Справа № 803/3419/15
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 р. Справа № 876/11438/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стир Агро-М» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стир Агро-М» до Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

02.09.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про зобов'язання відповідача утриматись від державної реєстрації прав та їх обтяжень щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М», за заявами осіб, що діють від ТзОВ «Стир Агро-М», на підставі довіреностей, виданих до 31.08.2015 року, та на підставі договорів доручення, укладених до 31.08.2015 року; визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невитребування документів, що підтверджують повноваження заявників, які надають заяви від ТзОВ «Стир Агро-М» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М»; зобов'язати реєстраційну службу прийняти рішення про відмову у державній реєстрації припинення прав.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок незаконної бездіяльності відповідача щодо не витребування документів, що підтверджують повноваження представників товариства, заяви зазначених осіб, щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М», можуть бути незаконно задоволені, а підприємство може втратити право використовувати орендовані земельні ділянки, на якому базується господарська діяльність підприємства.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на те, що угоди про припинення договорів оренди підписанні з боку позивача не уповноваженою на те особою.

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що законодавча вимога щодо письмової форми договорів про розірвання договорів оренди земельних ділянок сторонами дотримана. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що вищезазначені договори в установленому законом порядку визнані недійсними, а тому матеріалами справи підтверджено факт звернення до реєстраційної служби саме орендодавців (фізичних осіб власників земельних ділянок) із повними та належним чином оформленими пакетами документів, які вимагаються Законом, для проведення державної реєстрації припинення права оренди земельних ділянок. При цьому доказів того, що невідомі особи, що діють від імені ТзОВ «Стир Агро-М» на підставі довіреностей та договорів доручення, виданих до 31.08.2015 року, які в подальшому були скасовані, звертались до відповідача для вчинення вищезазначених реєстраційних дій, суду не надано.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що у 2014 році ТзОВ «Стир Агро-М» (орендар) уклало договори оренди земельних ділянок з фізичними особами власниками земельних ділянок (орендодавці), цільове призначення яких - для ведення особистого селянського господарства.

Підставою для звернення позивача до суду стало те, що невідомі особи, що діють від імені ТзОВ «Стир Агро-М» на підставі довіреностей та договорів доручення, виданих до 31.08.2015 року, які в подальшому були скасовані, подають до Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області заяви щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М».

25.03.2015 року на загальних зборах учасників ТзОВ «Стир Агро-М» прийнято рішення про зміну директора товариства та з 27.03.2015 року призначено директором ТзОВ «Стир Агро-М» Огнєву О.В..

31.08.2015 року директор ТзОВ «Стир Агро-М» Огнєва О.В. звернулась до Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області із листами, якими повідомила відповідача про те, що треті особи при зверненні до реєстраційної служби для державної реєстрації прав та їх обтяжень щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М», будуть надавати скасовані (недійсні) довіреності. Листом від 01.09.2015 року відповідач повідомив позивача про те, що інформацію, зазначену у листах від 31.08.2015 року, взято до уваги та для використання у роботі працівниками Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області, а також, що представники ТзОВ «Стир Агро-М» стосовно припинення договір оренди земельних ділянок до них не звертались.

Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що у пунктах 37 вищезазначених договорів оренди земельних ділянок, укладених між позивачем та фізичними особами власниками земельних ділянок, зазначено, що дія договорів припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін.

З наданих представником відповідача документів вбачається, що між орендарем (ТзОВ «Стир Агро-М») та орендодавцями (фізичними особами власниками земельних ділянок) було укладено договори про розірвання договорів оренди земельних ділянок, в яких сторони домовились відповідно до пунктів 37 договорів достроково розірвати вищезазначені договори. Договори набувають дії з моменту їх державної реєстрації.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що законодавча вимога щодо письмової форми договорів про розірвання договорів оренди земельних ділянок сторонами дотримана. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що вищезазначені договори в установленому законом порядку визнані недійсними.

На підставі договорів про розірвання договорів оренди земельних ділянок фізичні особи власники земельних ділянок звернулися до відповідача із заявами про державну реєстрацію припинення права оренди земельних ділянок, до яких додали копії державних актів на право власності на земельні ділянки, договори про розірвання договорів оренди земельних, копії паспортів громадян України, копії довідок про присвоєння ідентифікаційних номерів, за результатами розгляду яких державними реєстраторами Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: про проведення державної реєстрації іншого речового права припинення права оренди земельних ділянок та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про таку реєстрацію.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав відповідно до положень частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» приймає державний реєстратор.

Державним реєстратором встановлюється відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною другою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено факт звернення до реєстраційної служби саме орендодавців (фізичних осіб власників земельних ділянок) із повними та належним чином оформленими пакетами документів, які вимагаються Законом, для проведення державної реєстрації припинення права оренди земельних ділянок. При цьому доказів того, що невідомі особи, що діють від імені ТзОВ «Стир Агро-М» на підставі довіреностей та договорів доручення, виданих до 31.08.2015 року, які в подальшому були скасовані, звертались до відповідача для вчинення вищезазначених реєстраційних дій, суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги зобов'язати відповідача утриматись від державної реєстрації прав та їх обтяжень щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М», за заявами осіб, що діють від ТзОВ «Стир Агро-М», на підставі довіреностей, виданих до 31.08.2015 року, та на підставі договорів доручення, укладених до 31.08.2015 року та визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невитребування документів, що підтверджують повноваження заявників, які надають заяви від ТзОВ «Стир Агро-М» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М» є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції правильно зазначив, з чим погодилась колегія суддів, що не підлягає задоволенню вимога зобов'язати відповідача прийняти рішення про відмову у державній реєстрації припинення прав оренди земельних ділянок з огляду на те, що судом встановлено факт прийняття останнім рішень про державну реєстрацію припинення права оренди земельних ділянок за заявами осіб, які є власниками земельних ділянок, при цьому ж вказані рішення прийняті державним реєстратором в межах повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стир Агро-М» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року у справі №803/3419/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний