Справа № 826/16821/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 грудня 2015 року 08:30 №826/16821/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доНаціональна комісія з цінних паперів та фондового ринку
третя особапублічне акціонерне товариство «Ліко-Капітал»
про скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (надалі - відповідач, НКЦПФР), третя особа публічне акціонерне товариство «Ліко-Капітал» у якій просить суд скасувати рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень від 28.07.2015 №1145 «щодо зупинення торгівлі цінними паперами ПАТ «Ліко-Капітал» на будь-якій фондовій біржі» повністю.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що зупинення торгівлі цінними паперами ПАТ «Ліко-Капітал» на будь-якій біржі порушує права ОСОБА_1, як інвестора ПАТ «Ліко-Капітал».

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки оскаржуване рішення є запобіжним заходом Комісії, спрямованим на захист інтересів держави та інвесторів, запобігає формуванню необ'єктивної ринкової ціни, яка може бути використана при проведенні передбачених законодавством розрахунках, а саме: оцінка активів фондів, в тому числі пенсійних, обов'язковий викуп акцій тощо. За таких обставин відповідач просив суд в позові відмовити.

Зі сторони представника третьої особи були відсутні будь-які пояснення.

У судовому засіданні 10.11.2015 суд, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Відповідно до пункту 16 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів», з метою захисту інвесторів у цінні папери та держави, НКЦПФР прийняла рішення від 28.07.2015 №1145 «Щодо зупинення торгівлі цінними паперами ПАТ «Ліко-Капітал» на будь-якій фондовій біржі».

Зазначеним рішенням з 29.07.2015 зупинено торгівлю цінними паперами ПАТ «Ліко-Капітал» на будь-якій фондовій біржі на термін до 29.11.2015.

Не погоджуючись з прийнятим НКЦПФР рішенням від 28.07.2015 №1145, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні регулює Закон України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється з метою, зокрема, створення умов для ефективної мобілізації та розміщення учасниками ринку цінних паперів фінансових ресурсів з урахуванням інтересів суспільства.

Статтею 5 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» визначено, що державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» одним із основних завдань Комісії є захист прав інвесторів шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства на ринку цінних паперів, застосування санкцій за порушення законодавства у межах своїх повноважень.

Статтею 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право, зокрема, призначати тимчасово (до двох місяців) керівників фондових бірж, депозитаріїв та інших установ інфраструктури фондового ринку, зупиняти або припиняти допуск цінних паперів на фондові біржі або торгівлю ними на будь-якій фондовій біржі, зупиняти кліринг та укладення договорів купівлі-продажу, цінних паперів на фондових біржах на певний термін для захисту держави, інвесторів.

Відповідно до Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» метою державного регулювання є створення умов для ефективної мобілізації та розміщення учасниками ринку цінних паперів фінансових ресурсів з урахуванням інтересів суспільства, захисту прав учасників фондового ринку.

Діяльність Комісії, її повноваження та обов'язки врегульовані окрім Закону, також, Указом Президента України «Про Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку» від 23.11.2011 №1063/2011 із наступними змінами і доповненнями (далі - Указ Президента про Національну Комісію), яким затверджене Положення про Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку (далі - Положення про Національну Комісію).

Відповідно до Закону та Положення про Комісію, Комісія наділена повноваженнями здійснювати такі заходи, спрямованні на захист прав інвесторів на ринку цінних паперів: встановлює наявність ознак маніпулювання на фондовому ринку (п.37-1 частини другої ст.7 Закону); встановлює критерії суттєвого відхилення ціни від поточної ціни фінансового інструменту на фондовій біржі залежно від виду, ліквідності та/або ринкової вартості такого інструменту (п.37-2 частини другої ст.7 Закону); встановлює ознаки фіктивності емітента цінних паперів (п.37-10 частини другої ст.7 Закону); приймає рішення про включення емітента до списку емітентів, що мають ознаки фіктивності (п.37-11 частини другої ст.7 Закону); у разі порушення законодавства про цінні папери, нормативних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку виносити попередження, зупиняти на термін до одного року розміщення (продаж) та обіг цінних паперів того чи іншого емітента, дію ліцензій, виданих Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, анулювати дію таких ліцензій (п.5 частини першої ст.8 Закону); зупиняти обіг цінних паперів емітента у зв'язку з включенням його до списку емітентів, що мають ознаки фіктивності (п.5-1 частини першої ст.8 Закону); подавати позов до суду про припинення юридичної особи-емітентау зв'язку із включенням його до списку емітентів, що мають ознаки фіктивності (п.5-2 частини першої ст.8 Закону); призначати тимчасово (до двох місяців) керівників фондових бірж, депозитаріїв та інших установ інфраструктури фондового ринку, зупиняти або припиняти допуск цінних паперів на фондові біржі або торгівлю ними на будь-якій фондовій біржі, зупиняти кліринг та укладення договорів купівлі-продажу, цінних паперів на фондових біржах на певний термін для захисту держави, інвесторів (п.16 частини першої ст.8 Закону); для захисту інтересів держави та інвесторів у цінні папери зупиняти на підставі рішення Національної Комісії внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента або певного власника на строк до усунення порушень, що стали підставою для прийняття такого рішення (п.30 частини першої ст.8 Закону).

Потрібно зазначити, що наведений вище перелік заходів, які може здійснювати Національна Комісія для захисту прав учасників фондового ринку не є вичерпним і містить лише частину заходів та повноважень Комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами оприлюдненої звітності на сайті розкриття інформації SMIDA.GOV.UA, НКЦПФР була проаналізована інформація щодо емітентів, у тому числі емітента ПАТ «Ліко-Капітал», який здійснював торгівлю цінними паперами на біржах.

За результатами проведеного аналізу фахівцями НКЦПФР було встановлено, що ПАТ «Ліко-Капітал» має низькі фінансово-господарські показники: відношення доходу до активів 0,04% (менше 3%); кількість працівників 3 особи; товариство станом на кінець звітного року мало непогашені зобов'язання у розмірі 5 198 000,00 грн.; відношення суми дебіторської заборгованості та фінансових інвестицій з векселями до активів 99,98%; збиток 527 499 000.

Окрім того, торгівля цінними паперами ПАТ «Ліко-Капітал» на біржі здійснюється обмеженим колом учасників (ТОВ «Кастоді-Брок», ТОВ ІК «А.І.С.Т. - Інвест»), що може свідчити про штучне ціноутворення на фондовому ринку. Про пов'язаність учасників торгів цінними паперами ТОВ ІК «А.І.С.Т. - Інвест» свідчить той факт, що засновником ТОВ ІК «А.І.С.Т. - Інвест» є ОСОБА_2, який є директором ПАТ «Ліко-Капітал».

Таким чином, обсяги торгів та ціна на акції товариства не відповідають об'єктивним показникам діяльності компанії.

Наведене підтверджується аналітичною запискою щодо операцій з цінними паперами ПАТ «Ліко-Капітал», наявною в матеріалах справи.

Згідно пунктів 1, 6 частини 1 статті 101 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», маніпулюванням цінами на фондовому ринку є: здійснення або намагання здійснити операції чи надання заявки на купівлю або продаж фінансових інструментів, які надають або можуть надавати уявлення щодо поставки, придбання або ціни фінансового інструменту, що не відповідають дійсності, та вчиняються одноосібно або за попередньою змовою групою осіб і призводять до встановлення інших цін, ніж ті, що існували б за відсутності таких операцій або заявок; неодноразове протягом торговельного дня здійснення або намагання здійснити операції чи надання заявки на купівлю або продаж фінансових інструментів, що не мають очевидного економічного сенсу або очевидної законної мети, якщо за результатами таких торгів власник таких фінансових інструментів не змінюється.

Отже, зазначене свідчить про наявність в діях ПАТ «Ліко-Капітал» ознак маніпулювання на ринку цінних паперів та ознак штучного ціноутворення.

Окрім того, суд наголошує, що НКЦПФР застосувала запобіжний захід і зупинила торгівлю цінними паперами ПАТ «Ліко-Капітал» на будь-якій фондовій біржі, а не визнала товариство чи його цінні паперами фіктивними.

Відтак, суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що відповідач позбавив його права власності (користування, розпорядження) належними йому акціями, з підстав зазначених вище.

Враховуючи викладене та результати проведеної НКЦПФР перевірки, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення 28.07.2015 №1145.

Крім того, суд звертає увагу, що за наявності порушення на ринку цінних паперів, зупиняючи з метою захисту інтересів держави та інвесторів відповідним рішенням зупинення торгівлі цінними операціями на будь-якій фондовій біржі, відповідач діяв на підставі закону та в межах повноважень, визначених Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України №К/800/12382/14 та в постанові Київського апеляційного адміністративного суду №826/8595/15.

Крім того, при вирішенні спору по суті заявлених позовних вимог, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до вимог статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Індивідуальні акти - це акти, які стосуються конкретних осіб, їх прав і обов'язків. Особливістю даних актів є правозастосовчий характер та конкретна їх спрямованість. Тобто дія даних актів поширюється на конкретно визначене коло осіб з метою вирішення окремих питань, які виникають в процесі правозастосовчої діяльності.

Виходячи із змісту оскаржуваного акту, рішення №1145 від 28.07.2015 відноситься до категорії актів індивідуальної дії, що встановлює обов'язкові правила поведінки для певної особи - ПАТ «Ліко-Капітал» та підлягає розгляду за правилами частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України в межах виключної територіальної підсудності.

Крім того, згідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Під порушенням прав і свобод фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин слід розуміти ті негативні наслідки, що були спричинені рішенням органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Конституційний Суд України своїм рішенням від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 визначивши зміст поняття «охоронюваний законом інтерес», констатував, що в юридичних актах термін «інтерес», враховуючи його як етимологічне, так і загальносоціологічне, психологічне значення, вживається у широкому чи вузькому значенні як самостійний об'єкт правовідносин, реалізація якого задовольняється чи блокується нормативними засобами.

Тобто, охоронювані законом інтереси - це інтереси певної особи (або групи осіб), які спираються на закон або випливають з інших правових норм і охороняються державою нарівні з правами.

Відносини, що виникають при здійсненні інвестиційної діяльності, регулюються Законом України «Про інвестиційну діяльність», яким визначена відповідальність суб'єктів інвестиційної діяльності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення №1145 є індивідуальним нормативно-правовим актом, що встановлює обов'язкові правила поведінки лише для конкретно визначеної особи - ПАТ «Ліко-Капітал», а тому за своєю суттю він не може порушувати прав та охоронюваних законом інтересів інвестора - ОСОБА_1.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.07.2015 № К/800/9626/15.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський