Справа № 372/4757/15-а
Суддя: Мора О. М.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/4757/15-а
провадження № 2-а-134/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2015 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Абашідзе Т.П.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Обухові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа: Київський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 листопада 2015 року звернувся до Обухівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України третя особа, Київський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є інвалідом війни ІІ групиз 22 червня 1983 року по 15 травня 1985 року проходив військову строкову службу в республіці Афганістан де переніс хворобу вірусного гепатиту «А» та знаходився на лікуванні у м. Кундуз.
Згідно протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ №791 від 30.10.2008 року було встановлено причинний зв`язок його захворювання «хронічний «вірусний» гепатит з порушенням пігментноутворюючих функцій печінки», з виконанням обов`язків військової служби в Республіці Афганістан.
04 листопада 2010 року позивачу була встановлена ІІ група інвалідності за захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується Довідкою МСЕК серії КИО-1 №353555 від 04.11.2010 року.
Зазначає, в травні 2015 року звернувся до Київського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України з заявою на отримання грошової допомоги, який в свою чергу направив зазначені матеріали до Міністерства оборони України, що підтверджується листом №3/1/861 від 29 травня 2015 року.

У вересні 2015 року Позивач отримав витяг комісії Міністерства оборони України від 21 серпня 2015 року про відмову в задоволенні його заяви на отримання грошової допомоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на його безпідставність, надав суду письмові заперечення проти заявлених вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Позивач був звільнений з військової служби 15 травня 1985 року, є учасником бойових дій та інвалідом війни ІІ групи, приймав участь у бойових діях у Демократичній Республіці Афганістан в період з 22 червня 1983 року по 15 травня 1985 року, де отримав захворювання «хронічний «вірусний» гепатит з порушенням пігментноутворюючих функцій печінки», що підтверджується копіями посвідчень та військового квитка позивача.
Згідно протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ №791 від 30.10.2008 року було встановлено причинний зв`язок його захворювання «хронічний «вірусний» гепатит з порушенням пігментноутворюючих функцій печінки», з виконанням обов`язків військової служби в Республіці Афганістан.
Довідкою МСЕК серії КИО-1 №353555 від 04.11.2010 року з 04 листопада 2010 року позивачу була встановлена ІІ група інвалідності.
Таким чином, з 04 листопада 2010 року позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Як вказує позивач в позовних вимогах для реалізації вказаного права, позивачем було в травні 2015 року подано відповідну заяву та всі необхідні документи відповідачу - Київському обласному військовому комісаріату для нарахування та виплати йому вищезазначеної одноразової грошової допомоги. В свою чергу Київський обласний військовий комісаріатнаправив зазначені матеріали до Міністерства оборони України, що підтверджується листом №3/1/861 від 29 травня 2015 року.

У вересні 2015 року Позивач отримав витяг комісії Міністерства оборони України від 21 серпня 2015 року про відмову в задоволенні його заяви на отримання грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач дійсно звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", як на законодавчу підставу для виплату допомоги.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до десятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Порядок та умови, виплати грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в різний період часу регулювались наступними прийнятими Кабінетом Міністрів України нормативно правовими актами:
-постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" ;

- постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".
Слід відзначити, що отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Оскільки інвалідність позивача настала 04 листопада 2010 року то виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватись на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, яка була чинна на момент встановлення позивачу інвалідності.
За п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1- рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) до подій, факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце.

Отже, до факту встановлення позивачу інвалідності, як підстави для виплати зазначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, що діяли станом на 04.11.2010 року - день встановлення позивачу інвалідності другої групи.

Аналогічний висновок викладений Верховним судом України у постановах від 18.11.2014 року (справа № 21-446а14) та від 21.04.2015 року (справа № 21-183а13).

Згідно ст. 244 -2 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень, Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Також, суд акцентує увагу, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" визначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Матеріалами справи безспірно підтверджено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язані із виконанням ним обов`язків військової служби в Республіці Афганістан у період з 22 червня 1983 року по 15 травня 1985 року. Довідкою МСЕК серії КИО-1 №353555 від 04.11.2010 року з 04 листопада 2010 року позивачу була встановлена ІІ група інвалідності довічно.
Судом встановлено, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велися бойові дії порядок призначення і виплата, якої повинна відбуватись на підставі Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

У зв`язку з вищевикладеним позовна вимога про визнання відмови Міністерства оборони України у нарахування та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії підлягає задоволенню.

Також судом встановлено, що постанова Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року на яку посилався позивач при звернення до Київського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України не розповсюджується на час встановлення позивачу інвалідності, під час встановлення інвалідності діяв Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.
Разом з тим Позивачем не надано доказів звернення до Київського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України з проханням нарахування одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велися бойові дії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, яка була чинна на момент встановлення позивачу інвалідності.
За таких обставин у суду відсутня можливість задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату Позивачу одноразової грошової допомоги.
Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що постанова Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року не розповсюджується на час встановлення позивачу інвалідностіпозовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Винесення зазначеної постанови суду не заважає позивачу по справі повторно звернутись до Київського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.
Керуючись ст. 19 Конституції України, статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, ст. ст. 9, 11, 69-71, 86, 99, 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа, Київський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати відмову Міністерства оборони України від 21 серпня 2015 року у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії - неправомірною.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

СуддяМора О. М.