Справа № 824/2350/15-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/2350/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Кіщук О.І.

представників сторін

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС України в Чернівецькій області

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення №20757-17 від 15.07.2015 р. державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС України в Чернівецькій області про визначення йому суми податкового зобовязання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

В обґрунтування позову вказував, що він є власником автомобіля Lexus, державний номер CE4527AT, номер кузова НОМЕР_1. 20.08.2015 р. його представником було отримано повідомлення-рішення №20757-17 від 15.07.2015 р., винесене Державною податковою інспекцією м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області, згідно якого він повинен сплатити податкове зобов'язання у сумі 25000,00 грн. транспортного податку. Зазначав, що оспорюване податкове повідомлення-рішення було відправлено та вручено з більш як місячним запізненням порівняно із строками, зазначеними у Податковому кодексі України, тобто з порушенням законодавства.

Вважає, що нарахування йому податку суперечить принципам податкового законодавства, зафіксованим ст. 4 Податкового кодексу України, зокрема принципу стабільності. Крім того, вважає, що встановлення нового податку, про який йому не було відомо на момент придбання автомобіля, і який визначається не відповідно до платоспроможності платника податків порушує принцип соціальної справедливості податків.

Також зазначав, що оспорюване податкове повідомлення - рішення винесене ДПІ на ім'я ОСОБА_3, в той час його ім'я ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Державна податкова інспекція у м. Чернівцях Головного управління ДФС України в Чернівецькій області (далі - відповідач) до суду подала письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просила суд у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування заперечення відповідач вказував, що з 01.04.2015 р. органи внутрішніх справ зобовязані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем обєкта оподаткування станом на перше число відповідного місця.

Ставка транспортного податку встановлюється у розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування.

Також відповідач вказував, що 22.06.2015 р. ДПІ в м. Чернівцях сформовано та направлено позивачу поштовим рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкове повідомлення-рішення з транспортного податку на суму податкового зобовязання 25000,00 грн. Але, 24.06.2015 р. лист повернувся до ДПІ м. Чернівцях з відміткою про причини повернення "Немає номера квартири". У звязку із цим 15.07.2015 р. відповідачем сформовано нове податкове повідомлення-рішення №20757-17.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин ОСОБА_4 Штатів Америки, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується посвідкою на постійне проживання в Україні № ІН029017, тип РА, код держави UKR, дата видачі 29.07.2013 р.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що ОСОБА_3 є власником автомобіля Lexus GS 350, 2012 року випуску, обєм двигуна 3456 см. куб., реєстраційний номер CE4527AT, номер кузова НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії CAK 984040 (а.с. 10).

Як вбачається із матеріалів справи, 21.01.2015 р. центром надання послуг повязаних з використанням транспортних засобів для обслуговування м. Чернівці УДАІ УМВС України в Чернівецькій області на адресу ДПІ у м. Чернівцях направлено інформацію про зареєстровані легкові автомобілі юридичними та фізичними особами, які мають обєм циліндрів двигуна 3000 куб.см.

Згідно вказаної інформації вбачається, що власником легкового автомобіля Lexus GS 350, 2012 року випуску, обєм двигуна 3456 см. куб., реєстраційний номер CА4527AT, дата реєстрації 20.09.2012 р., є ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 49-50).

На підставі вказаної інформації, 08.06.2015 р. державною податковою інспекцією в м. Чернівцях сформовано податкове повідомлення-рішення форми Ф № 20757-17, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. (а.с. 47).

Вказане податкове повідомлення - рішення 22.06.2015 р. направлено відповідачем рекомендованим поштовим відправленням позивачу на адресу, яка була зазначена в інформації центру надання послуг повязаних з використанням транспортних засобів для обслуговування м. Чернівці, зокрема АДРЕСА_1, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно довідки Укрпошти від 24.06.2015 р. рекомендоване поштове відправлення адресоване позивачу повернуто до ДПІ у м. Чернівцях з відміткою неповна адреса (немає номера квартири) (а.с. 28).

З письмових пояснень головного державного ревізора інспектора відділу адміністрування майнових податків управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_5 наданих до суду вбачається, що у звязку з неврученням позивачу податкового повідомлення-рішення, воно було видалене в автоматизованому режимі з АС «Податковий блок» (а.с. 39).

З метою встановлення місця реєстрації позивача, ДПІ у м. Чернівцях направлено запит до сектору АДР паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб Управління ДМС в Чернівецькій області про реєстрацію місця проживання фізичної особи ОСОБА_3. Згідно отриманої відповіді, яка надійшла до ДПІ в м. Чернівцях 10.07.2015 р., фізична особа ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, документ що посвідчує особу тимчасове посвідчення № ІН 029017 (а.с. 45).

Також з письмових пояснень ОСОБА_5 вбачається, що на підставі отриманої інформації з сектору АДР паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб Управління ДМС в Чернівецькій області, ним було сформовано нове податкове повідомлення-рішення з транспортного податку на суму 25000,00 грн.

З матеріалів справи слідує, що 15.07.2015 р. ДПІ у м. Чернівцях винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 20757-17, яким позивачу визначено податкове зобовязання з транспортного податку в розмірі 25000,00 грн. (а.с. 48).

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано представником позивача 20.08.2015 р. та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

01.01.2015 р. набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок - транспортний податок.

Приписами ст. 265 ПК України передбачено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно п.п. 14.1.124, 14.1.163 та 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 ПК України новий транспортний засіб - транспортний засіб, що не має актів державної реєстрації уповноважених органів, у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію; перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше; транспортні засоби, що використовувалися - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Судом встановлено, що автомобіль марки Lexus GS 350, 2012 року випуску, обєм двигуна 3456 см. куб., реєстраційний номер CE4527AT, номер кузова НОМЕР_1, зареєстрований за фізичною особою ОСОБА_3 20.09.2012 р. на праві власності.

Згідно з п.п. 267.5.1. п.267.5 ст.267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 01 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів. Річний обсяг повинен обчислюватись за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України №21-94а13 від 16.04.2013.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль позивача 2012 року випуску, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років, та факт того, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, то у 2015 році автомобіль позивача є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Підпунктом 267.6.1 п. 267.6 ст.267 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Таким чином, легковий автомобіль марки Lexus GS 350, 2012 року випуску, з об'ємом двигуна 3456 см. куб., право власності на який зареєстровано 20.09.2012 р. за позивачем, згідно п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивач в такому разі є платником вказаного податку. Тому, приймаючи 15.07.2015 р. податкове повідомлення рішення № 20757-17, відповідач діяв на підставі та в межах повноважень визначених Законом.

Посилання позивача на порушення принципу стабільності в частині внесення змін до будь-яких елементів податків та зборів не пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки суд оцінює критично, так-як дана норма передбачає внесення змін щодо існуючих податків та зборів не пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, натомість податок на майно є новим видом податку.

Крім цього, дотримання вимог ст. 4 ПК України, зокрема щодо принципу стабільності податкового законодавства та принципу соціальної справедливості, покладається на законодавця. Будь-яких змін до ПК України на момент винесення податкового повідомлення-рішення внесено не було, норми ст.267 ПК України є чинними та не визнання не конституційними, а отже підлягають застосуванню.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип треба розуміти так, що дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року).

Водночас, відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. При цьому обов'язок із сплати транспортного податку покладено на його платників починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Тому, законодавець визначаючи об'єкт оподаткування транспортним податком, передбачив, що ознаками такого є дата реєстрації автомобіля та об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Отже, обов'язок сплачувати транспортний податок покладено на позивача після набрання чинності Законом № 71-VІІІ від 28.12.2014 р., та не поширено такий на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015 р.

Суд звертає увагу на те, що Закон № 71-VІІІ не визнаний неконституційним, тому підлягає застосуванню. Крім того, саме цей закон прийнятий пізніше у часі за норми ст. 4 ПК України, тому при подоланні колізії положень нормативно-правового (их) акту (ів) рівної юридичної сили слід надавати перевагу тому, що прийнятий пізніше, тобто Закону № 71-VІІІ.

В судовому засіданні представник позивача не заперечував, що автомобіль марки Lexus GS 350 є обєктом оподаткування транспортним податком, а лише вказував на несправедливість закону і несвоєчасність надсилання податкового повідомлення-рішення.

Оскільки під час судового розгляду справи підтверджено, що позивач є платником транспортного податку, суд вважає, що відповідачем правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Доводи представника позивача щодо протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у звязку з порушення відповідачем строків його направлення суд вважає необґрунтованими, оскільки порушення строків направлення рішення не звільняє позивача від сплати транспортний податок.

Враховуючи принцип пропорційності, суд вважає, що вказане порушення є меншим, ніж фактичне звільнення позивача від сплати транспортного податку у 2015 р. При цьому суд враховує, що позивач визнає свій обовязок щодо сплати транспортного податку.

Крім того, суд зазначає, що строк направлення позивачу податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не змінює його обсягу законних прав та обовязків, адже перебіг строку для сплати податку так і для оскарження такого рішення, починається з дня, наступного за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Стосовно тверджень позивача про надсилання податкового повідомлення-рішення на ім'я ОСОБА_3, в той час як його ім'я ОСОБА_3 суд зазначає, що допущена відповідачем помилка в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні в частині зазначення по-батькові «Шаілович» жодним чином не є підставою для його скасування, оскільки при розгляді вказаного спору перевага надається змісту документу, а не його зовнішній формі. Допущена помилка, на думку суду не виключає обовязку у позивача сплатити транспортний податок за автомобіль марки Lexus GS 350, який є обєктом оподаткування.

Інші доводи позивача та його представника щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення - рішення суд вважає необґрунтованими, оскільки не спростовують обовязку позивача сплати транспортний податок.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися субєкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час вирішення справи відповідач довів правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 70-72, 86, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2015 р.

Суддя В.К. Левицький