Справа № 21-3986а15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

4 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Гриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Коротких О.А., Кривенди О.В., Кривенка В.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., −
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_11 до Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) та Президента України про визнання неправомірною бездіяльності,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_11 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до ВРЮ і Президента України, в якому просив визнати:

- протиправними дії ВРЮ під час розгляду 14 червня 2011 року пропозиції члена ВРЮ про звільнення його (ОСОБА_11.) з посади судді Іванівського районного суду Одеської області;

- незаконними і скасувати рішення ВРЮ від 14 червня 2011 року № 4141/0/15-11 про внесення Президенту України подання про звільнення ОСОБА_11 з посади судді Іванівського районного суду Одеської області за порушення присяги (далі - рішення № 4141/0/15-11) та Указ Президента України від 22 червня 2011 року № 700/2011 про звільнення ОСОБА_11 з посади судді у зв'язку з порушенням присяги (далі - Указ № 700/2011).

Вищий адміністративний суд України постановою від 15 вересня 2011 року (справа № П/9991/335/11) відмовив у задоволенні позову.

3 березня 2014 року ОСОБА_11 подав заяву про перегляд зазначеної постанови Вищого адміністративного суду України за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати її та прийняти нове рішення - про визнання незаконним і скасування рішення № 4141/0/15-11 та Указу № 700/2011.

Зазначив, що Суворовський районний суд міста Одеси постановою від 9 жовтня 2013 року повернув прокурору кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_11 у злочині, передбаченому частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК), й у цій справі згідно з листом слідчий слідчого відділу прокуратури Одеської області від 4 лютого 2014 року № 17/12-6734-07 ОСОБА_11 перебуває у статусі свідка.

Кримінальне провадження за частиною третьою статті 365, частиною другою статті 375 КК, розпочате за фактом постановлення суддею ОСОБА_11. у квітні 2009 року завідомо неправосудних ухвал, слідчий слідчого відділу прокуратури Одеської області постановою від 22 листопада 2013 року закрив у зв'язку з відсутністю в діянні ознак складу злочину.

Позивач вважає, що ці обставини є нововиявленими, оскільки під час розгляду справи № П/9991/335/11 Вищий адміністративний суд України не перевіряв відомості про стан досудового слідства у кримінальному провадженні за частиною другою статті 286 КК, факт вручення викликів до слідчого за період 2009-2011 роки та пред'явлення обвинувачення за ці діяння.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 5 серпня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_11 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2011 року відмовив.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що позивач вчинив дії, що плямують звання судді, викликають сумнів у його об'єктивності та неупередженості (що було встановлено судом апеляційної інстанції під час розгляду цивільної справи), порушив морально-етичні принципи поведінки судді, що проявилось через його ігнорування законних вимог слідчих органів. Рішення № 4141/0/15-11 та Указ № 700/2011 прийняті за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не погоджуючись із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 5 серпня 2015 року, ОСОБА_11 звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави, встановленої пунктом 4 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), в якій просить скасувати зазначену ухвалу та прийняти нове судове рішення - про задоволення позову.

Вважає, що судовий розгляд відбувався з порушенням норм процесуального права, що стосуються автоматизованої системи документообігу суду (стаття 151 КАС), складу суду, підстав для відводу та порядку вирішення відводів. Обставини справи досліджені поверхнево, норми права застосовані всупереч їх точному змісту, без урахування змісту і характеру наведених нововиявлених обставин. Посилається також на те, що суд не дав належної оцінки тому, що діями ВРЮ були порушені його права, гарантовані частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статтями 46, 55, 124 Конституції України.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що перегляд оскаржуваного рішення суду касаційної інстанції в аспекті підстав та приводу, зазначених в заяві ОСОБА_11, є неможливим з огляду на таке.

За статтею 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 236 КАС сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень: 1) в адміністративних справах після їх перегляду в касаційному порядку; 2) Вищого адміністративного суду України з питань, передбачених статтею 1711 цього Кодексу.

У статті 237 КАС передбачено мотиви, з огляду на які може бути ініційований перегляд судових рішень Верховним Судом України. Зокрема, після касаційного перегляду адміністративна справа переглядається тільки з підстав: неоднакового застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (пункт 1 частини першої зазначеної статті); неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів (пункт 2 частини першої); невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (пункт 5 частини першої). Іншим мотивом перегляду встановлено порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 1711 КАС (пункт 4 частини першої).

У статті 1711 КАС встановлено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних спорів щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України і розпоряджень Президента України; 2) актів ВРЮ; 3) дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, ВРЮ; 4) рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, ВРЮ, а також рішення, дії чи бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України оскаржуються до Вищого адміністративного суду України.

Відповідно до статті 20 КАС Вищий адміністративний суд України у випадках, встановлених цим Кодексом, вирішує адміністративні справи як суд першої інстанції.

Нормативний підхід до розуміння наведених правил дає підстави дійти висновку, що в аспекті пункту 4 частини першої статті 237 КАС предметом перегляду Верховним Судом України можуть бути тільки ті рішення Вищого адміністративного суду України, які постановлені ним як судом першої інстанції по суті спору, чи з процесуальних підстав на стадії прийняття рішення про відкриття провадження, або ж за наслідками провадження за нововиявленими обставинами у разі скасування первинного судового рішення (постанови чи ухвали) й ухвалення нового судового рішення.

Як видно зі змісту заяви, у ній порушується питання про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України, постановленої за наслідками провадження за нововиявленими обставинами, якою цей суд залишив без задоволення заяву про перегляд ухвали суду касаційної інстанції. У цьому провадженні суд не з'ясовував суті обставин, що є предметом спору у випадку оскарження актів, дій чи бездіяльності Президента України, ВРЮ, або дотримання вимог процесуального закону щодо порядку, строків, підстав подання позовної заяви. У рішенні, яке постановлене за наслідками цього провадження, суд визнав, що обставини, які заявник потрактував як нововиявлені, не є такими, не містять ознак, необхідних для скасування первинного судового рішення, і тому залишив без задоволення заяву про перегляд цього рішення із зазначених підстав.

Як убачається з судового рішення, про перегляд якого подана заява, за видовою ознакою та юридичною природою воно не підпадає під критерії тих, які відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 237 КАС можуть переглядатися Верховним Судом України.

Такі обставини виключають (мають виключати) можливість прийняття рішення про відкриття провадження у справі, а у разі відкриття мають бути підставами для його закриття.

З огляду на викладене колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що провадження у справі за позовом ОСОБА_11 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 5 серпня 2015 року слід закрити.

Керуючись статтями 1711 , 235-237, 241 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Провадження, відкрите за заявою ОСОБА_11 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 5 серпня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_11 до Вищої ради юстиції та Президента України про визнання неправомірною бездіяльності, закрити.

Ухвала є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.І. Гриців
Судді: О.Ф. ВолковО.А. Коротких
О.В. КривендаВ.В. Кривенко
В.Л. МаринченкоП.В. Панталієнко
О.Б. ПрокопенкоІ.Л. Самсін
О.О. Терлецький