Справа № 1003/4878/2012
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2012-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1003/4878/2012
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючий суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі Ільницька І. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві залі суду № 1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в м.Білій Церкві про визнання дій протиправними та зобовязання відповідача до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 24.02.2012 року звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона має статус потерпілої від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, проживає в м.Білій Церкві, народилася 21.08.1961 року, в даний час звернулася до відповідача щодо призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст..55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але їй було в цьому відмовлено в звязку з тим, що в період з 01.01.1989 року по 02.08.1989 року вона не була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, вказану відмову позивач вважає протиправною, оскільки вона постійно проживає в м.Білій Церкві, тут народилася її дочка, вона не проживала в м.Білій Церкві тільки з 1984 року по 1987 рік, вона надала відповідачу всі необхідні документи для призначення пенсії. А тому позивач просила суд визнати дії відповідача щодо відмови прийняти її документи для призначення пенсії за віком протиправними, зобовязати відповідача прийняти її документи для вирішення питання про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, зобовязати відповідача призначити їй пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку.

В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги і просила суд визнати відмову управління ПФУ в м.Білій Церкві щодо призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною, зобовязати відповідача призначити їй пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку з 24.08.2011 року.

Представник відповідача позов не визнав, в суді пояснив, що позивачка дійсно звернулася 28.07.2011 року до управління ПФУ в м.Білій Церкві за призначенням пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст..55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки позивачкою не було документально підтверджено факту її проживання або роботи на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років, що є необхідною умовою для призначення такої пенсії, то відповідачем було правомірно їй відмовлено у призначенні пенсії за віком, рішення відповідача винесено з дотриманням умов чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено по справі, позивачка ОСОБА_1 народилася 21.08.1961 року, зареєстрована і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, 28.07.2011 року звернулася із письмовою заявою до управління ПФУ в м.Білій Церкві щодо призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст..55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за рішенням відповідача від 05.11.2011 року за № 19/283 їй було відмовлено в призначенні цієї пенсії в звязку з тим, що вона не надала документів, якими підтверджується факт її проживання або роботи на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років, що є необхідною умовою для зниження пенсійного віку.

Наведене стверджується копіями паспорта позивачки, її заяви до управління ПФУ в м.Білій Церкві та рішення про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілим особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсійний вік знижується на 2 роки та додатково 1 рік за кожні три роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Згідно ст.11 цього Закону до потерпілих від Чорнобильської кататсрофи належать в т.ч. особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Як передбачено п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20.01.97 р. № 51, та згідно ст.14 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживають, або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали, чи постійно навчалися в цій зоні не менше чотирьох років, видаються посвідчення потерпілого 4 категорії.

Відповідно до ч.4 ст.65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та п. 10 вказаного вище Порядку видача посвідчень провадиться МНС, РМ республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Як передбачено ч.3 ст.65 Закону та п.2 вищенаведеного Порядку, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом, іншими актами законодавства.

Отже, єдиним документом, який надає право на користування пільгами, передбаченими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в т.ч. і пільгами на призначення пенсії за ст..55 цього Закону, згідно вищенаведених правових норм є посвідчення потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка має статус потерпілого 4 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення серії В-П за № 465399, яке видано їй Київською облдержадміністрацією 10.05.1995 року.

Згідно ст.15 вказаного вище Закону підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях, а видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення проводиться органами місцевого самоврядування.

Аналогічне положення міститься в п.10 Порядку, де зазначено про те, що посвідчення потерпілого 4 категорії видаються на підставі довідки встановленого зразка /додаток № 7/, яка видається органами місцевого самоврядування.

Як встановлено судом, позивачу було відмовлено відповідачем в призначенні пенсії в звязку з тим, що вона не надала документів / довідок ЖЕК/ про проживання на території радіоактивного забруднення /в м.Білій Церкві/ станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років.

Але відмову відповідача саме з цих підстав суд вважає необгрунтованою.

Так, необгрунтованим суд вважає посилання відповідача на ст.15 Закону стосовно необхідності підтвердити саме довідкою ЖЕК період проживання в м.Білій Церкві, оскільки аналіз вказаних вище правових норм дає підстави стверджувати, що в ст.15 Закону мова йде про довідку встановленого зразка /додаток № 7 /, а не про довідку, яка видається житлово-експлуатаційними конторами.

Про це було вказано і в розясненні Мінчорнобиля України ще від 02.12.1992 року за № 273/7.

Суд вважає, що довідка ЖЕК про період проживання, прописки /реєстрації/ особи в м.Білій Церкві наряду з іншими документами може бути однією з підстав для оформлення довідки /додаток №7/, а саме ця довідка і є вже підставою для визначення статусу потерпілого і для оформлення відповідного посвідчення, на що і вказано в ст.15 Закону.

Крім того, відповідно до ст.2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно даних паспорта, довідок ЖЕК-4 і ЖЕК-5, які прийняті до уваги відповідачем, позивачка зареєстрована /прописана/ і проживає в м.Білій Церкві з 02.08.1989 року по даний час, тобто, факт її проживання в м.Білій Церкві за даними цих документів становить станом на 01.01.1993 року- всього 3 р 5 м.

До позовної заяви позивачем додано також наступні документи: копію амбулаторної картки її дочки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та довідку Білоцерківської міської дитячої поліклініки від 29.12.2011 року про те, що вона дійсно спостерігалася дільничим лікарем-педіатром поліклініки з 28.08.1987 року по 14.09.2009 року за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки Білоцерківського ДНЗ № 13 «Пілот» в матеріалах справи, ОСОБА_2 дійсно відвідувала цей заклад з 01.09.1987 року до 31.05.1991 року.

З довідки, виданої ДП житлово-комунальною конторою КП «Білоцерківбуд» на імя ОСОБА_3 Миколайовича-чоловіка позивачки, слідує, що він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4 в гуртожитку з 21.10.1987 року по 14.10.1989 року.

З копії трудової книжки позивачки в матеріалах справи вбачається, що вона в 1981-1983 роках працювала в м.Білій Церкві, з 16.01.1984 року по 11.08.1987 року працювала в Феодосіївській портовій поліклініці на посаді медсестри, звільнена за власним бажанням в звязку з новим місцем проживання, з 01.09.1987 року по 09.04.1994 року працювала медсестрою у Фурсівській середній школі Білоцерківського району, а з 19.04.1994 року працює в Білоцерківському пологовому будинку.

Як пояснила в суді позивач, в серпні 1987 року вона з сімєю повернулася до м.Білої Церкви, свого житла на той час вони не мали, а тому проживали без прописки ІНФОРМАЦІЯ_5, працюючи в с.Фурси, вона проживала в м.Білій Церкві, оскільки знаходиться село на відстані менше 10 км від міста.

Зазначені позивачкою обставини підтверджуються також, як вважає суд, довідкою Фурсівської сільської ради від 27.03.2012 року про те, що ОСОБА_1 в межах Фурсівської сільської ради не була зареєстрована та фактично не проживала; копією особистого листа по обліку кадрів з відділу освіти Білоцерківської райдержадміністрації, в якому вказано домашню адресу позивачки-м.Біла Церква-4, Гайок,180 кв.55.

З копії військового квитка позивачки в матеріалах справи вбачається, що вона перебуває на обліку в Білоцерківському міському військкоматі з 10.03.1988 року, тобто, перебуває на обліку за місцем свого проживання, оскільки за ст.34 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» персонально-первинний облік призовників і військовозобовязаних передбачає облік відомостей щодо призовників та військовозобовязаних за місцем їх проживання. У сільській місцевості, а також у містах і селищах, де відсутні військові комісаріати, облік ведеться органами місцевого самоврядування.

А тому суд приходить до висновку, що наданими доказами, на які вказано вище в постанові, підтверджується той факт, що позивач проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, до якої належить і м.Біла Церква, станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років, що є підставою для оформлення їй відповідної довідки /додаток №7/, яка в свою чергу є підставою для видачі посвідчення потерпілого 4 категорії.

Отже, належність до 4 категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи, як було вказано вище, є достатнім доказом того, що дана особа проживала або працювала на території зони радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років, оскільки тільки за цих умов уповноваженим органом на підставі перевірки наданих документів може бути видане посвідчення потерпілого.

Ні на час звернення позивачки із заявою про призначення пенсії до відповідача, ні на час розгляду справи в суді, факту необґрунтованої видачі посвідчення потерпілого 4 категорії позивачці уповноваженим на те органом встановлено не було.

Заперечуючи проти позову, представник позивача посилався на те, що відповідно до п.29 Порядку подання та оформлення документів для призначення /перерахунку/ пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року за № 22-1, зареєстрованого в Мінюсті України 27.12.2005 року за № 1566/11846, за документ, що засвідчує місце проживання особи приймаються паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання /реєстрації/, у тому числі органів місцевого самоврядування.

Так, дійсно одними з необхідних документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, як передбачено п.7 вказаного Порядку, є документи про місце проживання /реєстрації/ особи, а в п.29 розяснено, які ж це мають бути документи.

Але в цьому Порядку не вказано на те, що особа має надати саме документи, які підтверджують факт її проживання /реєстрації/ в той період, який дає право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку

Позивачкою було надано до управління ПФУ в м.Білій Церкві документи про її місце проживання /реєстрації/, також нею було надано і інші документи, необхідні для призначення пенсії за віком.

Сумнів у відповідача викликав факт проживання позивачки на території зони радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років, тобто, фактично під сумнів відповідачем поставлено правомірність видачі уповноваженим органом посвідчення потерпілого 4 категорії, а перевірка цих фактів виходить за межі компетенції відповідача.

Саме така позиція була викладена у постанові Верховного Суду України від 21.11.2006 року та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року по справі № К-42596/09.

В звязку з наведеним суд вважає протиправною відмову відповідача у призначенні позивачці пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, оскільки, як зазначено вище в постанові, вона має статус потерпілої він наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, посвідчення видане уповноваженим органом, а наявність посвідчення свідчить про те, що позивачка проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років станом на 01.01.1993 року.

Крім того, підставою для надання статусу потерпілого може бути тільки довідка /додаток 7/, а не довідка ЖЕК про період постійного проживання на території зони радіоактивного забруднення, і в ст.15 Закону, на що посилається відповідач, вказується не на довідку ЖЕК, як на основний документ для визначення статусу потерпілого, а саме на довідку /додаток 7/.

Отже, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача призначити позивачці пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 24.08.2011 року, як того просить позивач.

Відповідно до ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Керуючись ст.ст. 11, 14,15, 55, 65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, постановою КМУ від 20 січня 1997 року № 51 Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, п.п.7,29 Порядку подання та оформлення документів для призначення /перерахунку/ пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року за № 22-1, зареєстрованого в Мінюсті України 27.12.2005 року за № 1566/11846, ст.ст.6,17, 99,158-163,167,185,186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного Фонду України в м.Білій Церкві в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в м.Білій Церкві призначити пенсію за віком ОСОБА_1 за ст..55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зі зниженням пенсійного віку відповідно до наданих нею документів для призначення пенсії, починаючи з 24 серпня 2011 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_4