Справа № 826/17451/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2015 року № 826/17451/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва - Аблов Є.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Київського міського центра зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми 16095,63 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Київський міський центр зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми 16095,63 грн.

Ухвалою від 25.08.15 року відкрито скорочене провадження у зазначеній адміністративній справі.

Судом направлено ухвалу про відкриття скороченого провадження на адресу відповідача, що зазначена в позовній заяві.

В матеріалах справи міститься розписка, якою підтверджується отримання представником відповідача копії ухвали суду 25.08.2015 р. Заперечень щодо суті позову відповідач не надав.

З матеріалів справи вбачається, що наказами Голосіївського районного центру зайнятості від 20.02.2015 року № НТ150220 відповідачу надано статус безробітного, від 23 лютого 2015 року № НТ150223 - призначено допомогу по безробіттю, а від 25 червня 2015 року № НТ150625 - припинено реєстрацію відповідача як безробітного.

Відповідно до аз. 19 пп. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, наказом РЦЗ від 25 червня 2015 року №НТ150625, відповідачу було припинено реєстрацію з 22 червня 2015 року, у зв'язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття.

На підставі долученого до матеріалів справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 08 червня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 03.11.1998 р.

Позивач зазначає про те, що на момент звернення до центру зайнятості, відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому не мав права на отримання статусу безробітного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 36 Закону України "Про зайнятість населення", до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Листом Голосіївського районного центру зайнятості від 25.06. 2015 року №21-3514 відповідача повідомляли про зняття з обліку в зв'язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та було запропоновано повернути кошти у розмірі 16095,63 грн. на рахунок позивача.

Однак, як зазначено в матеріалах позовної заяви, повернення коштів, а саме допомоги по безробіттю у розмірі 16095,63 грн., не відбулось.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.

З аналізу викладених положень вбачається, що відповідач дійсно повинен відшкодувати кошти, сплачені позивачем за його навчання за відповідним направленням, оскільки, як підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, відповідач не відвідував заняття без поважних причин.

На час звернення до суду з позовом вказане рішення відповідачем не оскаржено та заборгованість по даний час не погашена.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

За переконанням суду, законний представник позивача надав достатньо належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов, а відповідач будь-яких заперечень проти позову та доказів, які у нього є, до суду не надав.

На підставі викладених положень та обставин, суд прийшов до висновку, що позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача коштів є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 183-2, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Київського міського центра зайнятості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: НОМЕР_2) на користь Київського міського центру зайнятості грошові кошти у розмірі 16095,63 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов