Справа № 826/23540/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

18 грудня 2015 року м. Київсправа № 826/23540/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді головуючого Погрібніченка І.М., суддів Іщука І.О., Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Концерну «Міські теплові мережі»

до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 07.03.2014 у виконавчому провадженні ВП № 32839020, визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся Концерн «Міські теплові мережі» (далі - Концерн «МТМ», позивач) з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, про:

- визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» виконавчого збору від 07.03.2014 (виконавче провадження ВП № 32839020);

- визнання протиправними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо примусового виконання постанови про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» виконавчого збору від 07.03.2014 (виконавче провадження ВП № 32839020) шляхом направлення до всіх банківських установ, у яких відкриті рахунки Концерну «МТМ», платіжних вимог про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» 318 535,13 грн. в рахунок стягнення залишку виконавчого збору.

28 жовтня 2015 року на адресу суду від Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшло клопотання від 27.10.2015, вих. № 826/23540/15/20.3-03 про закриття провадження у справі № 826/23540/15.

В обґрунтування поданого клопотання, заявник вказує на те, що хвалою Господарського суду Запорізької області від 02.10.2015 № 15/5009/7725/11 прийнято до розгляду скаргу Концерну «Міські теплові мережі» до Державної виконавчої служби України про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору по ВП 32839020 від 07.03.2014 незаконними та визнання недійсною та скасування постанови про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» виконавчого збору по ВП 32839020 від 07.03.2014.

06 листопада 2015 року в судовому засіданні протокольною ухвалою замінено неналежного відповідача - Державну виконавчу службу України на належного відповідача - Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС МЮУ, відповідач).

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України колегія суддів дійшла до переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши в письмовому провадженні подане клопотання та матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Поряд з цим, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби врегульовані положеннями статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, в частині першій названої правової норми закріплено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Інший порядок судового оскарження визначено, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України (Розділ ХІV - Виконання рішення, ухвали, постанови).

Статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Між тим, частиною другою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні частини першої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову Концерну «Міські теплові мережі», підставою для звернення з позовом до органу державної виконавчої служби стало вчинення державним виконавцем дій щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області № 15/5009/7725/11, виданого 24.04.2012 про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденко, 1, ) 43 558 778 (сорок три мільйони п'ятсот п'ятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 06 коп. основного боргу, 1 632 760 (один мільйон шістсот тридцять дві тисячі сімсот шістдесят) грн. 98 коп. пені, 742 305 (сімсот сорок дві тисячі триста п'ять) грн. 96 коп. втрат від інфляційних процесів, 3% річних в розмірі 882 449 (вісімсот вісімдесят дві тисячі чотириста сорок дев'ять) грн. 70 коп., 56 460 (п'ятдесят шість тисяч чотириста шістдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Позивач оскаржує дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо примусового виконання постанови про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» виконавчого збору від 07.03.2014 (виконавче провадження ВП № 32839020) шляхом направлення до всіх банківських установ, у яких відкриті рахунки Концерну «МТМ», платіжних вимог про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» 318 535,13 грн. в рахунок стягнення залишку виконавчого збору та постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» виконавчого збору в розмірі 326 397,67 грн. від 07.03.2014 у виконавчому провадженні ВП № 32839020, відкритого з виконання наказу Господарського суду Запорізької області № 15/5009/7725/11, виданого 24.04.2012.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивач є стороною вказаного виконавчого провадження (боржником) та оскільки спірні правовідносини виникли у межах виконання наказу господарського суду, колегія суддів приходить до висновку, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція з цього приводу викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 у справі № 21-278а15, висновок якого є обов'язковим для врахування судами у відповідності до положень ст. 2442 КАС України.

Пунктом першим частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, на виконання приписів частини другої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз'яснює позивачу, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції господарських судів.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 122, ст. 157, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

1. Клопотання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі № 826/23540/15 задовольнити.

2. Провадження у справі № 826/23540/15 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 07.03.2014 у виконавчому провадженні ВП № 32839020, визнання протиправними дій закрити.

3. Копії ухвали про закриття провадження у справі невідкладно надіслати сторонам.

4. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

5. У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко