Справа № 357/10116/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області ( далі - відповідач-1 ), управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області ( далі - відповідач-2 ), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною відмову ГУ МВС України в Київській області щодо видачі позивачу довідки про заробітну плату одержану за роботу в зоні відчуження за період в період з 26.04.1986 р. по 30.04.1986 р., з включенням відомостей про отримання винагороди за отриману максимально допустиму дозу радіації в сумі 500 крб. та винагороду за роботу в екстремальних умовах в сумі 100 крб.;

- зобов'язати ГУ МВС України в Київській області провести розрахунок грошового забезпечення та надати позивачу відповідну довідку з включенням відомостей про отримання винагороди за отриману максимально допустиму дозу радіації в сумі 500 крб. та винагороду за роботу в екстремальних умовах в сумі 100 крб.;

- зобов'язати УПФУ в м. Білій Церкві Київської області здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі довідки з урахуванням вказаних відомостей про отриману винагороду за отриману максимально допустиму дозу радіації в сумі 500 крб. та винагороду за роботу в екстремальних умовах в сумі 100 крб.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову ГУ МВС України в Київській області у видачі позивачу довідки про заробітну плату одержану за роботу в зоні відчуження за період в період з 26.04.1986р. по 30.04.1986 р., з включенням відомостей про отримання винагороди за отриману максимально допустиму дозу радіації в сумі 500 крб. та винагороду за роботу в екстремальних умовах в сумі 100 крб.; зобов'язано ГУ МВС України у Київській області провести розрахунок грошового забезпечення позивача за роботу в зоні відчуження в період з 26.04.1986 р. по 30.04.1986 р., з включенням відомостей про отримання винагороди за отриману максимально допустиму дозу радіації в сумі 500 крб. та винагороду за роботу в екстремальних умовах в сумі 100 крб.; зобов'язано ГУ МВС України у Київській області видати позивачу довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) за роботу в зоні відчуження в період з 26.04.1986 р. по 30.04.1986 р., з включенням відомостей про отримання винагороди за отриману максимально допустиму дозу радіації в сумі 500 крб. та винагороду за роботу в екстремальних умовах в сумі 100 крб.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідачі подали апеляційні скарги.

ГУ МВС України в Київській області у своїй апеляційній скарзі просить суд скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

УПФУ в м. Білій Церкві Київської області просить суд скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційних скаргах відповідачі посилаються на те, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2-ї групи від захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

У період з 26.04.1986 р. по 30.04.1986 р. позивач працював у Прип'ятському МВС УРСР і безпосередньо приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач звернувся до ГУ МВС України у Київській області з вимогами щодо видачі йому довідки про грошове забезпечення за роботу в зоні відчуження в 1986 році з урахуванням сум разової винагороди в розмірі 500 крб. за отриману максимально допустиму дозу радіації та винагороди в розмірі 100 крб. за роботу в екстремальних умовах.

16.03.2015 р. відповідач-1 листом повідомив ОСОБА_2 про відмову в задоволенні його вимог.

При розрахунку пенсії позивача УПФУ в м. Білій Церкві Київської області зазначені суми винагород, які ОСОБА_2 просив ГУ МВС України у Київській області включити до його грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження, враховані не були.

Позивач, вважаючи неправомірною відмову відповідача-1 щодо видачі йому довідку з урахуванням вказаних вище сум винагород, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачу фактично було виплачено та, відповідно, ним отримано разову винагороду в розмірі 500 крб. за отриману максимально допустиму дозу радіації та винагороду в розмірі 100 крб. за роботу в екстремальних умовах, які є його заробітком, що підлягає врахуванню при обчисленні пенсії.

В частині щодо відмови в задоволення позовних вимог постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року апелянтами, згідно з доводами їх апеляційних скарг, не оскаржується та, у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України, не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та перевіривши оскаржуване рішення суду в частині щодо задоволення адміністративного позову колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі - Закон № 796-ХІІ ), «Про оплату праці» ( далі - Закон № 108/95-ВР ), Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 р. № 1210 ( далі - Порядок № 1210 ), Розпорядженням Ради міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» від 17.05.1986 р. № 964 рс (далі - Розпорядження № 964 рс), Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» ( далі - Розпорядження № 1031-рс ), Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.11.1993 р. № 1006-р ( далі - Розпорядження № 1006-р ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

У ст. 2 Закону № 108/95-ВР закріплено, що основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством: премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Розпорядженням № 964 рс визначено, що у тих випадках, коли працівник отримує гранично допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода у розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського та начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб.

Положеннями абзацу 1 Розпорядження № 964 рс дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь у ліквідації аварії, за погодженням з головою урядової комісії здійснювати у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п'ятикратному розмірі в порівнянні з встановленими чинним законодавством нормами, в II зоні - в чотириразовому розмірі та в I зоні - у трикратному розмірі.

Розпорядженням № 1031-рс вищезазначені норми оплати праці в зонах небезпеки поширені на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ СРСР, які були задіяні на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Пунктом 2 Розпорядження № 1006-р передбачено, що для соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, МВС дозволено перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Перерахунок провести в межах фонду заробітної плати МВС.

Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку № 1210 у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що розмір пенсії по інвалідності ставиться в залежність від заробітку, фактично отриманого особою в період її роботи в зоні відчуження.

Виходячи з цього, колегія суддів встановила, що позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2-ї групи від захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи / а.с. 9-11 /.

У період з 26.04.1986 р. по 30.04.1986 р. позивач працював у Прип'ятському МВС УРСР і безпосередньо приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС /а.с. 12 /.

Наказом УВС виконкому Київської обласної ради народних депутатів від 29.04.1986 р. № 112 «Про заохочення співробітників Прип'ятського ГОВД» було вирішено видати грошову винагороду за роботу в екстремальних умовах, зокрема старшині міліції ОСОБА_2 / а.с. 21 /.

Наказом УВС виконкому Київської обласної ради народних депутатів від 29.10.1986 р. № 440 «Про виплату одноразової винагороди особовому складу Прип'ятського ГОВД, яке приймало участь у заходах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» у відповідності до наказу МВС СРСР № 0149 - 1986 р., до рішення колегії МВС УРСР від 27.06.1986 р. № 433с та списків, затверджених МВС УРСР начальнику ФПО УВД було наказано до 15 листопада забезпечити нарахування та виплату одноразової винагороди особовому складу Прип'ятського ГОВД, яке приймало участь у заходах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС / а.с. 18 /.

У списку серед співробітників Прип'ятського ГОВД, які приймали участь у заходах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримали дозу опромінення 25 БЕР і більше зазначено, зокрема позивача, та вказано про винесення пропозиції про виплату цим особам відповідної одноразової винагороди / а.с. 19 /.

У розрахунковому листі за 1986 рік не міститься відомостей щодо фактичної виплати позивачу винагороди в розмірі 500 крб., виплаченої йому за отримання гранично допустимої дози опромінення та винагороди в розмірі 100 крб. за роботу в екстремальних умовах / а.с. 22 /.

14.02.2013 р. відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України в Київській області позивачу було видано довідку № 66 про розмір заробітної плати, отриманої ним за роботу в зоні відчуження у період з 26.04.1986 р. по 30.04.1986 р., в якій зазначено, що сума виплаченої йому заробітної плати складає 129,15 крб. Відомостей про виплату позивачу будь-яких винагород у цій довідці не зазначено / а.с. 13 /.

27.02.2015 р. позивач звернувся до ГУ МВС України у Київській області із заявою про внесення до довідки про заробітну плату, отриману ним за роботу в зоні відчуження в період з 26.04.1986 р. по 30.04.1986 р., в розділ «інші доплати та надбавки тощо» винагороди в розмірі 500 крб., виплаченої йому за отримання гранично допустимої дози опромінення (175 БЕР) на підставі наказу УВС Київського облвиконкому від 29.10.1986 р. № 440, а також винагороди в розмірі 100 крб. за роботу в екстремальних умовах, призначену на підставі наказу УВС Київського облвиконкому від 29.04.1986 р. № 112 / а.с. 14 /.

16.03.2015 р. за результатами розгляду зазначеної заяви позивача ГУ МВС України у Київській області листом № 3-ф повідомило його про відмову в задоволенні заявлених ним вимог, оскільки у картці про нарахування грошового забезпечення відсутній запис про те, що ОСОБА_2 отримував разову грошову винагороду за отриману максимально допустиму дозу радіації та також у зв'язку з відсутністю правових підстав для включення зазначеної винагороди у довідку / а.с. 16 /.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що в даному випадку відсутні належні та допустимі у розумінні ст. 70 КАС України докази, які б підтверджували саме факт виплати позивачу та, відповідно, фактичне отримання ним винагороди в розмірі 500 крб. за отримання гранично допустимої дози опромінення та винагороди в розмірі 100 крб. за роботу в екстремальних умовах, а в розрахунковому листі за 1986 р., на підставі якого відповідачем-1 позивачу було видано довідку про заробітну плату, отриману ним за роботу в зоні відчуження в період з 26.04.1986 р. по 30.04.1986 р., таких відомостей не вказано.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія довідки від 25.12.2012 р. № 2/ф-1039, в якій зазначено, що ОСОБА_2 виплачена разова винагорода в сумі 500 крб. за отриману максимальну дозу радіації / а.с. 20 /, однак, зазначена копія не завірена належним чином, не містить жодної печатки органу, яким вона видана, та не відповідає вимогам ст. 70 КАС України та є належним і допустимим доказом, підтверджуючим спірні обставини у цій справі, та не може бути прийнята до уваги суду, оскільки судове рішення, згідно зі ст. 159 КАС України, повинно бути законним та обґрунтованим, тож, в жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

З огляду на це, судова колегія вважає, що в даному випадку у відповідача-1 не було достатніх та необхідних правових підстав для включення зазначених сум винагород (500 крб. та 100 крб.) до довідки про заробітну плату, одержану ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження за період з 26.04.1986 р. по 30.04.1986р., а отже, ГУ МВС України в Київській області, відмовляючи позивачу у включенні до його довідки вказаних сум винагород та зазначаючи в ній суми у відповідності до розрахункового листа за 1986 рік / а.с. 22 /, діяло на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову, а судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини справи і порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області задовольнити, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області - задовольнити частково, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року в частині щодо задоволення позовних вимог - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову задоволення адміністративного позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - задовольнити.

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року в частині щодо задоволення позовних вимог - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання протиправною відмови Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо видачі ОСОБА_2 довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження за період з 26.04.1986 р. по 30.04.1986 р., з включенням відомостей про отримання винагороди в сумі 500 крб. за отриману максимально допустиму дозу радіації та винагороди в сумі 100 крб. за роботу в екстремальних умовах, та про зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області провести розрахунок грошового забезпечення та надати позивачу відповідну довідку з включенням відомостей про отримання винагороди в сумі 500 крб. за отриману максимально допустиму дозу радіації та винагороду в сумі 100 крб. за роботу в екстремальних умовах - відмовити.

В іншій частині постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.