Справа № 309/4967/14-а
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Справа № 876/9596/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Хустської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Хустської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання дій протиправними та скасування рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №3024/17,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) звернувся з позовом в суд до Хустської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання дій протиправними та скасування рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №3024/17.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідачем проведена камеральна перевірка дотримання строків сплати єдиного податку, що не узгоджується з нормами Податкового кодексу України, оскільки камеральна перевірка може бути проведена лише на підставі податкових декларацій. Крім того, позивач зазначає, що ним не порушено строків сплати єдиного податку, так як в квітні він перебував у відпустці.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року в справі №309/4967/14а адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Хустською об'єднаною державною податковою інспекцією подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року в справі №309/4967/14а та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на абз. 3 п.299.10 ст.299 ПК України та вважає, що оскільки позивачем прострочено сплату єдиного податку і за ним утворився податковий борг, а тому реєстрація як платника податку підлягає анулюванню.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

27 листопада 2014 року головним державним ревізором-інспектором відділу доходів і зборів з фізичних осіб Хустської ОДПІ Довганич О.В. та головним державним ревізором-інспектором відділу доходів і зборів з фізичних осіб Хустської ОДПІ Головко О.В. відносно позивача проведено камеральну перевірку дотримання граничних термінів сплати єдиного податку з фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності. За результатами перевірки складено акт № 1241/17 від 27 листопада 2014 року, згідно якого перевіркою встановлено порушення позивачем термінів сплати єдиного податку з фізичних осіб, визначених пунктом 1 статті 295 Податкового Кодексу України.

На підставі даного акта перевірки - 27 листопада 2014 року відповідачем прийнято рішення за № 3024/17 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, яким анульовано реєстрацію платника єдиного податку «Свідоцтво платника податку» серії НОМЕР_2 терміном дії з 01 січня 2012 року ФОП ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, у відповідності до вимог статті 299 пункту 10 абзацу 3 Податкового кодексу України.

Податкова інспекція посилається на те, що позивачем пропущено один строк сплати щомісячного авансового платежу за квітень 2013 року, що потягло за собою несвоєчасну сплату усіх наступних платежів протягом 2013 року так і в 2014 році.

Відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи те, що позивачем було пропущено один строк сплати авансового платежу з єдиного податку, відповідачем наступні авансові платежі спрямовувались на погашення податкового боргу.

Твердження позивача щодо надання податковому органу заяви про відпустку у березні 2013 року жодними доказами не підтверджено.

При цьому, судом першої інстанції правильно зазначено, що податковим органом не дотримано норм Податкового кодексу України, які регулюють підстави та порядок проведення перевірки.

Відповідно до статті 75 пункту 75.1 Податкового кодексу України (в редакції на час проведення перевірки), органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно до статті 75 пункту 75.1 підпункту 75.1.1 Податкового кодексу України (в редакції на час проведення перевірки), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

З акта перевірки не вбачається, що контролюючим органом перевірка проводилася на підставі даних, що зазначені платником у податкових деклараціях (розрахунках). Таких доказів не було надано суду й під час судового розгляду.

Відповідно до статті 75 пункту 75.1 підпункту 75.1.2 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Суд першої інстанції правильно визначився вказавши, що питання щодо дотримання платником податків граничних термінів сплати єдиного податку з фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, тобто своєчасність сплати єдиного податку з фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності є предметом виключно документальної перевірки. Таким чином, дії відповідача по проведенню камеральної перевірки на предмет, що є предметом виключно документальної перевірки, є протиправними.

Правова позиція щодо відсутності правових наслідків у зв'язку з протиправністю перевірки контролюючого органу (проведеній з порушенням порядку її проведення) викладена в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року, що ухвалена у справі № 21-425а14. Зокрема, Верховний Суд України вказав те, що невиконання вимог Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

З огляду на наведене, апеляційні вимоги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Хустської об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року в справі №309/4967/14а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 18.12.2015 року