Справа № 430/1163/14-а
Суддя: Потапенко Р. Р.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 30.11.2015
ЄУ № 430/1163/14-а
Провадження №2-а/420/27/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Потапенко Р.Р.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Станично-Луганського районного суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо відмови їй у врахуванні при призначенні пенсії інших виплат у складі заробітної плати, а саме індексації доходів, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, з яких справлялися внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування неправомірними, та зобов?язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної їй пенсії з квітня 2014 року з урахуванням зазначених складових заробітної плати.

На виконання вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014 дана адміністративна справа була передана до розгляду зі Станично-Луганського районного суду Луганської області до Новопсковського районного суду Луганської області. Ухвалою Новопсковського районного суду від 20.08.2015 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надіслав суду заперечення, згідно якого в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що «інші виплати», а саме індексація доходів, матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, не передбачені ст. 33 ЗУ «Про державну службу», як складові заробітної плати державного службовця, тому вони не враховуються при обчисленні пенсії відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» .

Суд здійснює розгляд справи відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 06.06.2012 року позивач перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». З серпня 2014 року позивач перебуває на обліку та отримує пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області.

Позивач 08.04.2014 р. звернулася до відповідача з заявою, згідно із якою просила перерахувати їй пенсію, як державному службовцю, та включити в розрахунок матеріальну допомогу, премію та індексацію.

Відповідач листом від 09.04.2014 р. №33/ш-5 відмовив ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії як державному службовцю.

Згідно постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 р. №15-1 «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду м. Києва по справах № 2а-8893/12/2670, №2a-4753/09/2670» затверджено нову форму довідки про заробітну плату державних службовців, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону про держслужбу, до якої включено колонку «інші виплати».

Ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 2 ст. 33 цього Закону передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

У ч. 1 ст. 1 Закону України від 24.03.1995 р. №108/95ВР "Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування"нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, відповідно п.2.3.3 ст.2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 1/8713, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.12р. (справа № 21-430а11). За приписами ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно було відмовлено у здійсненні позивачу перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому позовні вимоги в частині визнання дій відповідача неправомірними підлягають задоволенню.

Відповідно до заяви УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області від 30.11.2015 р., листа УПФУ в Біловодському районі Луганської області № 1546 з серпня 2014 року ОСОБА_1 отримує пенсію в УПФУ в Біловодському районі Луганської області.

Статтею 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожана особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків встановлених КАС України.

Таким чином, на підставі вищезазначеного, враховуючі, що позивач отримує пенсію в УПФУ в Біловодському районі Луганської області, суд вважає, що позові вимоги в частині зобовязання УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області здійснити перерахунок пенсії задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1,3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, відповідно до частини задоволених вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 17, 69-72, 94, 122, 159-163,167 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації протиправними.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 36,54 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо було подано апеляційну скаргу, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: