Справа № 804/15149/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Громадянина України ОСОБА_2 до особи з назвою Верхньодніпровська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, про визнання незаконними дій, -
Позивач Громадянин України ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача особою із назвою «Верхньодніпровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області», у якому з урахуванням виправленого адміністративного позову від 16.11.2015 року, просить суд: визнати незаконними дії особи з назвою Верхньодніпровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області щодо складення податкової вимоги № Ф 916 від 21.05.2015, у зв'язку з відсутністю у останньої відповідного обсягу повноважень.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до податкової вимоги № Ф 916 від 21.05.2015, позивачу необхідно сплатити податковий борг в сумі 630,17 грн. Позивач вказує на те, що у відповідності до Декларації про державний суверенітет України, Конституції України, останній є власником держави та територіальної громади, у якій проживає, не є платником податків і зборів (обовязкових платежів), про що повідомлено відповідача листом від 11.02.2015 року № 648/10.
Позивач не має ідентифікаційного коду фізичної особи, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України. Фізичної особи з ідентифікаційним кодом НОМЕР_1 не існує. Тому оскаржувану вимогу винесено відносно фізичної особи з ідентифікаційним кодом НОМЕР_1, якого не існує.
Податковий орган діє на підставі Положення про Верхньодніпровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, яке затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України № 46 від 17.04.2013 Про затвердження положень про територіальні органи Міндоходів у Дніпропетровській області, який в свою чергу підлягає обов'язковій державній реєстрації в органах Міністерства юстиції України, та всупереч нормам діючого законодавства не був зареєстрований у встановленому законом порядку.
Таким чином, державна реєстрація особи з назвою Верхньодніпровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведена з істотним порушенням вимог Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що є безумовною підставою для її скасування.
Ухвалою суду від 25.11.2015 року відкрито провадження у адміністративній справі та відстрочено позивачу сплату судового збору за подання позовної заяви до адміністративного суду до ухвалення судового рішення у справі.
Позивач у судове засідання не зявився; у позовній заяві та виправленому адміністративному позові від 16.11.2015 року просить суд розглянути справу за відсутності позивача.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, оскільки позивач з 2011 року по 01.07.2015 року перебуває на спощеній системі оподаткування, про що свідчать патенти про сплату фіксованого розміру прибуткового податку та свідоцтва про сплату єдиного податку. У період з грудня 2014 року позивач не сплачував у повному обсязі єдиний податок. Також відповідач вказує на те, що позивачем не виключено з ЄДРПОУ інформацію про реєстраційній номер облікової картки платника податків у відповідності до відмітки податкового органу у паспорті позивача. Також відповідач наголошує на тому, що правомірність проведення державної реєстрації юридичної особи публічного права - «Верхньодніпровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області», підтверджено ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 року по справі № 804/2155/14.
Відповідач у судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
У відповідності до частини 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи те, що позивач та відповідач заявили клопотання про розгляд справи без їх відсутності, то розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
Позивач знаходиться на податковому обліку у П'ятихатському відділенні Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області як фізична особа-підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування з 2011 року по 01.07.2015 року.
Факт перебування позивача на спрощеній системі оподаткування з 2011 року по 1 липня 2015 року підтверджується копіями патентів, копіями корінців свідоцтв платника єдиного податку та заявою позивача про одержання патенту, заявою про застосування спрощеної системи оподаткування та заявою про застосування спрощеної системи оподаткування зі відміткою про самостійну відмову від спрощеної системи оподаткування з 01.07.2015 року, копії яких містяться у матеріалах справи.
Станом на 20.05.2015 у позивача утворився борг із сплати єдиного податку у розмірі 630,17 грн. Факт існування даного боргу підтверджується інформацією з інтегрованої картки платника податків, яка надана відповідачем.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У відповідності до п.291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно п.293.1 ст. 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Пунктом 295.1 ст. 295 ПК України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
За вказаних обставин оскільки позивача самостійно обрав спрощену систему оподаткування сплату єдиного податку, то останній повинен сплачувати єдиний податок у порядку та строки встановлені ПК України.
Оскільки позивачем обовязок щодо сплати єдиного податку у відповідності до норм ПК України не виконувався в повному обсязі з грудня 2014 року, то утворилась заборгованість у розмірі 630,17 грн.
Відповідачем направлено позивачу податкову вимогу форми «Ф» № 916 від 21.05.2015 року, яка отримана позивачем.
Також судом під час розгляду справи встановлено, що позивач відмовився із ідентифікаційного коду, про що у паспорті позивача зроблено відповідну відмітку 29.04.2015 року податковий органом відповідачем.
У відповідності до пунктів 63.5 63.7 ст. 63 ПК України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому.
Таким чином, якщо фізична особа відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган, то останній здійснює облік вказаних фізичних осіб за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта.
У податковій вимозі форми «Ф» № 916 від 21.05.2015 року вказано прізвище, імя та по-батькові позивача і реєстраційний номер платника НОМЕР_1.
Судом під час розгляду справи на підставі письмових пояснень відповідача встановлено, що вказана вище вимога сформована щодо фізичної особи підприємця ОСОБА_2.
У відповідності до частини 1 статті 45 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» зміни до відомостей про фізичну особу - підприємця, які містяться в Єдиному державному реєстрі, а саме зміни щодо імені фізичної особи, місця її проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків або номера та серії паспорта громадянина України або паспортного документа іноземця фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомила про це відповідні державні органи і має запис в електронному безконтактному носії паспорта громадянина України, набирають чинності з дня їх державної реєстрації.
Згідно п.65.1 ст. 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за місцем їх державної реєстрації на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" .
У відповідності до п.п.66.1.1 п.66.1 ст. 66 ПК України підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є інформація органів державної реєстрації.
За вказаних обставин зміни до відомостей про фізичну особу - підприємця, які містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або номера та серії паспорта громадянина України або паспортного документа іноземця фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомила про це відповідні державні органи і має запис в електронному безконтактному носії паспорта громадянина України, набирають чинності лише з дня їх державної реєстрації у ЄДРПОУ.
Судом на підставі спеціальних витягів з ЄДРПОУ станом на 21.05.2015 року та станом на 25.05.2015 року, які містяться у матеріалах справи, встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_2 не вніс інформацію до ЄДРПОУ стосовно серії та номеру паспорта.
За вказаних обставин, враховуючи те, що підставою для внесення змін до інформації стосовно фізичної особи підприємця, яка наявна у податкового органу, є лише відомості з ЄДРПОУ, а також те, що позивачем не внесено інформацію до ЄДРПОУ про серію та номер паспорту, то податковий орган правомірно зазначив у вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4 від 25.05.2015 року, яка сформовано стосовно фізичної особи підприємця ОСОБА_2, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1.
Позивач у позовній заяві зазначає, що наказ Міністерства доходів і зборів України від 17.04.2013 №46 Про затвердження положень про територіальні органи Міндоходів у Дніпропетровській області підлягає обов'язковій реєстрації органами Міністерства юстиції України.
Указом Президента України від 24.12.2012 №726/2012 Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади утворено Міністерство доходів і зборів України, реорганізувавши Державну митну службу України та Державну податкову службу України, а також поклавши на Міністерство, що утворюється, функцію з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Указом Президента України від 18.03.2013 №141/2013 Про Міністерство доходів і зборів України затверджено Положення про Міністерство доходів і зборів України.
20.03.2013 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 229 Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів, відповідно до якої утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства доходів і зборів України, зокрема і Верхньодніпровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
Відповідно до Указу Президента України від 03.10.1992 №493/92 Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України.
Статтею 13 Закону України Про центральні органи виконавчої влади визначено, що територіальні органи міністерства утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи міністерства можуть утворюватися, ліквідовуватися, реорганізовуватися міністром як структурні підрозділи апарату міністерства, що не мають статусу юридичної особи, за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи міністерства утворюються у випадках, коли їх створення передбачено положенням про міністерство, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи міністерства можуть утворюватися в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх утворення). Територіальні органи міністерства діють на підставі положень, що затверджуються міністром. Типове положення про територіальні органи міністерства затверджується Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи міністерства набувають статусу юридичної особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи.
Відповідно до ч. 6 вказаної статті Закону структуру територіальних органів міністерства затверджує міністр.
Статтею 21 вищевказаного Закону передбачено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України. Пропозиції щодо утворення, реорганізації та ліквідації територіальних органів центрального органу виконавчої влади на розгляд міністрові вносить керівник центрального органу виконавчої влади. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись, ліквідовуватись, реорганізовуватись керівником центрального органу виконавчої влади як структурні підрозділи апарату центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, та Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади створюються у випадках, коли їх створення передбачено положенням про центральний орган виконавчої влади, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи центральних органів виконавчої влади можуть утворюватися в інших організаційно-правових формах у порядку, визначеному законодавством. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватися в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх утворення). Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади. Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади набувають статусу юридичної особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади припиняються як юридичні особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію їх припинення.
Відповідно до п. 11 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 563, керівник територіального органу: затверджує положення про структурні підрозділи відповідного територіального органу і посадові інструкції працівників.
Пунктом 13 означеного Положення визначено, що територіальні органи діють на підставі положень, що затверджуються відповідно до типового положення міністром, керівником іншого центрального органу виконавчої влади.
Відповідно до п. д п.5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого Постановою КМУ від 28.12.1992 №731 на державну реєстрацію не подаються акти спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм.
В наказі Міністерства доходів і зборів України від 17.04.2013 №46 Про затвердження положень про територіальні органи Міндоходів у Дніпропетровській області зазначено, що він приймається на виконання Постанов КМУ: від 25.05.2011 № 563 Про затвердження Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади та від 20.03.2013 № 229 Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів, Указу Президента України Про Міністерство доходів і зборів України від 18.03.2013 №141/2013.
Наказом Міністерства юстиції України Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів від 12.04.2005 № 34/5 затверджено Порядок подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації (далі - Порядок).
У п. 1.4. цього Порядку міститься визначення ряду документів, так наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.
Розділом III вказаного документа визначається порядок подання нормативно-правових актів до Міністерства юстиції України на державну реєстрацію. Так, п. 3.1 Порядку встановлено, що державній реєстрації в Міністерстві юстиції України підлягають нормативно-правові акти міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, а також інших органів, акти яких відповідно до законодавства підлягають державній реєстрації.
Згідно п 3.4 зазначеного Порядку на державну реєстрацію не подаються акти, зокрема, спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм.
Наказ Міністерства доходів і зборів України від 17.04.2013 №46 Про затвердження положень про територіальні органи Міндоходів у Дніпропетровській області за своєю суттю є документом організаційно-розпорядчого характеру, який спрямований на організацію виконання рішень вищестоящих органів: Президента України, Кабінету Міністрів України і власних рішень Міністерства доходів і зборів України; в ньому відсутні нові правові норми, отже, необхідність здійснення державної реєстрації вказаного Наказу в Міністерстві юстиції України відсутня.
Одночасно суд зазначає про те, обставини стосовно державної реєстрації юридичної особи публічного права - Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області вже були предметом спору у адміністративній справі № 804/2155/14 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання незаконними дій та скасування державної реєстрації.
У справі № 804/2155/14 Дніпропетровський окружний адміністративний суд у постанові від 08.04.2014 року та Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 13.11.2014 року відмовили позивачу у задоволенні позовних вимог та дійшли до висновків про правомірність проведення державної реєстрації утворення юридичної особи публічного права - Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Вказані вище судові рішення набрали законної сили.
Згідно ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
За вказаних обставин суд не знаходить правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Ухвалою суду від 18.11.2015 року позивачу відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви до адміністративного суду до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно ч.2 ст.88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.
Позивачем станом на день ухвалення судового рішення у справі не сплачено суму судового збору, а тому остання підлягає стягнення з позивача.
Сума судового збору становить 487,20 грн.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 15.12.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_3