Справа № 22-а-455/11
Суддя: Даценко Л. М.
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Іванової І.В., Савченка С.І.,

при секретарі Ходаковській А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Березанського міського суду Київської області від 30 жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Березані Київської області про призначення пенсії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У вересні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Березані Київської області про призначення пенсії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди в порядку адміністративного судочинства.

В позові зазначав, що постановою Березанського міського суду Київської області від 10 травня 2006 року зобовязано відповідача зробити перерахунок розміру призначеної йому пенсії інваліда 3-ої групи внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, виходячи із суми фактичного заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження. Однак, відповідачем неправильно було перераховано його пенсію, внаслідок чого її розмір зменшився. Вважав, що її розмір повинен становити 5535,26 грн. Крім цього, такий перерахунок було проведено не з дати звернення, а з вересня 2006 року.

Просив суд зобовязати відповідача призначити з 1 березня 2006 року йому пенсію у розмірі 5535,26 грн., в подальшому підвищення розміру пенсії здійснювати відповідно вимог законодавства України, стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 28399,49 грн., як суму боргу при виплаті пенсії та стягнути на його користь кошти в сумі 5000 грн., як відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 30 жовтня 2006 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову про задоволення позову, посилаючись на неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд обґрунтовував свої висновки тим, що відповідачем не порушено вимоги статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а в розрахунок пенсії правомірно взято 1154,36 крб. заробітку в зоні відчуження та 720 крб. грошової винагороди за гранично допустиму дозу опромінення.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 1, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, інвалідом 3-ої групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, в період з 22.07.1986 року по 03.09.1986 року виконував роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 10 травня 2006 року зобовязано Управління Пенсійного фонду України у м. Березані Київської області зробити перерахунок розміру призначеної позивачу пенсії інваліда 3-ої групи внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, виходячи із суми фактичного заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження.

Як убачається з позовної заяви та матеріалів справи, позивач, не погодившись із проведеним перерахунком та датою, з якої було його проведено, звернувся до суду з даним позовом. Тобто, позивач фактично не погоджується з виконанням вищезазначеної постанови суду і вважає, що розмір його пенсії повинен становити з 01.03.2006 року 5535,26 грн., тому з березня по вересень 2006 року сума пенсії складає 28399,49 грн.

З урахуванням наведеного, перерахунок пенсії позивача відповідно до постанови Березанського міського суду Київської області від 10 травня 2006 року чи приведення розміру пенсії у відповідність із вимогами чинного законодавства не може вважатися порушенням права позивача на пенсійне забезпечення.

Крім того, вимоги позивача про призначення йому пенсії з 1 березня 2006 року у розмірі 5535,26 грн. та стягнення з березня по вересень 2006 року пенсії в розмірі 28399,49 грн. не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення, в тому числі призначення пенсії, здійснюється органами Пенсійного фонду України, а не судами.

Також не підлягають до задоволення вимоги в подальшому підвищення розміру пенсії здійснювати відповідно вимог законодавства України, оскільки відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, яка діяла на час розгляду справи, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Тому, прийняття судом рішення щодо захисту прав і інтересів осіб на майбутнє не відповідає вимогам закону.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про відмову в позові, оскільки відсутні правові підстави до його задоволення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про відмову в позові, постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав, передбачених ст. 202 КАС України, для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Березанського міського суду Київської області від ЗО жовтня 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді