Справа № 335/11382/15-а
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

(в порядку скороченого провадження)
7 грудня 2015 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянув в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, в якому просив скасувати рішення відповідача № 118/к-9 від 18 червня 2015 р. про відмову в призначенні пенсії, зобовязати відповідача призначити йому трудову пенсію дострокову з дати звернення за її призначенням 26 травня 2015 р., включивши періоди його роботи в якості слюсаря-ремонтника з 16 жовтня 2000 р. по 9 квітня 2001 р. до спеціального стражу, що надає право на дострокове призначення трудової пенсії за віком.
В обґрунтування позову зазначив, що у звязку із досягненням пенсійного віку 26 травня 2015 р. він звернувся до відповідача із заявою про призначення трудової пенсії. До заяви додав документи, що підтверджують необхідний стаж роботи (трудова книжка, довідка ПАТ «Запоріжкокс» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 58/09 від 20 травня 2015 р. Проте, рішенням від 18 червня 2015 р. за № 118/к-9 відповідач відмовив позивачеві в достроковому призначенні пенсії. При цьому, до стажу роботи не було включено період з 16 жовтня 2000 р. по 9 квітня 2001 р., під час якого позивач працював на посаді слюсаря-ремонтника, зайнятого ремонтом обладнання в місцях його встановлення на дільницях діючих виробництв, де основні робочі користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1. Вважає відмову у призначенні пенсії незаконною, такою, що суперечить розділу IV підрозділу 2а позиції 4.2а-3б Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36. З наведених підстав просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою судді від 11 листопада 2015 р. відкрито скорочене провадження в даній справі.
2 грудня 2015 р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач посилається на те, що п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право на пільгову пенсію за Списком № 1 осіб після досягнення 50 років і при стажі роботи не менш 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на вказаних в цій нормі роботах. За відсутності вказаного стаду, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу з 1 квітня 2015 р. по 31 березня 2016 р. не менше 20 років 6 місяців у чоловіків. ОСОБА_1 звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 26 травня 2015 р. На момент звернення позивачу виповнилось 50 років, а стаж роботи складав 9 років 5 місяців 14 днів, внаслідок чого УПФУ надало позивачеві повідомлення від 5 червня 2015 р. про відмову у призначенні пенсії. У вересні 2015 р. йому виповнився 51 рік, відтак він набув право на пенсію за наявного стажу, з огляду на що ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 7 вересня 2015 р. УПФУ не було зараховано до пільгового стажу період з 16 жовтня 2000 р. по 9 квітня 2001 р. на ПАТ «Запоріжкокс», оскільки станом на дату працевлаштування позивача на це підприємство, наказ про атестацію по підприємству від 19 липня 1995 р. № 243 втратив чинність, тому наступна атестація повинна була проводитися 19 липня 2000р., а вона була проведена лише 10 квітня 2001 р. Тому, у звязку з несвоєчасною атестацією робочих місць УПФУ не має підстав зараховувати вказаний вище період до пільгового стажу. Просив у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до трудової книжки працював у спірний період з 16 жовтня 2000 р. по 9 квітня 2001 р. на ПАТ «Запоріжкокс» у цеху смолоперегоннопекоксового виробництва слюсарем-ремонтником 5 розряду.
З 7 вересня 2015 р. позивачу, після досягнення віку 51 рік, Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя було призначено пільгову пенсію за Списком № 1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Як свідчать матеріали справи, позивач уперше звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах 26 травня 2015 р., до якої додав також довідку ПАТ «Запоріжкокс» від 20 травня 2015 р. № 58/09ОКРП про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
З письмових заперечень відповідача випливає, що 5 червня 2015 р. УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя було складено та направлено позивачеві повідомлення про відмову у призначенні пенсії у звязку з відсутністю необхідного стажу 10 років.
10 червня 2015 р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, на яку 18 червня 2015 р. за № 118/К-9 надано відповідь про те, що до пільгового стажу позивача УПФУ не було зараховано період з 16 жовтня 2000 р. по 9 квітня 2001 р. на ПАТ «Запоріжкокс», оскільки станом на дату працевлаштування позивача на це підприємство, наказ про атестацію по підприємству від 19 липня 1995 р. № 243 втратив чинність, тому наступна атестація повинна була проводитися 19 липня 2000р., а вона була проведена лише 10 квітня 2001 р. Тому, у звязку з несвоєчасною атестацією робочих місць УПФУ не має підстав зараховувати вказаний вище період до пільгового стажу за Списком № 1.
5 листопада 2015 р. позивач звернувся до суду із даним позовом, тобто в межах встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.
Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена в повній мірі правомірність своїх дій з таких підстав.
Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час звернення позивача до УПФУ із заявою про призначення пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це положення також міститься у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Пункт 3 зазначеного Порядку встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умови праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» встановлено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Відповідно до п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, п. 4 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. При цьому, згідно п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
З наведеного випливає, що обов'язок проведення та відповідальність за несвоєчасне проведення атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці покладено на керівника підприємства. Відтак, позивач не може нести відповідальності за несвоєчасне проведення ПАТ «Запоріжкокс» атестації за період, який працював позивач на вказаному підприємстві слюсарем-ремонтником з 16 жовтня 2000 р. по 9 квітня 2001 р.
За таких обставин, суд доходить висновку, що несвоєчасне проведення атестації робочих місць не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому відмова відповідача в зарахуванні спірного періоду до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі несвоєчасної атестації робочих місць є неправомірною.
Проте, позивач у позовній заяві просить скасувати рішення відповідача № 118/к-9 від 18 червня 2015 р. про відмову в призначенні йому пенсії. Як встановлено судом вище, 18 червня 2015 р. відповідач не приймав рішення про відмову у призначенні пенсії позивачеві, а надав відповідь за № 118/к-9 на звернення позивача щодо підстав відмови у призначенні пенсії. У письмових запереченнях представник відповідача вказав, що повідомлення про відмову у призначенні пенсії позивачу було складено 5 червня 2015 р.
За таких обставин, суд вважає за можливе з метою повного та всебічного захисту порушеного права позивача в порядку частини другої статті 11 КАС України вийти за межі позовних вимог у цій частині та визнати протиправними дії (а не рішення) відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 з 26 травня 2015 р.
Суд вважає за можливе поновити порушене право позивача шляхом зобовязання відповідача призначити йому пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з 26 травня 2015 р. з включенням періоду роботи на посаді слюсаря-ремонтника ПАТ «Запоріжкокс» з 16 жовтня 2000 р. по 9 квітня 2001 р. до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги частково.
На підставі статті 94 КАС України та враховуючи немайновий характер позовних вимог, на користь позивача з Державного бюджету України підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 487,20 грн. (арк. справи 1).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 з 26 травня 2015 р.
Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з 26 травня 2015 р. з включенням періоду роботи на посаді слюсаря-ремонтника ПАТ «Запоріжкокс» з 16 жовтня 2000 р. по 9 квітня 2001 р. до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Постанову прийнято в порядку скороченого провадження та складено у повному обсязі 7 грудня 2015 року.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя А.В. Шалагінова