Справа № 826/15105/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма

«Моноліт»

до Державної податкової інспекції у Солом’янському районі ГУ ДФС у м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом’янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому, з урахуванням поданої через канцелярію суду 05 листопада 2015 року заяви про збільшення розміру позовних вимог просить:

визнати протиправними дії до Державної податкової інспекції у Солом’янському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті поданих позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість, у тому числі форма № 5, за червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року;

зобов’язати до Державну податкову інспекцію у Солом’янському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняти подані ТОВ «ВКФ «Моноліт» податкові декларації з податку на додану вартість, у тому числі форму № 5, за червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року днем їх фактичного подання до Державної податкової інспекції у Солом’янському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

У судовому засіданні 16 листопада 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його, представник відповідача заперечив проти позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об’єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» (код ЄДРПОУ 25284783) зареєстроване як юридична особа.

На підставі укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» та Державною податковою інспекцією у Солом’янському районі головного управління ДФС міста Києва договорів від 09 жовтня 2014 року № 09102014, від 13 лютого 2015 року № 13022015, від 28 вересня 2015 року № 28092015 про визнання електронних документів, позивачем засобами електронного зв’язку подано наступні податкові декларації:

20 липня 2015 року подано декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року;

25 серпня 2015 року подано декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року;

09 вересня 2015 року подано декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року;

05 жовтня 2015 року подано декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року;

03 листопада 2015 року подано декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року.

Контролюючим органом, відповідно до квитанцій № 1, у прийнятті податкової декларації відмовлено у зв’язку з порушенням вимог інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв’язку, затвердженої наказом ДФС України від 10 квітня 2008 року № 233, а саме: для платника ЄДРПОУ 25284783, код ДПІ 2658 не укладено договір про визнання електронної звітності.

Позивач не погоджується із такими доводами контролюючого органу, у зв’язку із чим звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

- найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

- дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

- підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Водночас пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до підпункту «в» пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Крім того, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233, яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору (пункт 5 розділу ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку).

Додатком 1 до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно п. 6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що законодавчо обґрунтованими підставами для розірвання договору про визнання електронних документів органом ДПС в односторонньому порядку є 1) ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; або 2) зміна платником податків місця реєстрації.

Матеріали справи свідчать, що між Державною податковою інспекцією у Солом’янському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» укладено договори від 09 жовтня 2014 року № 09102014, від 13 лютого 2015 року № 13022015, від 28 вересня 2015 року № 28092015 про визнання електронних документів, предметом яких є визнання електронних податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу державної податкової служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Постановою Окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві розірвати договір №13022015 від 13 лютого 2015 р. про визнання електронних документів, оформлене листом №7585/10/26-58-10-25 від 24.03.2015 р. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що полягають у відмові в прийнятті у Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Моноліт" податкової декларації з податку на додану вартість з додатками за березень 2015 р. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняти у Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Моноліт" податкову декларацію з податку на додану вартість з додатками за березень 2015 р. датою її подання.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як свідчать матеріали справи, позивачем засобами електронного документообігу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних подано 20 липня 2015 року подано декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року; 25 серпня 2015 року подано декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року; 09 вересня 2015 року подано декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року; 05 жовтня 2015 року подано декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року; 03 листопада 2015 року подано декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року, тобто спірні правовідносини виникли до набрання законної сили рішеннями Окружного адміністративного суду міста Києва в адміністративних справах № 826/6158/15 та № 826/1288/15.

Разом з тим, враховуючи преюдиційність обставин, встановлених постановами Окружного адміністративного суду міста Києва 826/6158/15 та № 826/1288/15, в частині протиправності дій Державної податкової інспекції у Солом’янському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договорів про визнання електронних документів від 09 жовтня 2014 року № 09102014 та від 13 лютого 2015 року № 13022015, суд вважає, що контролюючим органом протиправно відмовлено позивачу у прийнятті та реєстрації податкових накладних, відтак є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2012 року № 1503/12/13-12 резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати). Вимоги про зобов'язання податкового органу прийняти податкову декларацію, визнання протиправними рішення, дії, бездіяльності податкового органу, визнання поданої декларації податковою звітністю, визнання податкової декларації поданою варто розглядати як вимогу про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату.

Таким чином, захист прав позивача має відбуватися шляхом пред’явлення позовних вимог про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової звітності та подання платником податків у день її фактичного отримання відповідачем.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Солом’янському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва у прийнятті податкових декларацій з податку на додану вартість за червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року.

3. Вважати податкову звітність - податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року прийнятою та зареєстрованою 20 липня 2015 року; податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року прийнятою та зареєстрованою 25 серпня 2015 року; податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року прийнятою та зареєстрованою 09 вересня 2015 року; податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року прийнятою та зареєстрованою 05 жовтня 2015 року; податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року прийнятою та зареєстрованою 03 листопада 2015 року.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Солом’янському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник