Справа № 464/2800/15-а 2-а/464/90/15
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Справа № 876/11203/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Бадівської О.О.,

представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача Матковської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 29.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи без самостійних позовних вимог - товариство з обмеженою відповідальністю „Житлово-експлуатаційне підприємство „Стимул-Сихів", ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження №50 від 11 лютого 2015 року про зобов'язання демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку по АДРЕСА_1.

Позивачі посилалися на те, що огорожі не встановлювали та питання демонтажу такої раніше вже було предметом судового розгляду. Оскільки вказаний будинок не знаходиться на балансі ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», а також на балансі відповідача та Львівської міської ради, відтак, правові підстави для звернення із заявами про демонтаж чи складання актів у житлово-експлуатаційного підприємства відсутні. Крім цього, у зв'язку з відсутністю акту-попередження про демонтаж вказаної огорожі, у відповідача не було підстав для винесення оскаржуваного розпорядження.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 29.10.2015 року позивачам в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції через свого представника ОСОБА_6 оскаржили ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в апеляційній скарзі просять її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовують змістом позовної заяви, зазначивши, що вони не мають жодного відношення до самовільно встановленої огорожі, тому безпідставно оскаржуваним розпорядженням зобов'язані демонтувати її. Спірні правовідносини щодо самовільного влаштування огорожі були предметом розгляду суду цивільної юрисдикції, який прийняв відповідне рішення, тому відповідач безпідставно поклав на них обов'язок знести самовільно влаштований об'єкт.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянтів, який апеляційну скаргу підтримав, представника відповідача, яка просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В справі встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_5, яка проживає АДРЕСА_1 від 19 грудня 2014 року та акту обстеження прибудинкової території вказаного будинку від 30 січня 2015 року, ТзОВ «Стимул Сихів» звернулося до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради із заявою від 30 січня 2015 року № 100 про розгляд міжвідомчою комісією питання влаштування огорожі на прибудинковій території будинку по АДРЕСА_1.

На засіданні міжвідомчої комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради, що відбулося 3 лютого 2015 року, розглянуто вказану заяву, що підтверджується витягом з протоколу №2 від того числа.

Міжвідомча комісія прийняла рішення, яким з врахуванням самочинного встановлення металевої огорожі на прибудинковій території по вул. Зеленій, 305 розміром 7,20 м х 1,50 м без документів на землекористування, а також того, що її влаштування обмежує доступ мешканцям квартири №4 до господарських споруд, прийшла до висновку про необхідність демонтування огорожі.

Оскаржуваним розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 11 лютого 2015 року №50 затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол від 3 лютого 2015 року №2, §5) та зобов'язано співвласників квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку по вул. Зеленій, 305, розміром 7,20 м х 1,50 м, влаштування якої виконано без документів на землекористування і яка обмежує доступ мешканцям квартири 4 до господарських споруд терміном до 10 березня 2015 року .

Відмовляючи позивачам в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження відповідача відповідає чинному законодавству, з чим колегія суддів суду апеляційної інстанції погодитися не може.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження органів місцевого самоврядування (у тому числі виконавчих органів міських рад) у сфері будівництва передбачені Законами України: від 20.05.1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність»; від 16.11.1992 року № 2780-ХІІ «Про основи містобудування»; від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», а також Цивільним кодексом України.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про архітектурну діяльність», органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Підпунктом 3 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить делеговане повноваження із здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Крім того, компетенція виконавчих органів міських рад у сфері містобудування визначена статтями 12 та 14 Закону України «Про основи містобудування». Статтею 14 цього Закону передбачено повноваження, аналогічне за змістом тому, що міститься в ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Колегія суддів звертає увагу, що конструкція наведених правових норм є відсильною, тобто для свого застосування вимагає наявності установленого порядку державного контролю.

Такий порядок встановлено, зокрема, ст. 376 Цивільного кодексу України. Частиною сьомою цієї статті передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Таким чином, у разі виявлення істотного порушення будівельних норм орган місцевого самоврядування має право звернутися до суду з позовом про зобов'язання здійснити перебудову.

Водночас, системний аналіз перелічених нормативних актів дає підстави стверджувати, що самостійне винесення рішення про зобов'язання вчинити демонтаж здійсненого будівництва лежить поза межами повноважень виконавчих органів місцевої ради.

Аналогічну позицію було висловлено Вищим адміністративним судом України в рішенні від 21.07.2015 року (№К/800/16921/15).

Рішення вказаних органів про демонтаж самовільно збудованих об'єктів не є обов'язковими до виконання, оскільки знесення здійснюється у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом, тому є юридично неспроможними.

Враховуючи вищенаведене, постанова суду першої інстанції, якою позивачам відмовлено в позові, прийнята на неправильно застосованих нормах матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляійний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 29.10.2015 року у справі № 464/2800/ 15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 11 лютого 2015 року №50 про зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку по АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський