Справа № 2а/1770/909/12
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Київ К/9991/57031/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11.04.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2012 по справі № 2а/1770/909/2012

за позовом Приватного акціонерного товариства "Агроресурс"

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2012 року Товариством до суду заявлений позов про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції від 04.11.2011 № , яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 42 382,00 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції у сумі 21 191,00 грн.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено, визнано протипраним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Не погодившись із судовими рішеннями, Державна податкова інспекція подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким Товариству в задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ задекларованого на розрахунковий рахунок за липень, серпень 2011 року, за підсумками якої складено акт від 24.10.2011 № 1229/23-300/24175498.

У ході вказаної перевірки працівниками Державної податкової інспекції було встановлено порушення позивачем п. 198.3 ст. 198, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що полягало у завищенні суми бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2011 року на суму 42 382,00 грн.

Такі висновки фахівців Державної податкової інспекції вмотивовано тим, що позивачем до складу податкового кредиту включено суми ПДВ по господарським операціям проведеними з контрагентами ТОВ "Аско Максимум Плюс" та ТОВ "Мілоса", які відсутні за юридичною адресою, що було виявлено шляхом автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

На підставі акта перевірки та зазначених висновків відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Так, відповідно до підпункту п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

За визначенням пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

А відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 ПК України).

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п. 200.4 ст. 200 ПК України).

Таким чином, враховуючи, що контролюючим органом не ставиться під сумнів правильність податкового обліку та звітності позивача, фактичне виконання договорів, за наслідками яких і було сформовано податковий кредит та заявлено суми ПДВ до бюджетного відшкодування, використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності, сплату суми ПДВ в складі ціни за придбані товари, що також підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами, враховуючи наявність у позивача належно оформлених податкових накладних, а також беручи до уваги встановлені судами обставин справи, оцінка яким зроблена судом з дотриманням норм ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, та те, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про правомірність включення позивачем сум ПДВ, сплачених у ціні придбаних товарів, до податкового кредиту, які у подальшому приймали участь у визначенні суми бюджетного відшкодування.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби відхилити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11.04.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2012 по справі № 2а/1770/909/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко