Справа № 2а/1670/2961/12
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2015 р. м. Київ К/800/614/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,
секретар Малина Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, поновлення на роботі за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ (далі - УМВС) України в Полтавській області, Кременчуцького міського відділу УМВС України в Полтавській області про визнання дій УМВС України в Полтавській області протиправними; визнання протиправними та скасування наказів начальника УМВС України в Полтавській області генерал-майора міліції Федосова Є.В. № 558 від 07 квітня 2012 року «Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників міліції» та № 110 о/с від 09 квітня 2012 року «По особовому складу» в частині застосування до позивача дисциплінарних стягнень у вигляді звільнення; поновлення ОСОБА_4 на попередній роботі в органах внутрішніх справ у званні капітана міліції з 09 квітня 2012 року; зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з 09 квітня 2012 року по дату поновлення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його звільнення з органів внутрішніх справ є незаконним, оскільки за один дисциплінарний проступок двома наказами до нього застосовано два дисциплінарних стягнення у вигляді звільнення, при цьому не враховано обставини, що підлягають врахуванню при застосуванні дисциплінарного стягнення. Також зазначає, що службове розслідування проведено поверхнево, формально та при його проведенні було порушено права позивача.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано накази начальника УМВС України в Полтавській області № 558 від 07 квітня 2012 року «Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників міліції» та № 110 о/с від 09 квітня 2012 року «По особовому складу» в частині застосування до ОСОБА_4 дисциплінарних стягнень у вигляді звільнення. Поновлено ОСОБА_4 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника ізолятора тимчасового тримання (далі - ІТТ) затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Кременчуцькому міському управлінню УМВС України в Полтавській області у званні капітана міліції з 09 квітня 2012 року. Стягнуто з Кременчуцького міського відділу УМВС України в Полтавській області грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення з 10 квітня 2012 року по 09 квітня 2013 року у розмірі 98312,20 грн.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Кременчуцького міського управління УМВС України в Полтавській області від 24 жовтня 1996 року №26 о/с ОСОБА_4 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ.

Згідно послужного списку з 08 травня 2008 року ОСОБА_4 призначений на посаду заступника начальника ІТТ затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Кременчуцькому міському управлінню УМВС України в Полтавській області.

Наказом начальника УМВС України в Полтавській області від 07 квітня 2012 року №558 «Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників міліції» (пункт 1) за грубе порушення службової дисципліни, що виявилося в недотриманні статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут), безконтрольність за діями підлеглих заступника начальника ІТТ затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Кременчуцькому міському управлінню, капітана міліції ОСОБА_4 звільнення з органів внутрішніх справ.

09 квітня 2012 року начальником УМВС України в Полтавській області на підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 07 квітня 2012 року №558 винесено наказ №110 о/с, яким капітана міліції ОСОБА_4 заступника начальника ІТТ затриманих і взятих під варту осіб, підпорядкованого Кременчуцькому міському управлінню, звільнено з 09 квітня 2012 року з органів внутрішніх справ на підставі пункту 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Підставою для винесення вказаних наказів став затверджений начальником УМВС України в Полтавській області 07 квітня 2012 року висновок службового розслідування за фактом вилучення заборонених для зберігання предметів та речей в ІТТ, підпорядкованого Кременчуцькому міському управлінню УМВС України в Полтавській області, в ході якого було встановлено порушення службової дисципліни позивачем, що виразилось у порушенні вимог статті 8 Дисциплінарного статуту.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що 06 квітня 2012 року близько 20:10 год. під час проведення перезміни чергових нарядів ІТТ при огляді кімнати для зберігання особистих речей утримуваних в ІТТ осіб під стелажем виявлено пакунок, в якому знаходилася речовина рослинного походження зеленого кольору, мобільний телефон із зарядним пристроєм та лікарські препарати.

Відповідно до висновку службового розслідування вказане порушення сталося внаслідок неналежного виконання службових обов'язків з боку змінного та заступаючого нарядів ІТТ, що виразилося у не проведенні обшуку утриманих осіб, камерних приміщень та кімнати для зберігання особистих речей спецконтингенту, що призвело до потрапляння у спецустанову заборонених предметів та речей. Як наслідок, було грубо порушено вимоги наказу МВС України від 20 січня 2005 року №60 дск та статті 7 Дисциплінарного статуту. Вина заступника начальника ІТТ капітана міліції ОСОБА_4 полягає в безконтрольності за діями підлеглих (пункт 4 висновку).

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем допущено порушення функціональних обов'язків, згідно з якими позивач, як заступник начальника ІТТ, зобов'язаний був контролювати виконання підлеглими поставлених завдань, вживати невідкладні заходи щодо припинення небезпечних дій осіб, які утримуються в спецустанові, щоденно оглядати камери, здійснювати обшук осіб, які в них утримуються, а також огляд інших приміщень ІТТ з метою підтримання обладнання й технічних засобів охорони у справному стані; вилучати заборонені предмети й речі.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що прийняті накази про звільнення ОСОБА_4 за порушення дисципліни є необґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено причинний зв'язок між бездіяльністю позивача та подіями, що мали місце 06 квітня 2012 року в установі.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Згідно з пунктом 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту під проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Статтею 8 Дисциплінарного статуту встановлено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу. Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Старші за званням та посадою в усіх випадках зобов'язані вимагати від молодших дотримання службової дисципліни, зокрема, правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Виходячи зі змісту статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (стаття 14 Дисциплінарного статуту).

Завдання, принципи організації, порядок і особливості служби з охорони затриманих і взятих під варту осіб у ІТТ, обов'язки і права працівників міліції, задіяних для охорони, основи керівництва підрозділами й нарядами, які виконують зазначені функції регламентовано Інструкцією про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 20 січня 2005 року №60дск та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25 лютого 2005 року за №268/10548 (далі - Інструкція).

ОСОБА_4, як заступник начальника ІТТ, є безпосереднім начальником по відношенню до інспектора-чергового та постових (пункт 2.8 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України).

Згідно функціональних обов'язків заступника начальника ІТТ, підпорядкованого Кременчуцькому міському управлінню УМВС України в Полтавській області, затверджених начальником Кременчуцького міського управління УМВС України в Полтавській області, заступник начальника ІТТ зобов'язаний, зокрема: контролювати виконання підлеглими поставлених завдань, вживати невідкладних заходів для припинення небезпечних дій осіб, що охороняються, а також під час ускладнення обстановки і в особливих умовах; щоденно оглядати камери й здійснювати обшук осіб, які в них утримуються, а також огляд інших приміщень ІТТ з метою підтримання обладнання й технічних засобів охорони в справному стані; вилучати заборонені предмети й речі та інше.

Ізолятори тимчасового тримання, відповідно до пункту 1.1 Інструкції, є спеціальними установами міліції для тримання затриманих за підозрою в скоєнні злочину осіб; узятих під варту осіб на термін до 3 діб; підсудних (засуджених), які прибули з СІЗО та установ виконання покарань у зв'язку з розглядом справи в суді або проведенням з ними слідчих дій; адміністративно заарештованих, за відсутності спеціального приймальника для осіб, підданих адміністративному арешту; осіб, затриманих за бродяжництво, на строк, необхідний для їх доставлення до приймальника-розподільника для осіб, затриманих за бродяжництво.

Відповідно до пункту 1.6 Інструкції діяльність ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ ґрунтується на суворому дотриманні законності.

Охорона затриманих і взятих під варту осіб здійснюється нарядами міліції. Вона полягає в забезпеченні їх надійної ізоляції та постійному нагляді за ними. У завдання нарядів входить охорона утримуваних осіб при перебуванні в ІТТ органів внутрішніх справ (пункт 1.4 Інструкції).

Установлений режим тримання затриманих і взятих під варту осіб забезпечується безперервним наглядом за цими особами, забороною їх безконвойного пересування, системою перевірок, особистого обшуку й огляду речей та приміщень на предмет виявлення та вилучення заборонених речей, додержанням установлених правил пропускного режиму, перебування затриманих і заарештованих у спеціально обладнаних і надійно ізольованих камерах (пункт 2.32 Інструкції).

Пильність та увага, в поєднанні з чітким дотриманням положень Інструкції та функціональних обов'язків, унеможливлює знаходження на території ІТТ заборонених речей, завдяки їх своєчасному виявленню та вилученню.

Пунктом 5.2 Інструкції визначений вичерпний перелік предметів, які дозволяється тримати при собі та зберігати в камерах.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що недотримання зазначених положень є порушенням службової дисципліни, яке в даному випадку призвело до скоєння на території спецустанови злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України.

При цьому, виходячи зі змісту статті 8 Дисциплінарного статуту, начальник несе персональну відповідальність за дії (бездіяльність) підпорядкованих їй осіб, з вини яких сталася ця подія, оскільки виконання обов'язків керівника ІТТ характеризується підвищеним рівнем відповідальності з метою недопущення нештатних ситуацій на режимному об'єкті.

Згідно частини 5 статті 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій відповідача при звільненні позивача з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, оскільки факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку доведено, звільнення проведено з дотриманням вимог статей 14, 18 Закону України Дисциплінарного статуту.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що апеляційний суд помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, а тому постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року скасувати, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало