Справа № 344/10390/15-а
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/447/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з наведеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що згідно записів в трудовій книжці позивач в період з 01.09.1966 року по 09.09.1986 року, працювала в санаторії №2 «Ворохта» («Карпати») на посаді інструктора ЛФК. Реалізовуючи своє право на зарахування роботи в інфекційних закладах охорони здоровя до стажу роботи у подвійному розмірі, передбачене ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», позивач звернулася із заявою до Управління Пенсійного Фонду України м. Івано-Франківську з вимогою зарахувати стаж роботи в санаторії «Ворохта» («Карпати»)за 1966-1986 рр. в подвійному розмірі. Листом від 10.06.2015 року № 141/Л-15 УПФ України в м. Івано-Франківську відмовило в задоволенні вимог позивача, мотивуючи тим, що санаторій №2 «Ворохта» на той час не був протитуберкульозним спеціалізованим санаторієм.

В судовому засіданні 16.11.2015 року позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві, просила позов задовольнити. В судове засідання 11.12.2015 року позивачка не зявилася, подала суду заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити без її участі. Просила позов задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача судовому засіданні 16.11.2015 року позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити з мотивів наведених у письмових запереченнях. В судове засідання 11.121.2015 року представник відповідача не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно копії довідки виданій позивачу ОСОБА_1 про те, що вона дійсно працювала в санаторію №2 «Ворохта» на посаді інструктора ЛФК (згідно наказу на прийняття на роботу №132 від 31.08.1966 р.) і 09.09.1986 року звільнена з посади з інструктора ЛФК (згідно наказу на звільнення №63 від 08.09.1986 року). 16.10.1970 року санаторій «Ворохта» перейменовано на санаторій «Карпати». 04.12.1992 року санаторій «Карпати» реорганізовано в санаторій «Смерічка». Санаторій «Карпати» та «Смерічка» являються лікувальними туберкульозними закладами (а.с.4).

Отже, якщо санаторій «Карпати» також і санаторій «»Ворохта» були лікувальними туберкульозними закладами.

Позивач працюючи інструктором ЛФК в санаторії «Ворохта» («Карпати»), як і інші працівники, перебувала в постійному контакті із збудником туберкульозу паличкою Коха, оскільки в санаторії лікувались хворі з різними формами туберкульозу.

Підтвердженням протитуберкульозного статусу санаторію «Ворохта» слугує довідка, видана Яремчанською міською радою народних депутатів №545 від 11.06.2008 року, в якій вказано, що наказом №382 від 24.12.1970 по облздороввідділу і наказу Міністерства охорони здоровя УРСР за № 437 від 16.10.1970 року санаторій №2 «Ворохта» перейменовано на обласний санаторій «Карпати». Санаторій «Карпати», відповідно до довідки, являється лікувальним туберкульозним закладом. В даній довідці вказується те, що на той час мало місце тільки перейменування закладу, а не зміна статусу даного лікувального туберкульозного закладу.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоровя, у закладах з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоровя, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоровя, а також у психіатричних закладах охорони здоровя зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до Переліку протитуберкульозних закладів, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 16.07.2009 року №514 туберкульозні санаторії визнаються протитуберкульозними закладами.

Згідно до ст. 23 ЗУ «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» передбачено, що медичним та іншим працівникам протитуберкульозних закладів надають медичну допомогу хворим на туберкульоз, працюють із живими збудниками туберкульозу чи матеріалами чи матеріалами, що їх містять, надається право на пенсію за віком на пільгових умовах у порядку встановленому пенсійним законодавством.

Враховуючи викладене, робота у туберкульозних (протитуберкульозних) диспансерах, лікарнях, клініках науково-дослідних інститутів та санаторіях вважається роботою у інфекційних закладах і повинна зараховуватися до стажу роботи у подвійному розмірі.

Оскільки робота в санаторії № 2 «Ворохта» («Карпати») за своїм характером відноситься до роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоровя, у позивачки існує законне право як на зарахування стажу роботи в санаторії № 2 «Ворохта» («Карпати») за 1966-1986 рр. в подвійному розмірі, так і на проведення відповідних перерахунків пенсії.

Таким чином, відповідач незаконно відмовив у зарахуванні стажу роботи в санаторії «Ворохта» («Карпати») за 1966-1986 рр. в подвійному розмірі, оскільки робота на посаді інструктора ЛФК в санаторії № 2 «Ворохта» («Карпати») є такою, що за своїм характером відноситься до роботи, яка дає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 46 ч. 1, Конституції України, ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 23 ЗУ «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», ст. ст. 6-12, 70 КАС України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи в санаторії «Ворохта» («Карпати») з 01.09.1966 року по 09.09.1986 року в подвійному розмірі.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.09.1966 року по 09.09.1986 року до трудового стажу в подвійному розмірі та здійснити перерахування пенсії з урахуванням стажу роботи в подвійному розмірі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення

Суддя Бабій О.М.