Справа № 2-а-44/2010
Суддя: Лободюк В. А.
Дата ухвалення: 2010-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоайдарський районний суд Луганської області
Справа №2-а-44/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2010 року. Новоайдарський районний суд Луганської області у складі судді Лободюка В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області про відновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом своїх прав, поновлення зобов'язання зробити перерахунок та виплату доплати до пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області про відновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом своїх прав, зобов'язання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» як дитині війни за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 рік у сумі 3891,90 грн. Просив поновити строк звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус «дитини війни» у зв'язку з чим, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачувана йому пенсія повинна підвищуватись на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Вважав, що положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не відповідає Конституції України і тому не може застосовуватись. З підстав невідповідності ст. 22 Конституції України п.п. 2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» вважав неможливе їх застосування з 01.01.2008 року.

Відповідач позов не визнав, вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має правовий статус «дитина війни», що підтверджується пенсійним посвідченням.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дію статті 6 зупинено на 2006 рік згідно із Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-ІУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Зупинення дії нормативного акту не дає права на його застосування, а тому у позивача не було права на отримання зазначеної в позові доплати до пенсії в 2006 році.

Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення статті 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнані такими, що не відповідають Конституції.

Таким чином, за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, за який заявлено позовні вимоги, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» стосовно того, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком були чинними з 9 липня 2007 року (день ухвалення рішення Конституційним Судом України) до 31 грудня 2007 року.

Відповідно до статті 62 Закону' України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у 2007 році діяли наступні розміри мінімальної пенсії за віком: з 1 квітня - 410,06 грн., з 1 жовтня - 415,11 грн.

Тобто, за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року позивач мав право на отримання підвищення до пенсії на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчій актів України» від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема статтею 6 вказаного Закон' після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання; державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Таким чином, виходячи з зазначеного рішення Конституційного Суду України та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, відповідач з 22 травня 2008 року (день ухвалення рішення Конституційного суду України) мав діяти у заповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати на користь позивача відповідні доплати з вирахуванням фактично виплачених сум щомісячного підвищення до пек: за 2 рік згідно Постанови КМУ "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" № 530 від 28 травня 2008 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком складає: з 1 квітня 481 грн.. з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня 498 грн.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено річний строк.

Позивачем вказаний строк щодо його вимог за 2007, 2008 рік пропущений.

Суд вважає необхідним згідно ч. 2 ст. 100 КАС України поновити позивачеві строк для звернення до суду, визнавши причину пропуску строку поважною, оскільки позивачеві було надзвичайно складно своєчасно звернутись до суду за захистом порушених прав зважаючи на його похилий вік, нестабільність законодавства щодо виплати надбавок до пенсії дітям війни, прийняття законодавчим органом окремих неконституційних положень відповідних законів.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з УПФУ в Новоайдарському районі Луганської області доплати до пенсії у сумах визначених позивачем помісячно за заявлені періоди не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були нараховані позивачу, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому належать такі повноваження. Обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України "Про соціальний захист дітей війни" покладено на органи Пенсійного Фонду України.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 18, 87, 94, 99, 100, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду за захистом порушених у 2007, 2008 році прав, визнавши причину пропущення строку поважною.

Визнати противоправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, щодо відмови у виплаті підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни за періоди: з 09 липня до 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-1V від 18 листопада 2004 року з урахуванням виплачених сум за цей період.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений цим Кодексом, ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.А. Лободюк