Справа № 815/6738/15
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6738/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача Прилипко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 до головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До одеського окружного адміністративного суду із позовом звернувся громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 до головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 03. 07.2015 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину КНР ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати Головне управління ДМС України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, ) надати громадянину КНР ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на імміграцію в Україну.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 03.07.2015 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем надані всі документи, які необхідні для отримання дозволу на імміграцію.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові та письмових поясненнях.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що висновок про відмову у видачі дозволу на імміграцію в Україну громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_2, 1976 року народження є законними та обґрунтованим, прийнятим в межах наданих повноважень, має під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його вчинено.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши чинне законодавство, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 29.10.2014 року громадянин КНР ОСОБА_2 призначений опікуном малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

14.01.2015 року громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 звернувся до Біляївського РВ ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну.

До заяви позивачем надано: рішення комісії з питань захисту прав дитини Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 29.10.2014 року (а/с. 20-21); посвідчення №1, видане службою у справах дітей Саратської районної державної адміністрації Одеської області про призначення його опікуном над малолітньою ОСОБА_3 (а/с. 14).

03.07.2015 року ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення, яким ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну, на підставі п. 6 ст. 10 Закону України «Про імміграцію».

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Законом України «Про імміграцію», Постановою КМУ від 26.12.2002 № 1983 «Про затвердження Порядку формування квоти імміграції, Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень», Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини».

Приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Пpo імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Статтею 1 Закону України «Про імміграцію» визначено:

- імміграція це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання;

- іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;

- законні представники - батьки, усиновителі, батьки-вихователі, опікуни, піклувальники, представники закладів, які виконують обов'язки опікунів і піклувальників.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону, дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які с опікунами чи піклувальниками громадян України.

Відповідно до ст. 9 Закону, заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: три фотокартки; копія документа, що посвідчує особу; документ про місце проживання особи; відомості про склад сім'ї , копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває у шлюбі; документ проте, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Крім зазначених документів для осіб, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 4 цього Закону подаються копії документів про призначення їх опікунами чи піклувальниками над громадянами України або про встановлення над ними опіки чи піклування громадянина України.

Питания діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини врегульовано постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866, якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності пов'язаної із захистом прав дитини та Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини.

Пунктом 42 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов'язаної із захистом прав дитини» опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом.

Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 при зверненні до Головного управління ДМС України в Одеській області не надано Розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області про встановлення опіки, що суперечить приписам Закону України «Про імміграцію». До заяви позивачем надано рішення комісії з питань захисту прав дитини Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 29.10.2014 року «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_3.» та посвідчення № 1 про те, що він вважається її опікуном без зазначення дати видачі документу.

ГУ ДМС України в Одеській області отримано відповідь запит від 12.06.2015 року за № 8694 за підписом виконуючого обов'язки голови районної державної адміністрації від 26.06.2014 року № 01-34/772/1231, згідно якою ОСОБА_2 до Саратської районної державної адміністрації Одеської області надавався пакет документів для вирішення питання щодо можливості призначення додатковим опікуном з метою надання малолітній ОСОБА_3 матеріальної допомоги, проте Саратською районною державною адміністрацією Одеської області не приймалося будь-яких розпоряджень про встановлення опіки.

Розпорядженням Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 21.05.2014 року № 1-83/А-2014 «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2» опікуном над малолітньою ОСОБА_3 призначено ОСОБА_4.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9, 11, КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення про відмову у видачі дозволу на імміграцію в Україну громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 є законними та прийнятим на підставі чинного законодавства України, а доводи позивача такими, що не грунтуються на нормах національного законодавства, оскільки законом чітко визначений суб'єкт владних повноважень (Саратська районна державна адміністрації Одеської області), який має право прийняти рішення про встановлення опіки на підставі рішення служби у справах дітей, яка здійснює органівзаційні і контрольні функції.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

18 грудня 2015 року.