Справа № 825/3754/15-а
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2015 року Чернігів Справа № 825/3754/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д`якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідачів - Марковця В.С., Бабенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини пп НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини пп НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Командування військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) щодо незабезпечення виконання військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 наказу від 14 вересня 2015 року № 74 про звільнення позивача з військової служби в запас;

- визнати неправомірною бездіяльність військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо невиконання наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) від 14 вересня 2015 року № 74 про звільнення позивача з військової служби в запас та не виключення його зі списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Командування військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) вчинити дії, передбачені ст.ст. 28, 30, 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо забезпечення виконання командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) від 14 вересня 2015 року № 74 про звільнення позивача з військової служби в запас;

- зобов`язати командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 вчинити дії щодо виконання наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) від 14 вересня 2015 року № 74 про звільнення позивача з військової служби в запас та видати наказ про виключення його зі списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що в порушення вимог ст.ст. 28 - 30, 36, 37 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548 його неправомірно не виключають зі списків особового складу військової частини пп НОМЕР_1 , вимагаючи здавати посаду командира 2 мотопіхотної роти на якій уже з липня 2015 року перебуває ОСОБА_2 та який з моменту прийняття посади розпоряджався майном 2 мотопіхотної роти. Позивач посилається на те, що вимагати від нього здавання посади командира 2 мотопіхотної роти не відповідає нормам права та неможливо ним здійснити, оскільки у нього відсутні документи про рух майна роти. Позивач вказує на те, що він не може нести відповідальність за майно роти, адже з лютого 2015 року по вересень 2015 року перебував на лікуванні, з 30 червня 2015 року він був звільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частини НОМЕР_2 ) та в липні 2015 року було призначено іншого командира 2 мотопіхотної роти.

Вказаною бездіяльністю військової частини пп НОМЕР_1 щодо не виключення позивача зі списків особового складу військової частини пп НОМЕР_1 та бездіяльністю Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частини НОМЕР_2 ) щодо незабезпечення виконання рішення (ч. 4 ст. 28 Статуту), бездіяльність щодо перевірки виконання наказу (ч. 1 ст. 30 Статуту), невжиття заходів для виконання наказу (ч. 1 ст. 36 Статуту) порушуються права та законні інтереси позивача, оскільки коли закінчився термін військової служби, його не виключають зі списків особового складу військової частини пп НОМЕР_1 та фактично змушуючи, в порушення Указу Президента від 12 червня 2015 року за № 328 та п. є ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232, проходити військову службу понад встановлені строки.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник військової частини НОМЕР_2 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що на підставі списку осіб офіцерського складу від 01.09.2015, які підлягають звільненню з військової служби у запас, був виданий наказ командуючого військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 14.09.2015 №74 яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби. Вказаний наказ був доведений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 телеграмою від 15.09.2015 № 502/2/4/1/455.

Крім того, за результатами розгляду звернення позивача, останньому листом від 23.11.2015 № 502/1651 було повідомлено про видані відносно нього накази, а також підготовлено і направлено розпорядження від 11.11.2015 №502/13/186 до військової частини польова пошта НОМЕР_3 , якій підпорядковується військова частина польова пошта НОМЕР_1 , про вжиття заходів щодо виключення із списків військової частини ОСОБА_1 . Виходячи з вищенаведеного, представник відповідача просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову відносно військової частини НОМЕР_2 .

Представник військової частини пп НОМЕР_1 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що старший лейтенант ОСОБА_1 був призначений командиром мотопіхотної роти військової частини пп НОМЕР_1 . Також наказом від 01.07.2015 №182 капітан ОСОБА_3 звільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 відмовляється здавати майно роти згідно Статуту внутрішньої служби Збройних сил України (ст.60, 62 ,63), тому не має можливості звільнити його з військової служби в запас. Капітаном ОСОБА_4 в односторонньому порядку була проведена інвентаризація майна роти і посада командира роти була прийнята за фактом.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у вересні 2014 року ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 «Про часткову мобілізацію» та проходив її у військовій частині пп НОМЕР_1 м. Рівне, на посаді командира 2 мотопіхотної роти.

У зв`язку з пневмонією отриманою під час виконання бойових завдань на сході України та посттравматичним стресом ОСОБА_1 тривалий час перебував на лікуванні у різних лікувальних закладах (а.с. 21-27).

У зв`язку з тривалим перебуванням позивача на лікуванні, наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частини НОМЕР_2 ) від 30.06.2015 № 42 ОСОБА_1 був звільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частини НОМЕР_2 ). На час перебування у розпорядженні позивач був зарахований у списки та на всі види забезпечення до 13 окремого мотопіхотного батальйону (військова частина пп НОМЕР_1 ) 58 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 28).

Наказом командира військової частини пп НОМЕР_1 від 01.07.2015 №182 капітана ОСОБА_3 звільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 61).

Також в судовому засіданні встановлено, що наказом командира військової частини пп НОМЕР_1 від 16.07.2015 № 197 на посаду командира 2 мотопіхотної роти військової частини пп НОМЕР_1 було призначено ОСОБА_2 .

На виконання Указу Президента України від 12.06.2015 № 328 «Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 «Про часткову мобілізацію»», Командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) 14.09.2015 за № 74 було видано наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас (а.с. 29).

Вказаний наказ доведений до військової частини пп НОМЕР_1 телеграмою від 15.09.2015 № 502/2/4/1/455 (а.с. 50-52).

Проте, станом на день розгляду справи, ОСОБА_1 не звільнено з військової служби в запас та не виключено зі списків особового складу військової частини пп В 2278.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до положень статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (стаття 1 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XIІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (стаття 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Відповідно до статті 60 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548 у разі неможливості виконання службових обов`язків у зв`язку з відбуттям за межі гарнізону, через хворобу та з інших поважних причин командир (начальник) для виконання цих службових обов`язків призначає одного із заступників. Якщо штатний заступник відсутній і ніхто не був призначений командиром (начальником), командування бере на себе старший за посадою, а у разі відсутності старшого за посадою - старший за військовим званням, про що доповідає старшому командирові (начальникові).

Статтею 63 Статуту передбачено, що командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто на підставі наказу по військовій частині (кораблю).

При прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатами проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт.

Про прийняття і здавання посади командир підрозділу (начальник) подає рапорт у порядку підпорядкованості командирові військової частини (корабля).

Особа, яка приймає посаду, до свого рапорту додає акт про прийняття підрозділу. В акті зазначаються дані про склад підрозділу за списком і наявний; стан бойової та мобілізаційної готовності; морально-психологічний стан особового складу, стан військової дисципліни, бойової підготовки; наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; житлові і побутові умови військовослужбовців.

Акт складається і підписується особою, яка приймає, та особою, яка здає посаду, а також начальниками служб військової частини, головою та членами внутрішньої перевірочної комісії. До акта додаються інвентаризаційні відомості про майно та техніку підрозділу (служби).

В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось сторонами, що позивачем не було дотримано порядку здачі посади командира 2 мотопіхотної роти.

Відповідно до п. є ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також, які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України.

12.06.2015 за № 328 Президентом України було видано Указ «Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 «Про часткову мобілізацію»».

Так, відповідно до п. 242. Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Таким чином, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачено обов`язковість здачі посади військовослужбовцем при звільненні.

В судовому засіданні встановлено, що станом на день розгляду справи позивач свою посаду не здав, що також підтверджується обхідним листом, в якому відсутні необхідні відмітки про розрахування позивача (а.с. 63).

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідачів та необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини пп НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, необхідно відмовити повністю за необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д`яков