Справа № 816/1632/14
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2015 р. м. Київ К/800/52015/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у

у с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації (далі - УПСЗН) звернулося з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 6069,19 грн., які були виплачені як допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач при зверненні за вказаною допомогою не повідомила про доходи свого чоловіка, отримані від продажу рухомого майна, що призвело до переплати спірної допомоги. Вважаючи такі дії протиправним і посилаючись на вимоги статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (далі - Закон № 2811-ХІІ) УПСЗН просило про задоволення позову.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі УПСЗН посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач не перебувала у зареєстрованому шлюбі під час отримання спірної допомоги, а тому твердження про неповідомлення нею про доходи чоловіка є помилковими.

Проте до такого висновку суди дійшли в порушення норм процесуального права з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

У пункті 5 частини четвертої статті 50 КАС зазначено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Разом з цим позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1 - 4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Частиною 2 статті 22 Закону № 2811-ХІІ суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом.

Водночас за змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав.

Отримавши спірну допомогу, ОСОБА_4 набула право власності на неї, та їй як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження.

Отже, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_4 права власності на виплачену УПСЗН допомоги у розмірі 6069,19 грн. та стягнення цієї суми з неї, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер, а відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори про стягнення з фізичних осіб надміру виплачених коштів суб'єктами владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 22 вересня 2015 року у справі № 21-2209а15 та від 22 вересня 2015 року у справі П/811/3781/14.

За правилами частини 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а касаційне провадження закриттю з наведених вище мотивів.

Керуючись статтями 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

Роз'яснити позивачу право звернення із зазначеним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало