таким чином, сума податку на додану вартість, сплачена у звязку з придбанням електроенергії та газопостачання за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року також правомірно віднесена до складу податкового кредиту ФОП ОСОБА_4

Щодо безпідставності нарахувань єдиного внеску, то позивач зазначив, що по своїй правовій природі база нарахування єдиного внеску для фізичної особи-підприємця визначається із суми доходу такого підприємця.

Оскільки, як зазначив представник позивача, збільшення доходу позивача на суму 29 901 грн. 40 коп. по акту №81//17-16-17-01-19 від 30.07.2015 року та на суму 92 341 грн. 50 коп. по акту №152//17-116 від 27.06.2013 року, є протиправним, тому вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску також підлягають скасуванню.

Зважаючи, що первинні та розрахункові документи, які не враховано податковим органом під час проведення перевірки, позивачем було надано їх до заперечень на акт перевірки, тому, з врахуванням п.44.7 ст.44.7 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями), у відповідача були відсутні будь-які правові підстави для винесення оскаржуваних рішень.

За таких обставин просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача пояснив суду, що перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на додану вартість (рядки 10.1-16.4) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року встановлено завищення податкового кредиту на суму 9 054 грн. 00 коп. у звязку із тим, що до складу податкового кредиту безпідставно віднесено суми по придбанню товарів з ПДВ, які відсутні на залишках та не встановлено факту використання такого товару в господарській діяльності. Також зазначає, що сума податку на додану вартість, сплачена у звязку із придбанням електроенергії та газопостачання неправомірно віднесена позивачем до складу податкового кредиту, так як акти на відшкодування комунальних послуг не виставлялися в повному обсязі, податкові зобовязання не формувалися.

З таких підстав вважає, що оскаржувані рішення повній мірі відповідають вимогам законодавства і підстави для їх скасування в судовому порядку відсутні, відтак просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд врахував наступні обставини.

Так, згідно витягу з ЄДРПОУ, долученого позивачем до матеріалів справи, ОСОБА_4 зареєстрована з 14.04.1999 року як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області.

Згідно свідоцтва №100280363 від 20.04.2010 року, позивач є зареєстрований платником податку на додану вартість.

Судом встановлено, що в період з 10.07.2015 року по 23.07.2015 року відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт №81//17-16-17-01-19 від 30.07.2015 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2014р.».

У відповідності до висновків акту перевірки документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення:

- п.198.3 ст.198, п.199.1 ст.199, п.200.1 ст.200, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України 2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями), за результатами перевірки донараховано податок на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 9 054 грн. 00 коп. (в т.ч. за лютий 2013 року 1 474 грн. 00 коп., за квітень 2013 року 311 грн. 00 коп., за червень 2013 року 71 грн. 00 коп., за липень 2013 року 263 грн. 00 коп., за вересень 2013 року 1 298 грн. 00 коп., за листопад 2013 року 996 грн. 00 коп., за травень 2014 року 263 грн. 00 коп., за вересень 2014 року 880 грн. 00 коп., за жовтень 2014 року 1 074 грн. 00 коп., за листопад 2014 року 760 грн. 00 коп., за грудень 2014 року 1 665 грн. 00 коп.);

- п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» №2664-VI від 08.07.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) донарахована за результатами перевірки сума єдиного внеску становить 42 418 грн. 24 коп. (в т.ч. за 2011 рік в сумі 14 176 грн. 32 коп., за 2012 рік в сумі 17 866 грн. 06 коп., за 2014 рік в сумі 10 375 грн. 86 коп.);

- п.138.2 ст.138, п.138.4 ст.138, п.177.1 ст.177, п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) в результаті збільшено суму чистого оподаткованого доходу за 2014 рік у сумі 29 901 грн. 40 коп.

Не погодившись з висновками акту перевірки, ФОП ОСОБА_4 будо подано до ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області письмові заперечення на акт перевірки з додатками.

Відповіддю на заперечення №17455/17-16-17-01 від 12.08.2015 року ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області висновки акту перевірки залишила без змін.

За наслідками встановлених порушень (з врахуванням адміністративного оскарження) ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 13.08.2015 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 13 581 грн. 00 коп. (в т.ч. за основним платежем 9 054 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 4 527 грн. 00 коп.); рішення № від 13.08.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 3 723 грн. 03 коп.; рішення № від 21.09.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 708 грн. 82 коп. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-37 від 21.09.2015 року на суму 42 418 грн. 24 коп.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Як вбачається із акту перевірки №81//17-16-17-01-19 від 30.07.2015 року, перевіркою правильності визначення витрат, відображених у податковій декларації про майновий стан і доходи з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, відповідачем встановлено розбіжність на загальну суму 29 901 грн. 40 коп.

На думку відповідача, розбіжність між задекларованими показниками валових витрат з даними, встановленими в ході перевірки, виникла у звязку з тим, що підприємцем до складу валових витрат неправомірно віднесено витрати на оплату комунальних послуг (електроенергії, водопостачання, газопостачання) за адресою: кафе «Іоланта», вул. Данила Галицького, буд. 9В, м. Рівне; кафе «Європа», вул. Набережна, буд. 1Б, м. Рівне, як такі, що не приймали участі в господарській діяльності підприємця.

Зокрема, в ході проведення перевірки встановлено, що за адресою: кафе «Європа», вул. Набережна, буд. 1Б, м. Рівне, окрім ФОП ОСОБА_4 здійснює діяльність також ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2). До перевірки та до матеріалів справи позивачем надано Договір про поділ витрат №3 від 01.03.2011 року. Згідно даного договору сторони домовилися про розподіл спільних витрат на опалення, освітлення, електропостачання, на наступних умовах, а саме: ФОП ОСОБА_4 оплачує 50 % та ФОП ОСОБА_5 оплачує 50 %.

Отже, витрати, понесені на утримання кафе, повинні розподілятися навпіл. На виконання умов вищевказаного договору ФОП ОСОБА_5 повинен був відшкодувати комунальні послуги в сумі 32 791 грн. 43 коп. (тобто 50 % від оплачених витрат електроенергії, які віднесені до інших витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік).

Також в ході проведення перевірки, встановлено, що 1/5 приміщення за адресою: кафе «Іоланта», вул. Данила Галицького, буд. 9В, м. Рівне здається в оренду ФОП ОСОБА_5 згідно Договору оренди нежитлового приміщення №4 від 01.01.2012 року, який знаходиться в матеріалах справи.

Згідно п. 5.2. Договору оренди вартість комунальних послуг розраховується пропорційно до використаної площі, тобто 1/5 частина всіх комунальних послуг в місяць. Відповідно до умов вищевказаного договору, ФОП ОСОБА_5 повинен відшкодувати комунальні послуги в сумі 18 424 грн. 24 коп.

На виконання умов вищевказаних договорів та згідно представлених ОСОБА_2 здачі-приймання виконаних робіт №1 від 17.01.2014 року, №2 від 28.02.2014 року, №3 від 25.03.2014 року, №4 від 24.04.2014 року, №5/ком від 25.11.2014 року, №6/ком від 29.12.2014 року та акт №7/ком здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) від 30.12.2014 року, розрахунків відшкодування комунальних послуг за 2014 рік ФОП ОСОБА_4 було надано послуг на загальну суму реалізації (без урахування ПДВ) 47 324 грн. 04 коп. Загальна сума комунальних послуг, віднесених ФОП ОСОБА_4 до складу валових витрат та які мали бути відшкодовані згідно умов договорів становить 51 215 грн. 67 коп..

Як встановлено перевіркою, згідно наданих для перевірки відомостей про поступлення коштів на розрахунковий рахунок (виписки банку), ФОП ОСОБА_5 оплата проведена частково, а саме в сумі 21 314 грн. 27 коп. (без ПДВ). Тому, згідно акту перевірки, ФОП ОСОБА_4 у 2014 році неправомірно сформовано валові витрати в сумі 29 901 грн. 40 коп., від реалізації яких не було отримано дохід.

Проте, доводи відповідача щодо часткової оплати комунальних послуг ФОП ОСОБА_5 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема, згідно платіжних доручень №99 від 03.01.2014 року на суму 5 200 грн. 00 коп., №101 від 16.01.2014 року на суму 2 000 грн. 00 коп., №HSAV7BI068 від 17.01.2014 року на суму 8 000 грн. 00 коп., №104 від 25.03.2014 року на суму 2 000 грн. 00 коп., №111 від 25.03.2014 року на суму 3 327 грн. 12 коп., №HSAV4B1YJV DSL 04.04.2014 року на суму 20 000 грн. 00 коп., №121 від 24.04.2014 року на суму 16 300 грн. 00 коп., №154 від 24.04.2014 року на суму 328 грн. 80 коп., №161 від 10.11.2014 року на суму 3 900 грн. 00 коп., №166 від 20.11.2014 року на суму 1 650 грн. 00 коп., №167 від 20.11.2014 року на суму 1 200 грн. 00 коп., №169 від 08.12.2014 року на суму 7 500 грн. 00 коп., №179 від 22.12.2014 року на суму 3 500 грн. 00 коп. та №184 від 29.12.2014 року на суму 2 500 грн. 00 коп., всього на суму 77 405 грн. 92 коп. вбачається, ФОП ОСОБА_5 з надлишком розрахувався з позивачем за спожиті комунальні послуги.

Проведення даних платіжних доручень підтверджується долученими до матеріалів справи банківськими виписками за 29.12.2014 року, 22.12.2014 року, 08.12.2014 року, 25.11.2014 року, 20.11.2014 року, 10.11.2014 року, 06.11.2014 року, 16.01.2014 року, 03.01.2014 року, 25.03.2014 року та 24.04.2014 року.

Порядок формування фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на загальній системі оподаткування, витрат для визначення обєкту оподаткування податком на доходів фізичних осіб в 2013-2014 роках регулюється Податковим кодексом України.

Доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу (п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями).

Обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця (п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями), до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями), витрати, які враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, інших витрат, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями), витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку та витрати банківських установ.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) встановлено, що витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В силу вимог пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями), не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, у 2013-2014 році, законодавством, яке регулює порядок формування фізичною особою витрат, повязаних з господарською діяльністю та визначення чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності, є ст.177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями), з урахуванням положень розділу III цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до абз.1-2 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (із наступними змінами та доповненнями), первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування даних податкового обліку платника податків.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення обєкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Пунктом 138.8 ст.138 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) передбачено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо повязаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Пунктом 138.4 ст.138 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) встановлено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

З системного аналізу норм, закріплених у статтях 138, 177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями), слідує, що підставою для віднесення витрат, здійснених платником податку на придбання товарів (послуг), до складу витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, є одночасне виконання наступних умов: отримання оподатковуваного доходу (виручки у грошовій та не грошовій формі) за витратами, які сформували собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та наявність документального підтвердження витрат, які сформували собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг згідно з приписами абз.1-2 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями).

Таким чином, враховуючи наявність належним чином оформлених ОСОБА_2 здачі-приймання виконаних робіт та факту повної оплати ФОП ОСОБА_6 за спожиті комунальні послуги, висновки податкового органу щодо неправомірності включення до валових витрат ФОП ОСОБА_4 у 2014 році витрат за нібито неоплачені послуги ФОП ОСОБА_5 не відповідають вимогам законодавства.

Також перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на додану вартість (рядки 10.1-16.4) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року відповідачем встановлено завищення податкового кредиту на суму 9 054 грн. 00 коп. (в т.ч. за лютий 2013 року 1 474 грн. 00 коп., за квітень 2013 року 311 грн. 00 коп., за червень 2013 року 71 грн. 00 коп., за липень 2013 року 263 грн. 00 коп., за вересень 2013 року 1 298 грн. 00 коп., за листопад 2013 року 996 грн. 00 коп., за травень 2014 року 263 грн. 00 коп., за вересень 2014 року 880 грн. 00 коп., за жовтень 2014 року 1 074 грн. 00 коп., за листопад 2014 року 760 грн. 00 коп., за грудень 2014 року 1 665 грн. 00 коп.).

Перевіркою встановлено, що згідно поданих до ДПІ у м. Рівному податкових декларацій з податку на додану вартість, додатків 5 «Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», позивачем до складу податкового кредиту безпідставно віднесено суми по придбанню товарів з податком на додану вартість згідно податкових накладних №6359/022 від 17.04.2013 року, №6362/022 від 17.04.2013 року, №7029/022 від 25.04.2013 року, №12563/022 від 11.06.2013 року, №12689/022 від 12.07.2013 року, №22425/022 від 13.11.2013 року, №26 від 27.08.2013 року, №1580011 від 03.02.2013 року, №1580013 від 07.02.2013 року, №1580017 від 08.02.2013 року, №1580008 від 10.08.2013 року, №1580025 від 31.10.2013 року та №9315/022 від 28.05.2014 року, оскільки під час проведення перевірки не було встановлено факту використання таких товарів у господарській діяльності позивача.

Проте, як встановлено судом, всі товарно-матеріальні-цінності згідно вищенаведених податкових накладних придбавалися позивачем з метою використання у власній господарській діяльності (для ремонту приміщення кафе, приготування страв, безперебійного електропостачання діяльності кафе та комфорту клієнтів кафе «Іоланта» та «Європа»), що підтверджується бухгалтерською довідкою від 09.12.2015 року.

На підтвердження факту використання у власній господарській діяльності закуплених товарів позивач надав до матеріалів справи ОСОБА_2 списання матеріальних цінностей №1 від 23.02.2013 року, №2 від 17.07.2013 року, №3 від 26.02.2014 року та №1 від 15.06.2014 року, а також ОСОБА_2 введення обладнання в експлуатацію №1 від 07.02.2013 року, №2 від 08.02.2013 року, №3 від 25.04.2013 року, №4 від 27.08.2013 року, №5 від 31.10.2013 року, №6 від 13.11.2013 року та №4 від 28.05.2014 року.

Таким чином, податок на додану вартість в сумі 4 676 грн., сформований в ціні придбаних товарів, та позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту.

Також судом встановлено, що до складу податкового кредиту з податку на додану вартість позивачем віднесено податкові накладні №10740/16 від 31.12.2014 року, №10139/16 від 30.11.2014 року, №10334/16 від 31.10.2014 року, №9978/16 від 30.09.2014 року, №9772/16 від 31.08.2014 року, №9853/16 від 31.07.2014 року, №9730/16 від 30.06.2014 року, №9648/16 від 31.05.2014 року, №9840/16 від 30.04.2014 року, №9955/16 від 31.03.2014 року, №10030/16 від 28.02.2014 року, №10027/16 від 31.01.2014 року, отриманих від ПАТ «АЕС «Рівнеобленерго» та податкових накладних №904 від 22.12.2014 року, №903 від 22.12.2014 року, №1579 від 29.12.2014 року, №1576 від 29.12.2014 року, №830 від 28.02.2014 року, №41 від 03.03.2014 року, №780 від 27.11.2014 року, №619 від 30.10.2014 року, №854 від 31.10.2014 року, №853 від 31.10.2014 року, №399 від 29.09.2014 року, №85 від 12.09.2014 року, №55 від 01.09.2014 року, отриманих від ПАТ «Рівнегаз».

Рахунки ПАТ «АЕС Рівнеобленерго» виставлялись для ФОП ОСОБА_4 за фактично використану електричну енергію за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, буд 1Б, кафе «Європа» та вул. Данила Галицького, буд. 9В, кафе «Іоланта».

Рахунки за фактично використаний газ ПАТ «Рівнегаз» виставлялись для ФОП ОСОБА_4 за адресою: м. Рівне, вул. Данила Галицького, буд. 9 В, кафе «Іоланта».

Як вже зазначалося вище, в частині приміщення кафе «Європа» здійснює діяльність ФОП ОСОБА_5 До матеріалів справи надано Договір №3 від 01.03.2011 року, згідно якого, сторони домовилися про розподіл спільних витрат на опалення, освітлення на наступних умовах, а саме: ФОП ОСОБА_4 оплачує 50 % та ФОП ОСОБА_5 оплачує 50 %.

Також встановлено, що 1/5 приміщення кафе «Іоланта» здається в оренду ФОП ОСОБА_5 згідно Договору оренди нежитлового приміщення №4 від 01.01.2012 року. Згідно п.5.2 Договору оренди вартість комунальних послуг розраховується пропорційно до використаної площі, тобто 1/5 частина від комунальних послуг в місяць. Згідно умов вищевказаних договорів відшкодування комунальних послуг ФОП ОСОБА_4 повинно відшкодовуватися щомісячно.

В ході проведення перевірки посадовою особою встановлено, що за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року ОСОБА_2 здачі прийняття виконаних робіт виставлено ФОП ОСОБА_4 частково, а саме за період з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року, а починаючи з 01.08.2014 року взагалі не виставлялись.

До матеріалів справи позивачем було надано акти здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) №1 від 17.01.2014 року, №2 від 28.02.2014 року, №3 від 25.03.2014 року, №4 від 24.04.2014 року, №5/ком від 25.11.2014 року, №6/ком від 29.12.2014 року та акт №7/ком здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) від 30.12.2014 року.

Як встановлено судом, акт №7/ком здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) від 30.12.2014 року на суму 26 268 грн. 30 коп. (в т.ч. ПДВ 4 378 грн. 05 коп.), не був врахованим відповідачем під час проведення перевірки, тому позивач надав його до заперечень на акт перевірки разом із платіжними дорученнями №99 від 03.01.2014 року на суму 5 200 грн. 00 коп., №101 від 16.01.2014 року на суму 2 000 грн. 00 коп., №HSAV7BI068 від 17.01.2014 року на суму 8 000 грн. 00 коп., №104 від 25.03.2014 року на суму 2 000 грн. 00 коп., №111 від 25.03.2014 року на суму 3 327 грн. 12 коп., №HSAV4B1YJV DSL 04.04.2014 року на суму 20 000 грн. 00 коп., №121 від 24.04.2014 року на суму 16 300 грн. 00 коп., №154 від 24.04.2014 року на суму 328 грн. 80 коп., №161 від 10.11.2014 року на суму 3 900 грн. 00 коп., №166 від 20.11.2014 року на суму 1 650 грн. 00 коп., №167 від 20.11.2014 року на суму 1 200 грн. 00 коп., №169 від 08.12.2014 року на суму 7 500 грн. 00 коп., №179 від 22.12.2014 року на суму 3 500 грн. 00 коп. та №184 від 29.12.2014 року на суму 2 500 грн. 00 коп., які свідчать про повний розрахунок ФОП ОСОБА_5 за комунальні послуги.

Оскільки посадовою особою податкового органу безпідставно не взято до уваги акт №7/ком здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) від 30.12.2014 року на суму 26 268 грн. 30 коп. (в т.ч. ПДВ 4 378 грн. 05 коп.), тому сума податку на додану вартість, сплачена у звязку з придбанням частини електроенергії та газопостачання за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року правомірно віднесено до складу податкового кредиту ФОП ОСОБА_4

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.199.1 ст.199 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.

Надаючи оцінку правомірності прийняття рішень № від 13.08.2015 року, № від 21.09.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-37 від 21.09.2015 року, суд враховує наступне.

По своїй правовій природі база нарахування єдиного внеску для фізичної особи-підприємця визначається із суми доходу такого підприємця.

Зокрема, відповідно до змісту п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ із змінами та доповненнями, по відношенню до позивача, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від його діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

За результатами попередньої планової документальної перевірки діяльності ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року (акт №152//17-116 від 27.06.2013 року «Про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р.») встановлено, що в результаті порушення ст.138, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із наступними змінами та доповненнями) підприємцем завищено валові витрати по собівартості реалізованого товару у сумі 92 341 грн. 50 коп. (в т.ч. у 2011 році у сумі 40 854 грн. 20 коп., у 2012 році у сумі 51 487 грн. 30 коп.).

В результаті встановлених порушень в ході перевірки збільшено суму чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок, на загальну суму 92 341 грн. 50 коп. (в т.ч. у 2011 році у сумі 40 854 грн. 20 коп. та у 2012 році у сумі 51 487 грн. 30 коп.).

Зокрема, в акті перевірки №152//17-116 від 27.06.2013 року за 2011 рік податковим органом встановлено розбіжність у витратах по результатах перевірки на суму 40 854 грн. 20 коп., за 2012 рік на суму 21 506 грн. 20 коп. (разом на суму 62 360 грн. 40 коп.) по контрагенту ТОВ «БАЯДЕРА ЛОГІСТИК» (код за ).

Проте, згідно наданих позивачем до матеріалів справи актів звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року між ТОВ «БАЯДЕРА ЛОГІСТИК» та ФОП ОСОБА_4, позивачем було отримано товару на суму 15 382 грн. 56 коп. за 2011 рік та 17 388 грн. 00 коп. за 2012 рік, разом 32 770,56 грн., що спростовує визначену контролюючим органом суму господарських операцій відповідача із зазначеним контрагентом.

Також в акті перевірки №152//17-116 від 27.06.2013 року податковим органом встановлено розбіжність у витратах на суму 51 487,30 грн. по контрагенту ТОВ «ПІВНІЧ-ЦЕНТР», які полягали в тому, що витрати на придбання товарів (Вино грузинське «Кіндзмараулі» 0,75л., Вино грузинське «Піросмані» 0,75л.,) платником списані не пропорційно до отриманого доходу.

Проте, згідно долученого акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року між ТОВ «ПІВНІЧ-ЦЕНТР» та ФОП ОСОБА_4, позивачем було отримано товару на суму 52 156,85 грн.

Крім того, як встановлено судом, у 2012 році позивач придбав вино грузинське «Кіндзиараулі» 0,75л. у ТОВ «Північ-Центр» на загальну суму 1046,68 грн., що підтверджується видатковими накладними №РФ-0046224 від 10.04.2012 року на суму 70,96 грн., №РФ-0054920 від 27.04.2012 року на суму 150,36 грн., №РФ-0133988 від 31.08.2012 року на суму 75,18 грн., №РФ-0150530 від 28.09.2012 року на суму 75,18 грн., №РФ-0182054 від 23.11.2012 року на суму 150 грн., №РФ-0189059 від 0712.2012 року на суму 150 грн., №РФ-0196739 від 25.12.2012 року на суму 375 грн.

Згідно видаткових накладних №РФ-0020541 від 17.02.2012 року на суму 94,80 грн., №РФ-195214 від 21.12.2012 року на суму 49,98 грн. позивач придбав вино грузинське «Піросмані» 0,75л. на загальну суму 144,78 грн.

Таким чином, у 2012 році позивач придбав у ТОВ «Північ-Центр» вина грузинські «Кіндзиараулі» та «Піросмані» на загальну суму 1191,46 грн., що спростовує твердження відповідача про придбання цих вин на суму 51 487,30 грн.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

При складанні акту №152//17-116 від 27.06.2013 року «Про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р.») податковим органом було порушено пп.2.3.2.2 п.2.3 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків-фізичними особами №395 від 14.03.2013 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 року №607/23139), а саме: у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

- у разі надання платником податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Всупереч вищенаведеним нормам, відповідач безпідставно не відобразив в акті перевірки №152//17-116 від 27.06.2013 року будь-яких первинних бухгалтерських документів, що надавалися позивачем до перевірки.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

За встановлених обставин суд приходить до переконання, що відповідачем не доведено належними доказами, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 13.08.2015 року №, рішення № від 13.08.2015 року, № від 21.09.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-37 від 21.09.2015 року суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом. Доводи позивача свідчать про відсутність правових підстав для винесення оскаржуваних рішень, у зв'язку з чим, позов підлягає до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд присуджує на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області судовий збір у розмірі 1218 грн

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області № НОМЕР_3 від 13.08.2015 року;

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області № НОМЕР_4 від 13.08.2015 року та № НОМЕР_5 від 21.09.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області № Ф-37 від 21.09.2015 року про сплату боргу (недоїмки).

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області судовий збір у розмірі 1218 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.