Справа № 808/3806/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2015 рокусправа № 808/3806/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року у справі № 808/3806/14 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про скасування наказу №832 від 18.12.2013р. про проведення фактичної перевірки та податкового повідомлення-рішення №00026/08/26/22-01 від 07.02.2014р., -

ВСТАНОВИЛА:

12.06.2014 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (надалі - Відповідач-1), Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (надалі - Відповідач-2) про визнання протиправними та скасування: наказу Відповідача-2 №832 від 18.12.2013 про проведення фактичної перевірки; податкового повідомлення-рішення Відповідача-1 №00026/08/26/22-01 від 07.02.2014, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 33038 грн. 40 коп.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року

позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №00026/08/26/22-01, прийняте 07.02.2014 Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 33038 грн. 40 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що судом першої інстанції під час винесення судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, повністю не встановлені всі обставини справи та не досліджені докази, які мають значення для встановлення обставин справи, а тому просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судова колегія апеляційної інстанції переглядає постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанціями та підтверджено матеріалами справи, наказом в.о. начальника Головного управління Міндоходів у Запорізькій області №832 від 18.12.2013 "Про проведення фактичної перевірки" співробітникам Відповідача-2 наказано провести з 18.12.2013 протягом 10 діб фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Вказаний Наказ №832 від 18.12.2013 виданий відповідно до пп.80.2.3 ст.80 Податкового кодексу України.

На підставі проведеної перевірки працівниками податкового органу складено Акт фактичної перевірки №0241/08/01/22/НОМЕР_1 від 27.12.2013, у висновках якого зазначено: під час перевірки встановлено порушення п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Також, у вказаному Акті фактичної перевірки (п.2.2.14) зазначено про те, що в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованому за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) встановлено порушення встановленого порядку ведення обліку товару за місцем реалізації та зберігання на суму 16519 грн. 20 коп., а саме: надлишок на суму 4377 грн. 20 коп. та нестача - 12142 грн. 00 коп. Порушення встановлено при аналізі наданих документів на товарно-матеріальні цінності.

Результатом складеного Акту перевірки №0241/08/01/22/НОМЕР_1 від 27.12.2013 (зареєстрованого 31.12.2013 ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя за №0032/08/26/22/НОМЕР_1) стало прийняття 07.02.2014 податкового повідомлення-рішення №00026/08/26/22-01, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 33038 грн. 40 коп.

У податковому повідомленні-рішенні №00026/08/26/22-01 від 07.02.2014 зазначено, що штрафні (фінансові) санкції до позивача застосовані відповідно до ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Не погодившись з діями податкового органу, щодо винесення вищевказаного Наказу№832 від 18.12.2013 та податкового повідомлення-рішення, позивач оскаржив у судовому порядку.

Вирішуючи спір у справі та задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не правильно обрано спосіб і порядок захисту своїх прав та інтересів шляхом намагання скасування Наказу №832 від 18.12.2013 року про проведення фактичної перевірки, а тому в цій частині відмовлено у задоволенні позовної вимоги. А при скасуванні податкового повідомлення-рішення №00026/08/26/22-0107.02.2014, суд першої інстанції керувався тим, що воно винесено податковим органом не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як зазначено у п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Форма Книги обліку доходів і витрат затверджена 16.09.2013 наказом Міністерства доходів і зборів України №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим 01.10.2013 у Міністерстві юстиції України за №1686/24218.

Також, вказаним наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 за №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення" затверджено порядок ведення Книги обліку доходів і витрат.

При цьому, змістом Книги обліку доходів та витрат ведення товарних запасів не передбачено.

Пунктом 5 "Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1269 від 26.09.2001, встановлено, що суб'єктом господарської діяльності до Книги заносяться такі відомості, як порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Таким чином, наведені вище норми передбачають лише обов'язок позивача щодо ведення обліку доходів і витрат, але не обліку товарів за місцем їх реалізації шляхом ведення Книги обліку витрат та доходів, на чому наполягає контролюючий орган, застосовуючи до позивача спірні штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: 12) вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно з ст.6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" облік товарних запасів фізичною особою-підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

У ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зазначено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Визначальною підставою для застосування фінансових санкцій, згідно зі ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операції в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", є встановлення контролюючим органом факту(-ів) реалізації суб'єктом господарювання товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не надано до суду жодного доказу того, що товари, вказані у Відомостях про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (алкогольних напоїв), реалізовувались позивачем, документально не доведено порушення позивачем встановленого порядку ведення обліку товару за місцем реалізації та зберігання на суму 16519 грн. 20 коп., а саме: наявності надлишку на суму 4377 грн. 20 коп. та нестачі - 12142 грн. 00 коп.

Тому, податковим органом безпідставно було зазначено в Акті фактичної перевірки №0241/08/01/22/НОМЕР_1 від 27.12.2013 про наявність надлишку на суму 4377 грн. 20 коп. та нестачі - 12142 грн. 00 коп.

Судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що працівники Відповідача-2 вийшли за межі наданих їм наказом повноважень до перевірки, оскільки Наказом №832 від 18.12.2013 "Про проведення фактичної перевірки" не передбачена перевірка стану обліку запасів ФОП ОСОБА_1

За наведених обставин, доводи, наведені податковим органом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія доходить висновку, що судом першої інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області - без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов