Справа № 2а-3750/12/1070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року м. Київ К/800/36119/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Вербицької О.В., Олендера І.Я.,
розглянувши у письмовому провадженні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Київської області Державної податкової служби

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013

у справі № 2а-3750/12/1070 Київського окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Київської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ в Обухівському районі Київської області від 28.04.2012 № /1209.

У касаційній скарзі ДПІ в Обухівському районі Київської області просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач не реалізував процесуальне право надати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача грошового зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб у сумі 207802,65 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 10.04.2012 № 766/1701/НОМЕР_1. Згідно з цим актом СПД ОСОБА_4 порушило норми ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»: завищено валові витрати у 2010 році на загальну суму 1385351,00 грн. за господарськими операціями з поставки від ПНВП «НЕЛЛІТ» товару (картон), які не мали реального характеру з огляду на не підтвердження поставки первинними документами, що призвело до заниження суми чистого доходу за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року на загальну суму 1385351,00 грн., у результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 207802,65 грн.

У судовому процесі встановлено, що між ПНВП «Нелліт» (продавець) та позивачем було укладено договір від 04.01.2010 № 5 про поставку картонно-паперової продукції, за наслідками виконання якого продавець виписав позивачу накладні, на підставі яких позивач включив вартість товару до складу витрат при визначення сукупного чистого доходу.

Частиною 2 ст. 13 Декрету № 13-92 визначено, що оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» (частина 3 цієї статті).

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 цієї ж статті встановлено, що до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

На підставі оцінки приєднаних до справи доказів, а саме: накладних, товарно-транспортних накладних, довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, а також із врахуванням доказів подальшої реалізації позивачем, отриманого від ПНВП «Нелліт» товару на користь ЗАТ «ЧК ПФ», ВАТ «Кіровоградське видавництво», Пирятинське УВП ПУВО, КП «Малинська районна друкарня», TOB «Пантек-Виробництво», оцінка яких відповідає нормам ст. 86 КАС України, суд апеляційної інстанції встановив факт поставки позивачу від ПНВП «Нелліт» товару та відповідно до встановлених обставин зробив юридично правильний висновок про правомірне декларування позивачем за наслідками господарських операцій з цим постачальником витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу.

Судом апеляційної інстанції було правильно взято до уваги додані позивачем до апеляційної скарги докази, з огляду на об'єктивні обставини, що не уможливлювали їх подання позивачем до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо юридичної оцінки податкового повідомлення-рішення, яке є предметом спору, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Київської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.В. Вербицька
підписІ.Я. Олендер