Справа № 22-а-17094/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Київської області у складі:

головуючого: судді Воробйової Н.С.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за

апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті Славутич Київської області

на постанову Славутицького міського суду Київської області від 31 грудня 2009 року по справі

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті

ОСОБА_2 області про стягнення щомісячної Державної соціальної допомоги, як

дитині війни, -

встановила:

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила

визнати відмову в перерахунку соціальної допомоги передбачену ст.. 6 Закону України «Про

соціальний захист дітей війни» з боку управління Пенсійного фонду України у м. Славутич

Київської області - протиправною. Зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної

соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату

за 2006-2008 роки та за січень - липень 2009 року в сумі 5517 грн.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 31 грудня 2009 року позов

задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення адміністративного суду. Визнано

неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Славутич Київської області

щодо нарахування щомісячної соціальної державної допомоги в розмірі 30 відсотків

мінімальної пенсії за віком ОСОБА_1 у період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2006

року, з 1 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року,

з 1 січня 2009 року по 31 липня 2009 року. Зобовязано відповідача здійснити ОСОБА_1

перерахунок щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та

забезпечити її виплату за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 1 липня 2007

року по 31 грудня 2007 року, з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009

року по 31 липня 2009 року.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області

просить скасувати постанову суду і ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів

апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що

апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до

чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді

рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,

посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон

установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх

соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за

змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна

допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за

віком.

Згідно ст.7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій,

передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду

України у м. Славутич Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і

відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну

соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом

2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України

"Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів

України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був

викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом

України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку

дітей війни у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008

року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними)

положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-

34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких

законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України

"Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів

України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на

2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані

неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього

Рішення.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад

пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те,

що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та

доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про

соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення

вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних

коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до

уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо

періоду проведення нарахувань та виплат - з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з

1 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1

липня 2009 року по 31 липня 2009 року, оскільки позивач звернувся до суду 30 листопада

2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві - а.с. 2).

Тому, враховуючи положення ст. 99 КАС, Рішення Конституційного Суду України

№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню

з 30 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 30 листопада 2009

року.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування

постанови суду та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Славутич Київської області

задовольнити частково.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 31 грудня 2009 року змінити в

частині періоду, за який повинен бути здійснений перерахунок та виплата ОСОБА_1

Григорівни щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний

захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, зазначивши даний період з

«30 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 30 листопада 2009

року з врахуванням вже виплачених за цей період коштів».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти

днів після набрання законної

Головуючий:

Суддів