Справа № 753/22093/15-а
Суддя: Комаревцева Л. В.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/468/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря - Драгой В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_2 до старшого інспектора Управління патрульної служби України в м. Києві батальйону №2 роти №9 Іванова Володимира Володимировича, третя особа: Управління патрульної служби МВС України в м. Києві про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до старшого інспектора Управління патрульної служби України в м. Києві батальйону №2 роти №9 Іванова Володимира Володимировича, третя особа: Управління патрульної служби МВС України в м. Києві про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 14.11.2015 старшим інспектором Управління патрульної служби МВС України в м. Києві Івановим В.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №954174, згідно з якою, 14 листопада 2015 року, о 10 годині 40 хвилин в м. Києві по бул. Чоколівському, 1, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Тоуоtа», державний номер НОМЕР_1, здійснила стоянку на полосі громадського транспорту, чим порушила вимоги п 17.1 ПДР, та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. Позивача визнано винною у вчиненні зазначеного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

На думку позивача, вказана постанова є неправомірною та безпідставною, такою, що винесена з грубими порушеннями Конституції України, норм процесуального права, а висновок про її вину у порушенні правил дорожнього руху не відповідає дійсності з наступних підстав. 14.11.2015 року приблизно о 10 годині 30 хвилин керуючи автомобілем «Тоуоtа», державний номер НОМЕР_1 та рухаючись по бул. Чоколівському в м. Києві, позивач змушена була різко гальмувати, оскільки по переду неї раптово зупинився евакуатор, з якого з'їхала машина, яку він віз. Після чого позивач була вимушена здійснити зупинку для перевірки технічного стану автомобіля, оскільки після різкого гальмування сумнівалась у справності колеса. Однак, в цей момент підійшов працівник УПС МВС у м. Києві назвавши своє прізвище «Гарагуля» та не повідомивши про порушення правил дорожнього руху, витребував документи. На пояснення щодо вимушеності зупинки, інспектор не звернув уваги та пояснив, що всі його дії можуть бути оскаржені в суді. Після отримання всіх необхідних документів інспектор пішов до свого автомобіля. Через 20 хвилин позивачу вручили постанову у справі про адміністративне правопорушення складену інспектором патрульної служби Івановим В.В. та запропоновано сплатити штраф на місці.

Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження по справі.

В судове засідання позивач не звилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач та представник третьої особи до суду не з'явились, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку, заяв з приводу участі у розгляді справи не надійшло.

Суд, на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України, вважав за можливе розглянути дану справу за його відсутності на підставі поданих доказів.

Суд, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

14.11.2015р. інспектором Управління патрульної служби України в м. Києві батальйону №2 роти №9 Івановим В.В. винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч. 1 ст. 122 КпАП Українита накладено адміністративне стягнення в розмірі 255 грн. 00 коп. (а.с. 5).

Причиною спору між сторонами стало, на думку позивача, незаконне притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог Закону щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови по справі про адміністративне правопорушення не надано суду жодних об'єктивних даних: фотографій, схем або іншого, щоб свідчило про вказання на спірну обставину, а саме на порушення позивачем вимог п. 17.1 ПДР України немає.

Разом з тим, постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 70 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пленум Верховного Суду України у свої постанові № 14 від 23 12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів (пункт 24).

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення від 14.11.2015 року, вбачається, що інспектор при винесенні постанови не навів доказів, на яких ґрунтується його висновок про адміністративне правопорушення та не зазначив мотиви відхилення доводів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення порушує права, позивача передбачені статтею 268 КУпАП та ст. 7 КУпАП, відповідно до якої, ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, у відповідності до принципу суворого дотримання законності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, ч. 1 ст. 122, ст.ст. 251, 256, 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення та керуючись ст.ст. 2,6, 7, 17, 71, 72, 104, 105, 158, 161- 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до старшого інспектора Управління патрульної служби України в м. Києві батальйону №2 роти №9 Іванова Володимира Володимировича, третя особа: Управління патрульної служби МВС України в м. Києві про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову старшого інспектора Управління патрульної служби України в м. Києві батальйону №2 роти №9 Іванова Володимира Володимировича від 14.11.2015 рокусерії № ПС2 № 954174 про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАПУ у виді штрафу в розмірі 255 грн., а провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Комаревцева Л.В.