Справа № 823/3096/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/3096/15 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

15 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого Василенка Я.М.,

суддів Степанюка А.Г., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Юнітранс-Агро» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Юнітранс-Агро» до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Компанія «Юнітранс-Агро» звернулося до суду першої інстанції із позовом, в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 15.10.2014 № та №.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі наказів ДПІ у м. Черкасах від 07.04.2014 №586, від 09.04.2014 №603, 08.08.2014 №1316, від 22.08.2014 №1435, згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755 - VІ (далі - ПК України) працівниками відповідача проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ «Компанія «Юнітранс-Агро» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2013.

Результати перевірки оформлені актом від 16.09.2014 №347/23-01-22-06/36619064, в якому встановлено порушення позивачем вимог:

- пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2, пп. 138.10.2, п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 4037444 грн., в тому числі за IV квартал 2011 року на суму 666338 грн., за І квартал 2012 року на суму 876683 грн., півріччя 2012 року на суму 1590497 грн., 9 місяців 2012 року на суму 1981733 грн., 2012 рік на суму 2931887 грн., І квартал 2013 року на суму 541828 грн., півріччя 2013 року на суму 475700 грн., 9 місяців 2013 року на суму 581124 грн., за 2013 рік на суму 439219 грн.;

- п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.7 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість , який підлягає сплаті в бюджет на загальну сум 4982536 грн., в тому числі за 2011 рік на суму 968333 грн., за 2013 рік на суму 1029999 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Черкасах винесено податкові повідомлення-рішення від 15.10.2014:

- № форми «Р», яким позивачу збільшено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 7 473 804 грн., в тому числі за основним платежем на суму 4 982 536 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 2 491 268 грн.;

- № форми «Р», яким позивачу збільшено суму податкових зобов'язань з податку на прибуток у розмірі 5 046 805 грн., в тому числі за основним платежем на суму 4 037 444 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1 009 361 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими, оскільки у ході перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, що свідчить про заниження позивачем податкових зобов'язань.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідачем зроблено неправомірні висновки щодо нікчемності взаємовідносин між позивачем та контрагентами, оскільки податковий кредит та валові витрати сформовано на підставі належним чином оформлених первинних документів, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені з порушенням вимог законодавства, у зв'язку з чим мають бути скасовані.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем укладено наступні договори:

- з ТОВ «Роял-Колсантинг» укладено договір доручення від 25.12.2012 №357;

- з ТОВ «Гермес-Трейдинг Черкаси» укладено договір доручення від 01.08.2013 №84;

- з ПП «Оатарі» укладено договір доручення від 25.10.2013 №829;

- з ТОВ «Стройбетонукраїна» укладено договір про абонентське юридичне обслуговування від 01.10.2011 №28/17;

- з ТОВ «Компанія Восток Інтернешнл» укладено договір про абонентське юридичне обслуговування від 18.12.2012 №238;

- з ПП «Мірта 2009» укладено договір про абонентське юридичне обслуговування від 01.07.2012 №26;

- з ПП «Діловий партнер плюс» укладено договір про абонентське обслуговування від 01.12.2011 №47.

На виконання зазначених договорів позивачем надані податкові накладні, акти надання послуг, додаткові угоди.

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 199.1 ст.199 ПК України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг в оподатковуваних операціях.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з правилами формування витрат, передбаченими у пунктах 138.2, 138.4 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-прийняття товару тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Закон України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до умов договорів доручення, укладених між позивачем та ТОВ «Роял-Колсантинг», ТОВ «Гермес-ТрейдингЧеркаси», ПП «Оатарі», вказані контрагенти доручають позивачу, а позивач бере на себе обов'язок по наданню об'ємів транспортно-експедиційних послуг по відвантаженню зернових врожаю 2012-2013 років.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 №1955-IV транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг по організації і забезпеченню перевезень експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів. Ця діяльність здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності - експедитором, що за дорученням і за рахунок клієнта виконує чи організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Істотними умовами договору транспортного експедирування є: відомості про сторони договору, види послуг експедитора, вид і найменування вантажу, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін, розміри плати експедитора, порядок розрахунку, пункти відправлення і призначення вантажу, порядок узгодження змін маршруту, види транспорту, указівок клієнта, термін виконання договору, а також всі істотні умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 9 Закону №1955-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з договорів доручення, укладених між позивачем та ТОВ «Роял-Колсантинг», ТОВ «Гермес-ТрейдингЧеркаси», ПП «Оатарі» сторони не досягли погодженої волі щодо всіх істотних умов договору.

Положеннями ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується, а саме: відсутні транспортні документи, які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до п. 1 договорів доручення, укладених між позивачем та ТОВ «Роял-Колсантинг», ТОВ «Гермес-ТрейдингЧеркаси», ПП «Оатарі» конкретні умови виконання даних договорів, необхідна кількість транспортно-експедиційних послуг та інші вказівки довірителів визначаються в додатках до договорів, які є невід'ємною частиною вказаних договорів.

При цьому, позивачем не надані додатки до договорів, які б визначали істотні умови договорів доручення.

На виконання господарських відносин позивача та ТОВ «Стройбетонукраїна», ТОВ «Компанія Восток Інтернешнл», ПП «Мірта 2009», ПП «Діловий партнер плюс», позивачем надані акти до договорів про абонентське юридичне обслуговування, однак у вказаних актах не вказано зміст та обсяг наданих юридичних послуг, а тому встановити зв'язок витрат на отримання таких послуг з господарською діяльністю позивача. У наданих суду актах до договорів про абонентське юридичне обслуговування зазначено лише про виконання послуг, однак, вони не розкривають зміст наданих послуг, їх обсягів, строки їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та ТОВ «Ольга» здійснені господарські взаємовідносини, на виконання яких позивачем надані акти наданих послуг та видаткові накладні, зі змісту яких вбачається, що останній надав позивачу послуги із залізничних перевезень згідно угоди від 02.03.2012.

Однак, в матеріалах справи відсутня угода від 02.03.2012, укладена між позивачем та ТОВ «Ольга», що ставить під сумнів виконання сторонами послуги із залізничних перевезень.

По взаємовідносинам позивача із ТОВ «Компанія «Юнібіт» позивачем не надано договору про виконання консультаційних послуг з використання « 1С: Підприємство 8»

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача з ПП «Діловий Партнер Плюс», ТОВ «Компанія «Юнібіт», ПП «Нова-Центр», ТОВ «Компанія Восток Інтернешнл», ТОВ «Роял-Консалтинг», ПП «Мірта 2009», ТОВ «Стройбетонукраїна», ПП «Оатарі», ТОВ «Гермес-ТрейдінгЧеркаси».

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 07.02.2012 № 21-425во10, наявність у позивача податкових накладних, виданих контрагентом, за умови встановлення судом факту нездійснення самої господарської операції, не є підставою для віднесення зазначених у цих накладних сум до податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 15.10.2014 № та № є правомірними, оскільки винесені з дотриманням норм чинного податкового законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Юнітранс-Агро» залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Степанюк А.Г.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 17.12.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Степанюк А.Г.

Шурко О.І.