Справа № 704/981/14-а
Суддя: Дьяченко Д. О.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Тальнівський районний суд Черкаської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 704/981/14-а

18.08.2014 м.Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Дьяченка Д.О.

при секретарі Табачківській М.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Тальнівському районі, Черкаської області до відділу Державної виконавчої служби Тальнівського районного управління юстиції про дії органу Державної виконавчої служби в порядку ст. 181 КАС України,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України у Тальнівському районі звернулося до суду з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Тальнівського районного управління юстиції про дії органу Державної виконавчої служби в порядку ст. 181 КАС України. На підставу своїх вимог посилається на те, що УПФ України в Тальнівському районі передано для примусового виконання вимогу №95 від 06.02.2012 видану УПФ України про стягнення з ОСОБА_3 заборгованість по сплаті єдиного внеску в розмірі 3350,65 грн. Старшим державним виконавцем відділу відділу державної виконавчої служби Тальнівського РУЮ Черкаської області 14.03.2012 винесено постану про відкриття виконавчого провадження., однак із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що головним державним виконавцем проведені певні заходи, про те, вжиття цих заходів носить формальний характер і не направлений на реальне поліпшення стану примусового виконання. У звязку з чим представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову..

Приписами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Виходячи з зазначеної норми, враховуючи не надання відповідачем пояснень щодо спірного питання, а також з огляду на вимогу ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України щодо встановленого скороченого процесуального строку щодо розгляду адміністративної справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд дійшов висновку вирішити розгляд даної адміністративної справи на підставі матеріалів, які є в справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обов'язки і права державних виконавців визначені у ст. 11 Закону України Про виконавче провадження.

Так, згідно цієї норми, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За правилами ст. 30 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Судом встановлено, що 22.07.2014 головним спеціалістом-юрисконсультом управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області проведено ознайомлення з матеріалами даного виконавчого провадження, звідки вбачається, що головним державним виконавцем проведено вжиття певних заходів.

З моменту закінчення строку, наданого Боржнику на добровільне виконання вимоги 20.03.2012, державним виконавцем були здійснені ряд виконавчих дій направлені запити до Державної інспекції сільського господарства, Центр ДАІ, до банківських установ району.

Згідно листа відділення Приват Банку від 14.02.2014 на залишок коштів на рахунках ОСОБА_3 становить 150 грн., які можна стягнути на погашення заборгованості, однак цього зроблено не було.

Згідно інформаційної довідки з реєстру права власності на нерухоме майно від 03.04.2014 наявній у справі, за ОСОБА_3 рахується зареєстрована квартира по адресі АДРЕСА_1. Арешт на майно та заборона на відчуження майна державним виконавцем не накладалася.

Не здійснено вихід та огляд помешкання боржника для виявлення майна та його опису та накладення арешту.

27.05.2014 лист № 3330/02 відділом ДВС була надана інформація про місце роботи боржників в тому числі і ОСОБА_3, однак жодних дій щодо направлення виконавчого документа для проведення стягнення з доходу боржника по місцю роботи здійснено не було.

Отже враховуючи вищенаведене, відповідачем не приймалися рішення щодо відкладення та/або зупинення виконавчого провадження по примусовому стягненню боргу з боржника ОСОБА_3 Крім того, відповідачем також не були належним чином виконані відповідні заходи стосовно примусового стягнення заборгованості з боржника, як це передбачено вимогами Закону України Про виконавче провадження, Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5 (із змінами та доповненнями), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 року за № 865/4158, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02.04.2012 року за № 489/20802, тощо.

З урахуванням наведених вище обставин та згідно чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що відповідачем допущено безґрунтовне затягування заходів з вчинення виконавчих дій щодо стягнення в примусовому порядку суми боргу з боржника, а також безпідставне не здійснення державним виконавцем відповідних заходів згідно чинному законодавству, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем не надано доказів, що спростовували б доводи позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб захисту права, визначений позивачем.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 105, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду України у Тальнівському районі, Черкаської області до відділу Державної виконавчої служби Тальнівського районного управління юстиції про дії органу Державної виконавчої служби в порядку ст. 181 КАС України - задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Саламахи М.В. такою, що порушує вимоги Закону України Про виконавче провадження.

Зобовязати відділ Державної виконавчої служби Тальнівського районного управління юстиції вжити передбачених законодавством заходів примусового виконання вимоги № 95 від 06.02.2012.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Тальнівський районний суд, Черкаської області, протягом десяти днів з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий Д.О. Дьяченко