Справа № 804/10636/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Термо-інжиніринг» про накладення арешту на кошти, -
Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Термо-інжиніринг» про накладення арешту на кошти.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що у відповідача існує податковий борг на загальну суму 469 139,89 грн., в тому числі по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 264 150,55 грн. та по податку на додану вартість у сумі 204 989,34 грн., що виник внаслідок не сплати відповідачем податків і зборів у строки та у розмірах, встановлених діючим законодавством, внаслідок чого просить накласти арешт на кошти, які знаходяться в банках, обслуговуючих Товариство товариства з обмеженою відповідальністю «Термо-інжиніринг», оскільки не має майна, яке може бути використане, як джерело погашення податкового боргу платника податків.
Позивач у судове засідання не прибув, просив розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення повістки рекомендованим поштовим відправленням на адресу відповідача, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте на адресу суду повернувся конверт у звязку із неврученням. Заяв, клопотань або заперечень на позов до суду не надходило. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Згідно статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Термо-інжиніринг» зареєстроване Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управілння ДФС у Дніпропетровській області, як платник податків.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Термо-інжиніринг» має податковий борг по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 264 150,55 грн., який виник внаслідок:
- податкових зобов'язань, нарахованих згідно податкової декларації № НОМЕР_1 від 16.01.2015 року в сумі 51,00 грн., по терміну сплати 11.03.2015 р.
Також за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість у сумі 204 989,34 грн., який виник внаслідок:
Згідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до пункту 41.2 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.
Відповідно до статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області з метою вжиття заходів щодо погашення податкового боргу, відповідно до статті 59 Податкового кодексу України було направлено поштою податкову вимогу № 4568-25 від 11.09.2014 року на суму 145 262,98 грн., відділенням поштового звязку було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
З метою виявлення наявності активів боржника позивачем було надіслано запити до УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державної інспекції сільського господарства.
Однак на підставі відповідей з фондів, майно за відповідачем, що належить йому на праві власності не зареєстровано, отже, не може бути використане, як джерело погашення податкового боргу платника.
Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Згідно із пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Підпунктом 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України передбачається, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.
Наведені законодавчі норми встановлюють одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження.
Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.
Підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулюються саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.
Аналогічна позиція суду викладена в листі від 29.04.2013 р. №642/12/13-13 Вищого адміністративного суду України.
Згідно із доказами наданими до суду, податковим органом встановлено відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг на момент, коли у податкового органу виникло право на стягнення податкового боргу, а саме через 60 календарних днів з дня надіслання податкової вимоги.
Враховуючи викладене вище та беручи до уваги той факт, що відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач не довів факту погашення заборгованості та не надав доказів оскарження боргу у порядку, передбаченому законодавством України, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення суми заборгованості підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Термо-інжиніринг» про накладення арешту на кошти задовольнити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1