Справа № 2-а-1404/10
Суддя: Андросов О. М.
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Барвінківський районний суд Харківської області
Справа № 2-1404/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2010 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Андросова О.М.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в залі суду м. Барвінкового адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити нарахування одноразової компенсації за втрату годувальника,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області (далі - управління) про визнання неправомірними дій відповідача по відмові в перерахунку одноразової компенсації за втрату годувальника у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязання відповідача здійснити нарахування одноразової компенсацію за втрату годувальника у розмірі 60 мінімальних заробітних плат у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в сумі 53040 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є вдовою померлого ОСОБА_2 учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліда 2 групи, померлого 24 квітня 2010 року, захворювання та смерть якого повязані з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС. 30.11.2010 року вона звернулась до відповідача з заявою про здійснення перерахунку одноразової компенсації на підставі Закону, однак їй було відмовлено в здійсненні перерахунку, нарахування компенсації здійснено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року № 649 „Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. З зазначеним рішенням відповідача вона не згодна.

Відповідач надав суду заперечення, в якому позов не визнав, посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку УПФУ і отримує пенсію за віком. Позивачу у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» нарахована одноразова компенсація за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 7586 грн. Розмір одноразової компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС, в тому числі позивачу як вдові учасника ліквідації аварії на ЧАЕС - інваліда 1 групи, на підставі ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається Кабінетом Міністрів України, а саме постановою КМУ від 20.04.2007 року № 649 „Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і становить 7586 грн. Вимоги позивача щодо перерахування одноразової компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС відповідач вважає незаконними, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 08 грудня 2010 року відкрито скорочене провадження, оскільки позивачем предявлено вимогу, передбачену пунктом 3 частини першої статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовні вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб.

Ухвала суду про відкриття скороченого провадження по даній справі надіслана сторонам, яким запропоновано в десятиденний строк з дня одержання вищезазначеної ухвали надати заперечення проти позову та додаткові докази в обґрунтування позовних вимог.

Ухвала одержана відповідачем та 13 грудня 2010 року до канцелярії суду надійшли письмові заперечення проти позову.

Враховуючи вищенаведене, справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 02 листопада 1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-ВЛ № 429888, виданого 02.11.1985 року. ОСОБА_2 помер 24 квітня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ № 262059 від 27.04.2010 року. Відповідно до експертного висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії № 564 від 06 жовтня 2010 року встановлено, що захворювання, яке привело до смерті ОСОБА_2, повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За життя ОСОБА_2 був визнаний інвалідом 2 групи, мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, що підтверджується наявними в справі копіями посвідчень, перебував на обліку в УПФУ. Інвалідність позивача повязана з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

30.11.2010 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до управління з приводу перерахунку одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із

числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на

Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською

катастрофою. Листом відповідача від 06.12.2010 року № М-268 позивачу було відмовлено у задоволенні її заяви з посиланням на те, що нарахування зазначеної одноразової компенсації здійснено згідно чинному законодавству на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року № 649 „Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивачу з нарахованої суми 17.11.2010 року виплачено 1945 грн. 83 коп., 30.11.2010 року 983 грн. 19 коп.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796ХІІ від 28.02.1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 даного Закону одноразова компенсація сім'ям, які втратили годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською

катастрофою виплачується у розмірі 60 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка сталася на момент втрати годувальника.

Таким чином, вихідним критерієм для обчислення одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, визначено мінімальну заробітну плату на момент втрати годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 27.12.2007 року було внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до змін, внесених до ч. 1 ст. 48 Закону передбачено, що сім'ям, які втратили годувальника і з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України..

Рішенням Конституційного Суду України №10рп/2008 від 22.05.2008 року у справі «щодо предмета та змісту закону про державний бюджет України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу 1, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ Закону України №107-УІ, в тому числі і зміни, внесені до ст. 48 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пунктом 6 зазначеного Рішення визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України №107-УІ, визнаних не конституційними.

Таким чином, положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-УI від 28.12.2007 року втратило чинність 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлено мінімальну заробітну плату на 2010 рік у місячному розмірі: з 1 січня - 869 гривень, з 1 квітня - 884 гривні, з 1 липня - 888 гривень, з 1 жовтня - 907 гривень, з 1 грудня - 922 гривні.

При нарахуванні щомісячної компенсації відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року № 649 „Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, позивачу розмір одноразової компенсації повинен розраховуватися, виходячи із наведеного розміру мінімальної заробітної плати на час втрати годувальника.

Незважаючи на це, розмір, з якого виходив відповідач при розрахунку компенсації позивачу, був нижчій, ніж передбачено Законом.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії відповідач повинен був керуватися ст. 48 ч. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і нормами відповідного Закону України про визначення мінімальної заробітної плати на момент втрати годувальника, а не постановами Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг прав позивача, встановлених законом.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача відповідають Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і вона має право на отримання одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимоги позивача про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області недоотриманої суми одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, у конкретно визначеній грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були їй нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування недоотриманих сум одноразової компенсації замість органу, якому надані такі повноваження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 6-14, 71, 102, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. . 8, 22, 46, 75, 92, ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796ХІІ від 28.02.1991 року, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Законом України «Про державний бюджет на 2010 рік»,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області по не виконанню приписів ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвели до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області провести перерахунок ОСОБА_1 одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, виходячи із законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати на момент втрати годувальника, та провести виплату належних сум відповідно до закону, з урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративному суду через Барвінківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Барвінківського районного суду О.М.Андросов