Справа № 487/4652/15-а
Суддя: Темнікова А. О.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №487/4652/15-а
Провадження №2а/487/127/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015 м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ТЕРТИЧНОЇ А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва про визнання дій неправомірними, стягнення компенсації у вигляді індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом, який в подальшому було уточнено. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що він у 2003 році (з 15 років) відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської області набув статусу «дитини-сироти». ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4, у зв'язку із чим позивача взято на облік до Управління Пенсійного фонду України у Заводському районі міста Миколаєва (далі - УПФУ у Заводському районі міста Миколаєва) як дитину-сироту та призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Відповідно до Правил опіки та піклування при досягненні позивачем вісімнадцятирічного віку, а саме з 12.10.2006 року, піклування над ним припинено. У відповідності до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Не погоджуючись з призначеними та виплаченими сумами пенсії Управлінням ПФУ у Заводському районі м. Миколаєва та періодами в які виплачувалася пенсія, 28.05.2012 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, Відділу освіти Миколаївської міської ради (справа №2-а/1412/975/12) про зобов'язання вчинити певні дії (здійснити перерахунок пенсії та виплатити допомогу дитині-сироті). 13.12.2012 року постановою Заводського районного суду м. Миколаєва адміністративний позов задоволено в повному обсязі. 25.04.2014 року Одеським апеляційним адміністративним судом розглянуто апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Заводському районі м. Миколаєва на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва справу №2-а/1412/975/12 про зобов'язання вчинити певні дії (здійснити перерахунок пенсії та виплатити допомогу дитині-сироті). Винесено Ухвалу про залишення апеляційної скарги УПФУ у Заводському районі без задоволення, а постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.12.2012 року - без змін. 19 листопада 2014 року колегією суддів Вищого адміністративного суду України розглянуто справу К/800/40770/14 за касаційною скаргою УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва задоволено частково, а саме: постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2014р змінено в частині способу захисту порушеного права ОСОБА_3; визнано протиправною бездіяльність УПФУ Заводського району м. Миколаєва щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_3 про призначення пенсії; зобов'язано УПФУ Заводського районного суду м. Миколаєва розглянути заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії по втраті годувальника та прийняти відповідне рішення. 12.12.2012 року на виконання постанови Вищого Адміністративного Суду України позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив негайно виконати Постанову ВАСУ по справі К/800/40770/14, а саме прийняти відповідне рішення про призначення пенсії по втраті годувальника за заявою позивача від 24.04.2012 року та здійснити перерахунок пенсії і виплатити допомогу як дитині-сироті. 20.01.2015 року позивач отримав рішення Управління ПФУ в Заводському районі містаМиколаєва, яким вирішено поновити виплати пенсії в разі втрати годувальника, як дитині-сироті,ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Закону України «Прозагальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.02.2008 року та виплатитинараховані суми. 29 січня 2015 року позивачеві видана довідка №1879/02 від 28.01.2015 року про знаходження позивача на обліку в Управлінні ПФУ у Заводському районі м. Миколаєва, і отримання пенсії в разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання, на 2-х утриманців/при повному чи неповному стажі. Разом з довідкою надано помісячний розрахунок призначеної пенсії. Відповідно до виписки за картковим рахунком позивача відкритим в ПАТ «УкрСиббанк» 09.02.2015 року відбулося безготівкове зарахування пенсії, грошової допомоги, соціальної виплати у розмірі 16 977,20 гривень. 27 02.2015 року позивач звернувся до Управління ПФУ у Заводському районі м. Миколаєва з заявою про призначення компенсації, в якій просив нарахувати та виплатити компенсацію виплаченої пенсії у розмірі 16 977,20 гривень з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат. 25.05.2015 року позивачем отримано лист Головного Управління ПФУ вМиколаївській області яким повідомлено, що оскільки виплату нарахованих сум проведено непізніше одного місяця з дня прийнятого рішення, відсутні підстави для нарахування компенсації. Крім того, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015 року залишено без змін постанову Заводського районного суду м. Миколаєва, якою визнано протиправними дії УПФУ Заводського району м. Миколаєва, які полягають у непризначенні та невиплаті ОСОБА_3 пенсії, як дитині - сироті починаючи з 10.10.2003 року по 12.10.2011 року у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, яка дорівнює двократному розміру мінімальної пенсії за віком, за відповідний період; зобов'язано УПФУ Заводського району м. Миколаєва призначити пенсію ОСОБА_3 як дитині-сироті, за період з 10.10.2003 року по 12.10.2011 року у розмірі двократної соціальної пенсії, яка дорівнює двократному розміру мінімальної пенсії за віком, за відповідний період. Зобов'язано УПФУ Заводського району міста Миколаєва виплатити ОСОБА_3 різницю між виплаченою йому пенсією за відповідний період, та розміром пенсії дитині-сироті, у двократному розміру мінімальної пенсії за віком, за відповідний період, яка дорівнює двократному розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 10.10.2003 року по 12.10.2011 року; стягнуто з державного Казначейства України на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 873, 08 гривень. Відповідно до листа № 165-К-7 від 17.09.2015 року УПФУ Заводського району міста Миколаєва повідомлено про повне виконання вказаного судового рішення, та надано копію помісячного розрахунку, щодо нарахувань пенсії за період з 10.10.2003 року по 12.10.2011 року. Грошові кошти у розмірі 57 211,27 гривень були зараховані на картковий рахунок позивача. 09.10.2015 року позивач звернувся з листом до УПФУ у Заводському районі міста Миколаєва про призначення компенсації, в якій просив нарахувати та виплатити компенсацію виплаченої пенсії у розмірі 57 211,27 гривень з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат. 15.10.2015 рокуУПФУ у Заводському районі міста Миколаєва отримало вказаний лист поштою. Оскільки відповідач своєчасно не виплачував пенсію позивачу, чим прострочив виконання зобов'язань покладених саме на нього, та у добровільному порядку відмовився призначити компенсацію, позивач просив визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду у Заводському районі міста Миколаєва протиправною щодо невиплати ОСОБА_3 компенсації за несвоєчасну виплату пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду у Заводському районі м. Миколаєва призначити компенсацію на користь ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, у зв'язку зі втратою частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду у Заводському районі міста Миколаєва нарахувати ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, компенсацію на несвоєчасно виплачену пенсію за період прострочення з 01.02.2008 року по 09.02.2015 року у розмірі 16 977,20 гривень у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми; зобов'язати Управління Пенсійного фонду у Заводському районі міста Миколаєва нарахувати та виплатити ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, компенсацію на несвоєчасно виплачену пенсію за період прострочення з 10.10.2003 року по 01.09.2015 року у розмірі 57 211,27 гривень, у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми; стягнути з Управління Пенсійного фонду України Заводського району міста Миколаєва на користь ОСОБА_3 судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту поданої заяви.

Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що всі дії щодо здійснення позивачу виплат були здійснені у відповідності з чинним законодавством України, у зв'язку з чим вимоги позивача є необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до порядку Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Сума компенсації, згідно ст. 3 вказаного Закону, обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться, згідно ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 12 січня 2015 року відповідачем на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 19.11.2014 року по справі №К/800/40770/14, прийняло рішення за №1/1 про поновлення ОСОБА_3 з 01.02.2008 року виплати пенсії в разі втрати годувальника як дитині-сироті, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до розпорядження від 21.01.2015 року відповідачем проведенонарахування пенсіїОСОБА_3 за період з 01.02.2008 року по 31.10.2011 року в сумі 16977,20 гривень.

Суми пенсії ОСОБА_3 за період з 01.02.2008 року по 31.10.2011 року в розмірі 16977,20 гривень були перераховані на рахунок позивачау відділенні публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 06.02.2015 року,що підтверджується платіжним дорученням №790 від 06.02.2015 року.

Крім того, 17 серпня 2015 року на адресу відповідача надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2015 року №48445167 про примусове виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва №2а/487/78/2015 від 10.08.2015 року, згідно якого відповідача було зобов'язано виплатити ОСОБА_3 різницю між виплаченою йому пенсією за відповідний період, та розміром пенсії дитині- сироті, у двократному розмірі соціальної пенсії за віком, починаючи з 10.10.2003 року по 12.10.2011 року.

На виконання судового рішення, відповідачем 18.08.2015 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 за період з 10.10.2003 року по 12.10.2011 року, що підтверджується розпорядженням №173587.

19 серпня 2015 року була сформована до виплати ОСОБА_3 за додатковими відомостями доплата у сумі 57211,27 гривень за період з 10.10.2003 року по 12.10.2011 року, що підтверджується протоколом. Кошти у сумі 57211,27 гривень були перераховані на рахунок позивача, відкритий у відділенні AT «УкрСиббанк» 19.08.2015року,що підтверджується платіжним дорученням №4557.

З огляду на викладене, оскільки грошові зобов'язання виникли у відповідача на підставі відповідних судових рішень, які були виконані УПФУ у Заводському районі міста Миколаєва своєчасно протягом місяця, підстави для виплати компенсації згідно з нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу відсутні. З цих же підстав не підлягають задоволенню вимоги щодо сплати трьох процентів річних від простроченої суми, оскільки в даному випадку прострочення платежу не відбулося.

Керуючись ст. ст. 71, 94, 158-163 КАС України, ст. 625 ЦК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва про визнання дій неправомірними, стягнення компенсації у вигляді індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ А.О. ТЕМНІКОВА