Справа № 2-а-48/10
Суддя: Черних Є. А.
Дата ухвалення: 2010-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Барвінківський районний суд Харківської області
Справа № 2-а-48/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2010 року суддя Барвінківського районного суду Харківської області Черних Є.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації в частині не донарахування та недоплати одноразової допомоги на оздоровлення та стягнути з останнього суму недоплаченої допомоги за 2007, 2008, 2009 роки в розмірі 4725 грн.

Суд розглянув справу у письмовому провадженні, відповідно до заяв сторін.

Вивчивши надані письмові доказі, суд приходить до наступного.

Позивач має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи З категорії, що підтверджується посвідченням, у звязку з чим, відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи йому повинна виплачуватись компенсація за шкоду заподіяну здоровю, внаслідок Чорнобильської катастрофи - щорічна допомога на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на час виплати. Однак 13.12.2007 року, 31.10.2008 року, 16.12.2009 року він отримав допомогу на оздоровлення в розмірі по 75 грн. Після того, як дізнався про порушення свого права, він звернувся до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації стосовно виплати компенсації на оздоровлення за 2007, 2008 та 2009 роки в розмірі 3-х мінімальних заробітних плат. Однак, йому у виплаті таких сум було відмовлено.

Із наданих суду письмових заперечень відповідача слідує, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється за рахунок Державного бюджету. Кабінету Міністрів України доручалось здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України на відповідний рік. Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №836 від 26.07.1996р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанову №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими встановлено розмір виплат, виходячи з норм прийнятих законів про розмір мінімальної заробітної плати та видатків, передбачених на ці цілі законами про держбюджет на відповідний рік. У 2007-2009 роках щорічна допомога на оздоровлення була виплачена позивачу в порядку та в розмірах, встановлених постановами КМУ та на підставі Законів України про Державний бюджет України на 2007, 2008 і 2009 роки. З прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 не визначено механізм його реалізації. Також в письмових пояснениях відповідача зазначено, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення позивачу ОСОБА_1М, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії за 2007-2009 роки проведена в розмірі по 75 гривень відповідно до діючого законодавства України. Оскільки, на даний час, відповідних змін стосовно виплат згідно з рішеннями Конституційного Суду України Верховною Радою України прийнято не було, тому управління не має законних підстав для виплати позивачеві зазначеної допомоги у більшому розмірі. Вважають, що дії відповідача є правомірними.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1М є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3-ої категорії, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.13).

Відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи управлінням праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області позивачу 13.12.2007 року, 31.10.2008 року, 16.12.2009 року була виплачена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі по 75 грн.(а.с.23).

5 січня 2010 року позивач звернувся із заявою на адресу відповідача щодо виплати допомоги на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки у відповідності до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.2). Листом від 05.01.2010 року за підписом начальника управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області останньому було відмовлено з посиланням на Закони України про Державний бюджет України на 2007, 2008, 2009 роки та постанову Кабінету Міністрів України № 562 (а.с.З).

Судом встановлено, що відповідна сума компенсаційних виплат у розмірі по 75 грн. була виплачена позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 з урахуванням Законів України „Про Державний бюджет України на 2007, 2008 роки та „Про Державний бюджет України на 2009 рік.

Відповідно до ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються виключно законами України. Відповідно до ч.З ст. 22 Конституції при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Кабінет Міністрів України не уповноважений, зменшувати встановлені Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки у ч. 1 ст. 67 зазначеного закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. У вказаному законі викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права наданого вказаним законом, є безпідставним.

Зазначене викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати (ст. 48 Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) та в Рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), згідно якого розяснено ст. 95 Конституції України, яка в сукупності з ст. 38 Бюджетного кодексу України визначає вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет - встановлення тільки доходів та видатків на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів, а тому Положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнані неконституційними.

Встановлено, що допомога на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки, позивачем отримана 13.12.2007 року, 31.10.2008 року, 16.12.2009 троку, тобто після прийняття рішення Конституційним Судом України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, а частиною другою ст.152 Конституції України, закріплено принцип, за яким закони, інші правові акти, або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За вказаним принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю. Також судом враховується рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 року № 4-зп (справа щодо набуття чинності Конституцією України) в якому визначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному.

Таким чином з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007р. та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, до спірних правовідносин підлягали застосуванню приписи Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якими було визначено, що щорічна допомога на оздоровлення, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії виплачується в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на момент проведення йиплати. У звязку з викладеним, судом вбачається протиправність дій з боку відповідача при виплаті вказаних допомог позивачу, а саме 13.12.2007 року за 2007 рік, 31.10.2008 року за 2008 рік, 16.12.2009 року за 2009 рік.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримував компенсацію в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 48 Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а відповідно право останнього порушено та підлягає захисту.

Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, якими обґрунтовуються причини не виплати компенсаційних виплат, частково не приймаються судом до уваги та оцінюються критично, оскільки не ґрунтуються на законі.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Приписами ч.І ст. 102 КАС України визначено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Отже, позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 та 2009 роки - підлягають задоволенню.

Задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення компенсаційних виплат з відповідача за 2007 і 2008 рік, суд виходив з того, що згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936 „Про порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплата громадянам щорічної допомоги на оздоровлення проводиться управлінням праці та соціального захисту населення рай (міськ) держадміністрацій за місцем реєстрації (проживання).

В 2007 році ОСОБА_1 отримав допомогу на оздоровлення 13 грудня в розмірі 75грн. Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.12.2007р. складає 450 грн.. Таким чином, станом на 13.12.2007 року, на час отримання позивачем компенсаційної виплати, її розмір становив 450 грн. Отже, сума належної позивачу щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних розмірів заробітної плати складає 1260 грн., з урахуванням того, що позивачем вже було отримано 75 грн.

Допомога на оздоровлення позивачу за 2008 рік була виплачена 31.10.2008 року. Статтею 55 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік встановлено розмір мінімальної заробітної плати, який з 01.12.2008 року складав 605 грн. У зв'язку з цим, розмір щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік станом на день її виплати позивачу - 31.10.2008р., повинен складати 1575 грн., з урахуванням того, що позивачем вже було отримано 75 грн.

Щодо задоволення позовних вимог за 2009 рік, суд зазначає наступне.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Іншими законами Кабінету Міністрів України не надавалось право на зменшення гарантованих державою виплат, а лише надано право здійснювати застосування норм, в яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, виходячи із реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету, але ніяких рішень з цих питань прийнято не було.

Право позивача на отримання щорічної допомоги у розмірі трьох мінімальних заробітних плат не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава через створені нею органи, в даному випадку органи соціального захисту населення, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті допомоги саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Згідно ст. 55 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік розмір мінімальної заробітної плати з 1.12.2009 року складав 669 грн. Тобто станом на 16.12.2009 року, на час отримання позивачем виплати, її розмір у відповідності до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинен був складати 1890 грн., оскільки розмір мінімальної заробітної плати повинен враховуватись на час виплати допомоги, з урахуванням того, що позивачем вже було отримано 75 грн.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та вказати з рішенні замість вимоги про стягнення коштів - вимогу про зобовязання здійснити перерахунок та провести відповідні виплати позивачу, оскільки кошти, що підлягають виплаті не є власністю відповідача, а виділяються державою централізовано.

На підставі ст. 92 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» ст. 59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» ст.55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та керуючись ст. 6, 8, 9, ч.2 ст.11, 69, 94, 99, 100, 102, 104, ч. З ст.105, 158 - 163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, стосовно відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 і 2009 роки, передбаченої ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 і 2009 роки, згідно ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, з урахуванням тих виплат, які були проведені позивачу, у загальному розмірі 4725 (чотири тисячі сімсот двадцять пять) гривень.

У звязку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, останній не підлягає стягненню з відповідача.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Барвінківський районний суд Харківської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Барвінківського районного суду

Харківської області ОСОБА_2