Справа № 826/18434/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 грудня 2015 року № 826/18434/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2015 року № 118-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/18434/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 06 жовтня 2015 року.

У судовому засіданні 06 жовтня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Відповідач участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що 31 березня 2015 року контролюючим органом, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення - рішення № 118-17, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 23114, 38 грн.

Позивач посилаючись на безпідставність та протиправність винесення оскаржуваного рішення податкового органу щодо визначення податкового зобов'язання по земельному податку, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом, мотивуючи його тим, що в силу приписів Податкового кодексу України останній не є платником податку на землю.

Вирішуючи спір по суті, суд приходить до наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно із статтею 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 названого Кодексу визначено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

У пункті 286.1 статті 286 Податкового кодексу України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

У той же час, відповідно до пункту 287.1 статті 287 цього Кодексу власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Як зазначено позивачем, останній звільнений від сплати земельного податку, оскільки земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 використовується позивачем, як суб'єктом господарської діяльності, у процесі його господарської діяльності.

Так, у силу підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нежиле приміщення, загальною площею 129,6 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, згідно рішення Господарського суду міста Києва від 22 травня 2008 року № 30/215.

ОСОБА_1, згідно свідоцтва платника єдиного податку Серії НОМЕР_1, зареєстрована в якості платника єдиного внеску, починаючи з 01 січня 2012 року, місце провадження господарської діяльності - місто Київ, на замовлення, вид господарської діяльності - 62.02 Консультування з питань інформатизації; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп'ютерних систем; 72.19 Дослідження та експериментальні розробки у сфері природничих і технічних наук; 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг; 95.11 Ремонт комп'ютерів і периферійного устаткування та ін.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, будівлю на спірній земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, позивач використовує для провадження власної господарської діяльності, зокрема як будівлю під лазні/сауни для надання відповідних послуг.

Вказане підтверджується висновком № 1 на проект будівництва від 29 січня 2010 року, що був розроблений та погоджений робочим проектом переобладнання нежилих приміщень під розміщення лазні ФОП ОСОБА_1 по проспекту Ватутіна, в м.Києві.

У свою чергу, в якості доказів використання як будівлі, так і земельної ділянки для ведення підприємницької діяльності, позивачем надано буклети та роздруківки з сайту, яким позивач рекламує діяльність суни-лазні за адреси: місто Київ, проспект Ватутіна, 5.

Крім того, позивачем надано товарні чеки, що підтверджують надання послуг з оренди лазні, а також надання інших супутніх послуг для відпочинку в лазні.

З огляду на викладене вбачається, що ОСОБА_1, як фізична особа-підприємець у перевіряємий період використовував у процесі своєї господарської діяльності належне йому на праві приватної власності нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, використовуючи її для провадження особистої господарської діяльності.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для прийняття спірного рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 31 березня 2015 року № 118-17.

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.Ю. Гарник