Справа № 22-а-21277/11
Суддя: Даценко Л. М.
Дата ухвалення: 2011-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Іванової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області на постанову Баришівського районного суду Київської області від 15 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними, проведення перерахунку, виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкодх. заподіяну здоров'ю, які передбачені ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є інвалідом другої групи з 2007 року внаслідок професійного захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, та одержує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним законом. Оскільки відповідач відмовив провести відповідний перерахунок зазначених пенсій, то просив суд визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 1. Зобовязати відповідача провести перерахунок і виплату державної пенсії, яка не може бути нижчою ніж вісім мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. ст. 49, 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 23 жовтня 2007 року.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 15 березня 2010 року позов задоволено частково, визнано дії відповідача неправомірними та зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу з 01 січня 2009 року по 22 січня 2010 року з урахуванням раніше здійснених виплат державної пенсії як інваліду другої групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Стягнуто з відповідача на користь держави 3,4 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи з 2007 року внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, перебуває на обліку в УПФУ у Баришівському районі Київської області і отримує пенсію по інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом наслідків аварії на ЧАЕС.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 49. 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року з наступними змінами та доповненнями та прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачених наведеними вище статтями, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком не поширюються на спірні правовідносини, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з УПФУ у Баришівському районі Київської області 3,4 грн. судового збору, оскільки згідно п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року відповідач звільнений від сплати судового збору.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування постанови в частині стягнення з УПФУ у Баришівському районі судового збору.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Баришівського районного суду Київської області від 15 березня 2010 року в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області на користь держави 3,40 грн. судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бти оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді