Справа № 22-а-20025/11
Суддя: Савіна Г.О.
Дата ухвалення: 2011-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 10.3.2 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Савіної Г.О.,

суддів: Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

розглянувши у м. Кривому Розі в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої одноразової компенсації сімї, яка втратила годувальника, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу (надалі УПСЗН ) про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої одноразової компенсації сімї, яка втратила годувальника посилаючись на те, що є дружиною померлого ОСОБА_3, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії, після смерті чоловіка, на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. має право на одноразову компенсацію у звязку з втратою годувальника у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, проте відповідачем зазначена компенсація їй була виплачена не в повному обсязі, тому просила суд вважати причину пропуску нею строку для звернення до суду поважною та поновити строк звернення до суду, визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу стосовно відмови виплатити одноразову компенсацію сімї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою», у розмірі передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнути з відповідача на її користь недоплачену суму одноразової компенсації в розмірі 22120 грн. 70 коп.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої одноразової компенсації сімї, яка втратила годувальника відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування постанови суду та прийняття нової про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд дійшов помилкового висновку щодо пропуску нею строку позовної давності для звернення до суду, оскільки про порушення свого права вона дізналась лише у жовтні 2009 року. Крім того, вважає, що оскільки позов нею заявлено з підстав отримання коштів, призначених за шкоду заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, то відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захист майнових прав не може обмежуватись річним строком позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, останнього віднесено до третьої категорії осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС. ОСОБА_3 02 жовтня 2005 року помер, у звязку із чим позивачу 16 травня 2006 року було виплачено одноразову компенсацію за втрату годувальника у сумі 379,30 грн., що підтверджується довідкою відповідача (а.с. 4).

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що одноразова компенсація за втрату годувальника повинна виплачуватись у розмірі 60 мінімальних заробітних плат (на час виплати).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат компенсації сімї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з катастрофою.

Так, позивач, вказуючи на неправомірність дій відповідача, посилалася на те, що сума, яка підлягала до сплати, повинна була розраховуватися у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Управління праці та соціального захисту населення Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, зокрема, вказувало на те, що компенсація позивачу була виплачена у розмірі, передбаченому чинним на час виплати 16.05.2006 року законодавством та у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності наполягало на відмові в задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої одноразової компенсації сімї, яка втратила годувальника у звязку із пропуском процесуального строку звернення до суду.

Відповідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується у встановленому порядку.

Зважаючи на те, що відповідач наполягав на застосуванні статті 99, 100 КАС України, а позивач не надала доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів вважає, що постанова суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: В.П.Турік

ОСОБА_4