Справа № 826/16192/15
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губська О. А.

за участю секретаря: Дзекан В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стайл 2012» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Стайл 2012» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними дії, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Стайл 2012» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправною відмови у прийнятті податкових декларацій з податку на додану вартість за листопад та грудень 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2015 р. адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану постанову суду - змінити в частині мотивування з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, позивач засобами електронного зв'язку надіслав відповідачу податкові декларації з податку на додану вартість: 21.12.2014 р. - за листопад 2014 року; 20.01.2015 р. - за грудень 2014 року.

У зв'язку з отриманням інформації від податкового органу про допущення помилок при заповненні декларацій позивач повторно направив декларації 17.02.2015 р.- за листопад 2014 р., грудень 2014 р.

Відповідач за результатами опрацювання вказаної податкової звітності вніс до бази даних інформацію про невизнання документів як податкових декларацій.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 49.11 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Стаття 48 ПК України врегульовує порядок складення податкової декларації.

Пунктом 48.3 даної статті визначено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Підставою для невизнання податковим органом податкових декларацій було неправильне відображення в них назви контролюючого органу, до якого подається податкова звітність, а також відсутність платника податків за податковою адресою, зазначеною в податкових деклараціях.

Відхиляючи доводи позивача щодо неправомірності неприйняття податкової звітності з підстав зазначення у ній невірної назви контролюючого органу: «Печерський район міста Києва» замість: «Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві», суд першої інстанції зазначив в мотивувальній частині рішення про обов'язковість правильного зазначення даної інформації в силу вимог п. 48.3 ст. 48 ПК України.

Колегія суддів в цій частині підтримує позицію суду першої інстанції з огляду на імперативність вказаної норми, однак, вважає за необхідне зазначити наступне.

Матеріали справи містять відмінності в документальних доказах наданих позивачем та відповідачем.

Так колегією суддів досліджено, що копії податкових декларацій, що надані позивачем, в графі 06 містять правильну назву відповідача: Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (а. с. 14, 28).

В той же час, копії податкових декларацій, що надані відповідачем, в графі 06 містять назву відповідача: Печерський район міста Києва (а. с. 44, 47).

Колегією суддів встановлено, що дати подання декларацій, копії яких подав позивач, та дати подання декларацій, копії яких надані відповідачем, є різними, а відтак колегія суддів позбавлена можливості співвіднести вказані докази в розрізі відповідності їх дійсним обставинам справи.

В той же час, в апеляційній скарзі апелянт зазначив, що назва податкового органу при формуванні електронного звітного документу в програмному забезпеченні «М. E. DOC» зазначається автоматично і інша звітність з ідентично заповненими реквізитами, подана позивачем відповідачу в такий самий спосіб, не викликала з його сторони ніяких сумнівів та запитань.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що дії відповідача щодо інших податкових декларацій, в яких позивач також невірно зазначав назву контролюючого органу, не є предметом дослідження у даній справі і така обставина не може прийматися колегією суддів до уваги при вирішенні справи у зв'язку з імперативністю вимог п. 48.3 ст. 48 ПК України.

Крім того, у відповідності до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, однак, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують позицію суду першої інстанції.

В свою чергу, іншою підставою для невизнання податкової звітності є посилання відповідача на довідки про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків № 6887/01/26-55-07-03 від 18.12.2014 р. (а. с. 60), № 242/01/26-55-07-03 від 21.01.2015 р. (а. с. 63), № 852/26-55-07-03 від 13.02.2015 р. (а. с. 66) та повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням № 10003/26-55-18-05-14 від 22.12.2014 р. (а. с. 62), № 10463/26-55-18-05-14 від 23.01.2015 р. (а. с. 65), № 10930/26-55-18-05-14 від 17.02.2015 р. (а. с. 98).

В податкових деклараціях, які не було прийнято відповідачем, зазначено наступну податкову адресу: 01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, буд. 21, що не заперечується сторонами по справі.

Як встановлено судом першої інстанції, станом на 06.01.2015 р., 07.09.2015 р. вказана податкова адреса містилася у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, витяги з якого наявні в матеріалах справи (а. с. 5, 12), що не заперечується відповідачем.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 р. № 755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Встановлюючи правомірність невизнання податкової звітності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що надані позивачем витяги не містять інформації щодо реєстраційних записів, які здійснювались державним реєстратором у період спірних правовідносин: 24.12.2015 р., 22.01.2015 р., 26.01.2015 р., 19.02.2015 р.

Натомість, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів категорично не погоджується з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Втім, відповідачем жодним чином не доведено, що на час невизнання податкової звітності відомості Єдиного державного реєстру щодо місцезнаходження позивача були відмінними від тих, які відображені в виписках, наявних в матеріалах справи.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає про хибність висновків суду першої інстанції про правомірність невизнання податкових документів відповідачем у зв'язку з відображенням позивачем в графі 06 декларацій з ПДВ за листопад, грудень 2014 року податкової адреси: 01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, буд. 21.

Незважаючи на це, згідно з п. 48.7 ст. 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Оскільки, всупереч вимог п. 48.3 ст. 48 ПК України позивач невірно зазначив назву контролюючого органу в податкових деклараціях, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В той же час, рішення суду першої інстанції в частині мотивування підлягає зміні, позаяк, відмінність податкової адреси позивача від адреси, зазначеної в податковій звітності, спростована матеріалами справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково позицію суду першої інстанції спростовують та приймаються колегією суддів в цій частині в якості належних.

У відповідності до п. 1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення частково не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, однак до неправильного вирішення справи це не призвело, а тому наявні підстави для його зміни в мотивувальній частині.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 203, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПО С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стайл 2012» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Стайл 2012» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними дії задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року змінити в частині мотивування.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.