Справа № 667/8246/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 р.м. ХерсонСправа № 667/8246/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі - відповідач, УМВС в Херсонській області), в якому просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 21.09.2011 р. по 21.09.2012 в розмірі 37 553,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в період 10.04.2006р. по 21.09.2011р. позивачка проходила службу в УМВС в Херсонській області. Наказом УМВС в Херсонській області від 21.09.2011р. №250 о/с позивачку було звільнено з органів внутрішніх справ України. Однак вказаний наказ скасовано постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 27.08.2015р. по справі № 667/6665/15-а та зобов'язано УМВС в Херсонській області поновити позивачку на службі. Це судове рішення виконано відповідачем шляхом прийняття наказу №308 о/с від 09.09.2015р., відповідно до якого позивача поновлено на службі в УМВС в Херсонській області. Вважаючи, що у період з 21.09.2011р. по 09.09.2015р. вона перебувала у вимушеному прогулі, позивач вказує, що при поновленні її на службі відповідач був зобов'язаний виплатити їй грошове забезпечення за час вимушеного прогулу відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114.

Оскільки УМВС в Херсонській області не виплатило їй грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 21.09.2011 р. по 21.09.2012 в розмірі 37 553,40 грн., позивач просить стягнути з відповідача вказану суму.

До початку розгляду справи по суті позивачем відповідно до заяви від 16.12.2015р. зменшено позовні вимоги. За змістом цієї заяви позивач просить стягнути з відповідача на її користь різницю в грошовому забезпечення в сумі 12 245,77 грн. Зменшення позовних вимог позивач мотивує тим, що в період часу з вересня по грудень 2011 року вона працювала в юридичному відділі Херсонського державного університету та за цей час отримала заробітну плату в сумі 6296,92 грн. В період часу з грудня 2011 по серпень 2012 вона працювала в Головному управлінні юстиції України в Херсонській області та за цей час отримала заробітну плату в сумі 22748,15 грн. Сукупно її заробітна плата за 1 рік після звільнення склала 29047,07 грн. Розмір її останнього грошового забезпечення в УМВС України в Херсонській області складав 3441,07 грн., та у разі продовження нею служби її грошове забезпечення в період часу з серпня 2011 по серпень 2012 складало би 41292, 84 грн. (3441,07 грн. х 12 місяців). Різниця між грошовим забезпеченням, яке вона отримала би при проходженні служби в УМВС України в Херсонській області - 41292,84 грн. і перебуванням на посаді з меншим грошовим забезпеченням 29047,07 грн. дорівнює 12245, 77 грн.

Відповідно до ст.ст.51, 137 КАС України, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

Згідно із ч.3 ст.11 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, а також те, що зменшення розміру позовних вимог не вимагає від суду установлювати відповідність таких дій позивача законодавству та чи не порушують вони прав, свобод або інтересів будь-якої особи, суд приймає заяву ОСОБА_1 про зменшення розміру позовних вимог.

У судове засідання сторони не з'явились, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи. Представники сторін подали клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача Кучерявий О.С. при цьому визнав зменшені позовні вимоги від імені УМВС в Херсонській області відповідно до заяви від 16.12.2015р. Повноваження представника відповідача визнавати позовні вимоги передбачена довіреністю від 15.12.2015р., долученою до матеріалів справи.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Даний спір є публічно-правовим відповідно до п.2 ч.2 ст.17 КАС України, оскільки виник з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, що охоплює і стягнення невиплаченого грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у разі визнання звільнення з публічної служби незаконним.

Як встановлено судом, з 10.04.2006р. по 21.09.2011р. позивачка проходила службу в органах внутрішніх справ в УМВС в Херсонській області. Наказом УМВС в Херсонській області № 250 о/с від 21.09.2011р. її було звільнено з органів внутрішніх справ України з посади головного спеціаліста сектору юридичного забезпечення УМВС в Херсонській області.

Відповідно до висновку службового розслідування УМВС в Херсонській області від 28.05.2015р., складеним за результатами розгляду заяви позивачки, наказ про її звільнення визнаний незаконним.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 27.08.2015р. у справі № 667/6665/15-а скасовано як незаконний наказ УМВС в Херсонській області № 250 о/с від 21.09.2011р. та зобов'язано УМВС в Херсонській області поновити позивачку на службі.

Вказане судове рішення набуло законної сили 07.09.2015р.

Наказом УМВС в Херсонській області № 308 о/с від 09.09.2015р. постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 27.08.2015р. у справі № 667/6665/15-а було виконано та позивачку було поновлено на службі в УМВС України в Херсонській області шляхом призначення на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Суворовського районного відділу Херсонського міського управління УМВС в Херсонській області, увільнивши її з посади головного спеціаліста сектору юридичного забезпечення УМВС в Херсонській області.

Судом встановлено, що при винесенні постанови Комсомольського районного суду м. Херсона від 27.08.2015р. у справі № 667/6665/15-а питання про стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні судом не вирішувалось, та вказані кошти до теперішнього часу позивачці відповідачем не сплачені, в той час як п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Також наказом УМВС в Херсонській області № 308 о/с від 09.09.2015р. позивача звільнено з посади з 10.09.2015р. в запас Збройних Сил України за п. «ж» ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у зв'язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням.

Вирішуючи даний спір, суд на підставі установлених обставин спору виходить з того, що відповідачем визнано позовні вимоги.

Відповідно до ст.136 КАС України, позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

За правилами ч.ч.3, 4 ст.112 КАС України, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Оцінюючи дії відповідача щодо визнання адміністративного позову у взаємозв'язку із установленими обставинами справи, суд приходить до висновку, що таке визнання позову не суперечить закону і не порушують прав, свобод та інтересів будь-якої особи.

Діюче законодавство містить імперативний припис щодо виплати незаконно звільненій або переведеній на іншу посаду особі грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік - одночасно з поновленням такої особи на посаді (п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114).

Так, обставини незаконного звільнення позивача з посади установлені висновком службового розслідування від 28.05.2015р. та постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 27.08.2015р. у справі № 667/6665/15-а, яка набрала законної сили.

Це судове рішення виконано відповідачем та позивача було поновлено на службі в органах внутрішніх справ України.

При цьому відповідач не виконав свого обов'язку щодо виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яким він обтяжений в силу приписів вищенаведеного пункту Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114.

Наявними у справі доказами, а саме довідкою ВФЗБО УМВС України в Херсонській області від 08.10.2015 року підтверджено, що середній заробіток позивача за два останні місці, що передували дню звільнення, становить 3 129,45 грн., а відтак розмір грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу за один рік становить 37 553,40 грн. (3 129,45 грн. х 12 місяців).

Саме цю суму грошових коштів повинен був сплатити відповідач при поновленні позивача на посаді.

Зменшивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача не весь заробіток за час вимушеного прогулу, а різницю в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік, як то передбачено п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114.

При цьому, за розрахунком позивача, ця різниця становить 12 245,77 грн.

Суд вважає такий розрахунок лише частково правильним, виходячи з наступного.

Як вже зазначалось, середній заробіток позивача за два останні місяці, що передували дню звільнення, становить 3 129,45 грн., а відтак розмір грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу за один рік становить 37 553,40 грн.

Розраховуючи різницю в грошовому забезпеченні, позивач виходила із суми заробітку, отриманого у період вимушеного прогулу в Головному управлінні юстиції України в Херсонській області та юридичному відділі Херсонського державного університету в загальній сумі 29 047,07 грн. та розміру грошового забезпечення позивача за останній місяць служби в УМВС України в Херсонській області, який згідно довідки ВФЗБО УМВС України в Херсонській області від 08.10.2015 року становив 3 441,07 грн., а тому вважала що в разі продовження нею служби її грошове забезпечення в період часу з серпня 2011 по серпень 2012 складало би 41 292, 84 грн. (3 441,07 грн. х 12 місяців).

Суд зазначає, що позивачем не вказано жодної правової норми, на підставі якої при розрахунку суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні повинно застосовувати саме розмір грошового забезпечення за останній місяць перед звільненням.

Тому суд вважає, що відповідну різницю за аналогією закону - ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, слід вираховувати, виходячи з розміру грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу за один рік в сумі 37 553,40 грн. та заробітку, отриманого у період вимушеного прогулу в Головному управлінні юстиції України в Херсонській області та юридичному відділі Херсонського державного університету в загальній сумі 29 047,07 грн. і вона становить 8 506,33 грн.

Встановленні судом обставини підтверджуються наступними дослідженими судом доказами: висновком службового розслідування УМВС України в Херсонській області від 28.05.2015р., копією постанови Комсомольського районного суду м. Херсона від 27.08.2015р. по справі № 667/6665/15-а, витягом з наказу УМВС України в Херсонській області № 308 о/с від 09.09.2015р., архівною довідкою виданою Херсонським державним університетом 30.09.2015р. № 03-27/2039, довідкою про заробітну плату виданою Херсонським державним університетом 23.09.2015р. № 50-31/481, довідкою про заробітну плату виданою Головним територіальним управлінням юстиції у Херсонській області 02.10.2015р. № 484, довідкою ВФЗБО УМВС України в Херсонській області від 08.10.2015р.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення шляхом стягнення з відповідача різниці у грошовому забезпеченні за один рік в сумі 8 506,33 грн.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 різницю у грошовому забезпеченні в сумі 8 506 (вісім тисяч п'ятсот шість) грн. 33 (тридцять три) коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 12.2