Справа № 333/8366/15-а
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/8366/15-а
Провадження № 2-а/333/199/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Наумова І.Й., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, вказавши, що вона перебуває на обліку в УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком з 22.06.2010 року, тобто відповідачем не застосовується відносно неї пенсії за віком будь-якого порядку і будь-яких умов, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів». У звязку з тим, що з 01.04.2015 року позивач перебувала на посаді судді та продовжувала працювати суддею Апеляційного суду Запорізької області виплату пенсії їй було призупинено, посилаючись на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII. Позивач просить суд визнати протиправними дії Пенсійного фонду України у Комунарському районі м. Запоріжжя щодо призупинення виплати пенсії за віком з 01.04.2015 року, зобовязати управління Пенсійного фонду України у Комунарському районі м. Запоріжжя поновити виплату пенсії за віком з 01.04.2015 року.

Відповідач надав до суду свої заперечення в яких зазначив, що проти позову заперечує, оскільки ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 22.06.2010 року, отримуючи пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 N 213- VIII, яким внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року): «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- У період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Оскільки ОСОБА_1 станом на 01.04.2015 року працює на посаді судді апеляційного суду Запорізької області, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», то з 01.04.2015 року позивачу призупинено виплату пенсії.

Відповідно до ст.5 Розділу III Закону №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України Про статус народного депутата України, Про Кабінет Міністрів України, Про судову експертизу, Про Національний банк України, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У звязку з викладеним, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються. У своєму адміністративному позові ОСОБА_1 просить зобовязати управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя поновити виплату пенсії за віком з 01.04.2015року, проте у період з 01.04.2015 року по 01.06.2015 здійснювалось призначення пенсій, передбачених вищевказаними спеціальними законами. Отже, саме з 01.06.2015 року відпали обставини, які зумовлювали спеціальне пенсійне забезпечення суддів. Таким чином, задоволення позовних вимог позивача з 01.04.2015 року є таким, що повністю суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Згідно п.2 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та оцінивши повідомлені сторонами обставини, суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку скороченого провадження та вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй; державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову (стаття 1, частина перша статті 6,частини перша, друга статті 8 Основного Закону України).

Згідно з Конституцією України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб;

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді судді апеляційного суду Запорізької області та перебуває на обліку в УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя і отримує пенсію за віком з 22.06.2010 року згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Постановою Верховної Ради України від 12.12.2015 року №788-VІІІ звільнена з посади у звязку з поданням заяви про відставку.

З 01.04.2015 року Пенсійний фонд України в Комунарському районі м. Запоріжжя припинив виплату пенсії за віком, посилаючись на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя з проханням поновити неправомірно призупинену виплату пенсії, але отримала відмову 23.11.2015 року (а.с.5 ).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону № 213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно абз. 4 ч.1 ст. 47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Закону № 213 порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 1 квітня 2015 року посада судді, на якій працює позивач, дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» або Законом України "Про державну службу", тобто існували обставини, з якими Закону України № 213 пов'язував припинення виплати пенсії позивачу, у зв'язку з чим відповідачем виплату пенсії позивачу було припинено правомірно, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

До 01 червня 2015 року відповідний закон, вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах прийнятий не був.

За таких обставин, з 01 червня 2015 року втратили чинність норми законів, якими було передбачено право певного кола осіб, зокрема суддів, на призначення так званих спеціальних пенсій, а тому неможливо вважати, що позивач з вказаної дати працює на посаді, яка дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів".

Отже, з 01 червня 2015 року відпали обставини, які в силу абз. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перешкоджали позивачу ОСОБА_1 отримувати пенсію за віком.

З огляду на вказане суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у абз. 2 ч.1 ст. 47 вказаного Закону підстав для її невиплати. При цьому поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії, неможливо.

Керуючись ст. 159-163, 186 КАСУ, ст.ст. 8,22,55,95,64,124,152 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя відновити з 01.06.2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова