Справа № 810/2900/15
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2900/15 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» звернувся до суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Іванківського відділення Головного управління ДФС у Київській області від 04 березня 2015 року №0000050, №0000060, №0000070.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 березня 2015 року відповідачем було проведено камеральну перевірку позивача щодо податкового розрахунку збору за спеціалізоване використання лісових ресурсів за період з 25 жовтня 2012 р. по 20 лютого 2015 р., за результатами якої складено Акт перевірки № 28/15-02/24219849 від 03.03.2015 року.

Згідно висновків викладених в Акті перевірки, позивачем порушено п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02 грудня 2012 р., а саме: порушено строки сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання за спеціальне використання лісових ресурсів.

На підставі висновків Акту № 3428/15-02/24219849, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 04 березня 2015 р.:

- № 0000050, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 22 587 грн. 83 коп. (Оливська селищна рада);

- № 0000060, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 4200 грн. 57 коп. (Кропивнянська селищна рада);

- № 0000070, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 3342 грн. 76 коп. (Сидоровицька селищна рада).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем до позивача було застосовано штраф за порушення строку сплати узгоджених сум грошових зобов'язань, за період з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов'язань, і до дня укладання договору про розстрочення податкового боргу, а тому податкові повідомлення-рішення від 04 березня 2015 р. № № 0000050, 0000060, 0000070 ним винесено правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 100.1 статті 100 Податкового кодексу України передбачена можливість перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 100.2 статті 100 Податкового кодексу України, платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 100.13 статті 100 Податкового кодексу України передбачено, що порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом державної податкової служби або спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи в межах їх повноважень.

На реалізацію наведеної норми Податкового кодексу України, Державною податковою адміністрацією України 24 грудня 2010 року видано наказ №1036 «Про затвердження Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків» (далі - Порядок №1036).

В пункті 1.4 зазначеного Порядку закріплено, що визначення сум грошових зобов'язань (податкового боргу), що підлягають розстроченню (відстроченню), здійснюється за даними автоматизованої інформаційної системи (далі - АІС), що ведеться органами державної податкової служби.

Пунктом 1.9 Порядку №1036 передбачено, що строк дії розстрочення (відстрочення) податкового боргу починається з дати прийняття органом державної податкової служби рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу) та закінчується датою, зазначеною у договорі про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), за винятком випадків дострокового погашення такого податкового боргу.

Відповідно до пункту 3.5 розділу ІІІ Порядку №1036, не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття або отримання рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) орган державної податкової служби за місцем обліку платника податків (або за місцем обліку його грошового зобов'язання (податкового боргу)) укладає з цим платником договір про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу).

Строк дії договору починається з дати його підписання.

Відповідно до пункту 3.9 Порядку №1036, на розстрочені (відстрочені) грошові зобов'язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу).

Враховуючи викладене, нарахування податковим органом штрафу на грошове зобов'язання (податковий борг) за період дії договору про розстрочення грошового зобов'язання (податкового боргу) є протиправним.

Таким чином, лише за умови погашення платником податкового боргу податковий орган вправі застосувати до такого платника штраф.

Наведений висновок узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України викладеним в ухвалах від 15.07.2015р. №800/22101/13, від 20.07.2015р. №9991/39343/12.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 березня 2014 р. Головним управлінням Міндоходів у Київській області було прийнято рішення № 3, яким позивачу було надано розстрочення сплати податкового боргу під проценти на період з 21 квітня по 31 грудня 2014 року.

На підставі даного рішення, між відповідачем та позивачем будо укладено договір № 1 від 31.03.2014, відповідно до ч. 1 якого, орган державної податкової служби надає платнику розстрочення (відстрочення) сплати грошових зобов'язань (податкового боргу) на загальну суму 821 452 грн. 47 коп. під проценти строком з 21 квітня по 31 грудня 2014 року.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем умови зазначеного договору виконано в повному обсязі у визначені строки. Зокрема, позивачем долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень про сплату збору за лісокористування. Крім того, факт виконання умов договору податковим органом не спростовується.

Разом з тим, контролюючий орган за результатами камеральної перевірки дійшов висновку, що позивачем порушено строки сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання за спеціальне використання лісових ресурсів, визначені п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Таким чином, податковий орган спірними податковими повідомленнями-рішеннями нарахував штрафні санкції, в т.ч. за період, коли діяв договір року № 1 від 31.03.2014 про розстрочення сплати податкового боргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про протиправність застосування до позивача за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями штрафних санкцій.

В свою чергу, твердженням відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що відповідачем до позивача було застосовано штраф за порушення строку сплати узгоджених сум грошових зобов'язань, за період з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов'язань, і до дня укладання договору про розстрочення податкового боргу, є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам податкового законодавства.

Аналізуючи обставини справи та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Іванківського відділення Головного управління ДФС у Київській області від 04.03.2015р. №0000050, №0000060, №0000070, а тому постанова суду підлягає скасуванню з винесенням нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року - скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Іванківського відділення Головного управління ДФС у Київській області від 04 березня 2015 року №0000050, №0000060, №0000070.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст постанови виготовлено 15.12.2015 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.