Справа № 802/3912/15-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 грудня 2015 р. Справа № 802/3912/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Т.О.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Загороднього В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Управління Укртрансінспекції у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління Укртрансінспекції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень.

Позивач мотивує адміністративний позов тим, що відповідачем неправомірно до нього були застосувані адміністративно-господарські санкції на загальну суму 10200 грн.

За наведених обставин, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами: визнати протиправними та скасувати постанови начальника управління Укртрансінспекції у Вінницькій області від 21 вересня 2015 року №022955, №022956, №022957, №022958, №022959, №022960.

Ухвалою суду від 13.11.15 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково суду пояснив, що в ході рейдової перевірки головними спеціалістами Управління Укртрансінспекції у Вінницькій області було проведено перевірку водіїв щодо наявності оформлених документів при здійснені регулярних перевезень пасажирів на приміських автобусних маршрутах. Водіями були пред'явлені всі необхідні документи, зокрема, схеми маршрутів, розклади руху, таблиці вартості. Відтак, прийняті постанови позивач вважає протиправними. Крім того, позивач вважає і щодо відсутності підстав для проведення підприємницької діяльності позивача, так як протягом вересня-жовтня 2015 року було вже неодноразово проведено ряд перевірок транспортних засобів-автобусів.

Представник відповідача з позовними вимогами не погодився, посилаючись на свої письмові заперечення подані до суду від 25.11.15 за вх.№34792 та матеріали перевірки, які долучені до матеріалів справи. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову, слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -позивач ОСОБА_1) зареєстрований Жмеринською районною державною адміністрацією Вінницької області 15.08.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної-особи підприємця серії НОМЕР_1.

ФОП ОСОБА_1 здійснював пасажирські перевезення на території Жмеринського району відповідно до договорів від 23.12.2003 року та 21.01.2003 року, укладених з Жмеринською районною державною адміністрацією.

Згідно вказаних договорів замовник надавав перевізникові право на перевезення пасажирів на маршрутах, рейсах: рейс № 16 "Жмеринка-Мала Жмеринка", по маршрутах рейсах: маршрут №1 "Жмеринка-Браїлів", маршрут № 2 "Жмеринка-Токарівка", рейс № 2 "Жмеринка-Могилівка", рейс № 9 "Жмеринка-Лисянка", рейс №11 "Жмеринка-Рижавка".

На підставі наказу, графіка рейдових перевірок та направлення №007361 від 25.08.2015 року та №007368 від 28.08.2015 року посадовими особами відповідача проведена рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний траспорт під час перевезень пасажирів автомобільним транспортом позивача по маршрутах: "Жмеринка -Браїлів", "Жмеринка-Токарівка", "Браїлів-Жмеринка".

Результати перевірки оформлені актами, чотири з яких від 31.08.2015 року та один від 27.08.2015 року, згідно чого встановлено порушення позивачем вимог ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг із перевезення пасажирів без оформлення документів для регулярних пасажирських перевезень (а.с. 37-42).

За наслідками проведеної перевірки посадовими особами у відношенні позивача прийнято постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №022957, 022958, 022959,022960,022956,022955 від 21.09.2015 року, якими до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в загальній сумі 10200 грн.

Вказані рішення оскаржені позивачем до Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті (Укртранспінспекції).

Згідно відповіді Укртрансінспекції від 26.10.2015 року № 3793/08/15-15 ОСОБА_1 в задоволенні скарги відмовлено (а.с. 12-14).

Не погодившись з відмовою Укртрансінспекції, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що вказані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправними, прийнятими з порушенням норм матеріального права з огляду на відсутність обставин, які слугували підставами для їх винесення, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону автомобільний транспорт - галузь транспорту, яка забезпечує задоволення потреб населення та суспільного виробництва у перевезеннях пасажирів та вантажів автомобільними транспортними засобами.

Автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб).

Регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Згідно з ч.1 ст. 29 Закону, автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону автомобільний перевізник, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, зобов'язаний, зокрема: забезпечувати дотримання персоналом вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів (п. 1, 9 ч. 1 ст. 34 Закону)

Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України (ст. 39 Закону).

Згідно п. 2.1. Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 07.05.2010 № 278 (далі -Порядок) паспорт маршруту включає, схему маршруту; характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автобусний маршрут (у разі їх наявності); копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів; графік режиму праці та відпочинку водіїв; таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень); список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких передбачено договором про регулярні спеціальні перевезення та які застраховані в установленому законодавством порядку (крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень у межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 кілометрів, а також туристично-екскурсійних перевезень); відомості про зміни на маршруті; умови здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); акт відповідності паспорта автобусного маршруту умовам здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень); відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (для регулярних спеціальних перевезень).

Паспорт автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень оформлюється на строк дії договору про перевезення пасажирів між замовником послуг та перевізником (п. 4.1 Порядку).

Паспорт маршруту регулярних перевезень перевізника, який за результатами конкурсу не отримав права на обслуговування маршруту або з яким розірвано договір про організацію перевезень чи анульовано дозвіл на перевезення пасажирів, є нечинним (п. 5.1 Порядку).

Аналіз викладених норм свідчить про те, що автомобільний перевізник, який здійснює регулярні пасажирські перевезення на підставі договору, зобов'язаний мати при собі та забезпечувати водія автомобільного транспорту всіма необхідними документами, які надають право здійснювати регулярні пасажирські перевезення. При цьому, паспорт маршруту перевізника, який за результатами конкурсу не отримав права здійснювати регулярні пасажирські перевезення і з яким не продовжено строк дії договору на обслуговування маршруту автоматично визнається нечинним.

Відповідно до досліджених судом доказів, а саме Актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.08.2015р. та 31.08.2015р. убачається, що при проведенні перевірки у водіїв були відсутні наступні документи: а саме схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, індивідуальні контрольні книжки водія. Як зафіксовано в даних Актах під час перевірки встановлено порушення ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" та ч.1 абз.3 ст.60 даного Закону.

Згідно пояснень, які надавались водіями в ході рейдової перевірки, що зафіксовано на зворотньому боці Актів убачається, що в ході перевірки індивідуальні книжки водіїв не надавались.

Щодо правомірності договорів, укладених ФОП ОСОБА_1 про право на перевезення пасажирів на маршрутах, то суд зазначає наступне.

Так, 23.12.2003 року та 21.01.2003 року ФОП ОСОБА_1 уклав договори з Жмеринською районною державною адміністрацією.

04 березня 2004 року між замовником та перевізником укладено Додаток №1 до Договору від 21 січня 2003 року, за умовами якого (п. 2) термін дії договору щодо надання транспортних послуг населенню продовжено до 04 березня 2014 року. Також п. 15 Договору від 21 січня 2003 року викладено у такій редакції: «після закінчення терміну дії даного договору, чинність його вважатиметься продовженою на послідуючий термін, якщо жодна із сторін не порушила питання про його розірвання, попередивши про це одну із сторін письмово, не пізніше як за 60 днів до закінчення даного договору».

23 грудня 2003 року між Жмеринською районною державною адміністрацією (замовником) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (перевізником) укладено договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом (маршрут Жмеринка - Мала Жмеринка).

04 березня 2004 року між сторонами Договору від 23 грудня 2003 року підписано Додаток №1 до договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом від 23 грудня 2003 року, згідно якого за згодою сторін продовжено термін дії договору щодо надання транспортних послуг до 04 березня 2014 року. При цьому, згідно п. 18 основного договору від 23 грудня 2003 року, "якщо за 30 днів до закінчення терміну укладеного договору не надходило заяви від перевізника або замовника про розірвання договору, договір на перевезення автоматично продовжується на такий же термін, на який він був укладений попередньо". Тобто із урахуванням Додатку №1 від 04 березня 2004 року передбачено можливість продовження строку дії договору на 10 років.

Позивач вважає, що дія вказаних вище договорів в подальшому була пролонгована на тих самих умовах.

Однак, дане твердження відхиляється судом з огляду на наступне.

Згідно норм як Закону України «Про автомобільний транспорт» так і Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 року №1081 прослідковується пряма законодавча заборона на продовження строку дії раніше укладених договорів на перевезення пасажирів. Природа такої заборони обґрунтована тим, що Держава взяла на себе обов'язок створити рівні умови для роботи всіх суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у сфері автомобільного транспорту, обмеження монополізму та розвиток конкуренції, а основним шляхом до створення таких умов є визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті, встановлення максимального строку дії договорів на перевезення та запровадження заборони продовження дії строку раніше укладених договорів.

Таким вимогам Закону кореспондує обов'язок організатора провести конкурс не пізніше ніж за два місяці до моменту закінчення строку дії договору (дозволу) (п. 53 Порядку). Тобто організатор повинен в імперативному порядку вжити заходів із метою проведення конкурсу незалежно від умов договору, та незалежно від того, чи передбачено раніше укладеним договором можливість його пролонгації, навіть якщо законодавством яке діяло раніше не встановлювались заборони чи обмеження як щодо строку дії договору так і щодо можливості пролонгації.

Аналогічного висновку прийшов суд в судовому рішенні від 16.09.2014 у справі №802/2919/14-а. Так, постановою ВОАС від 16.09.14 року, яка залишена без змін ухвалою ВААС від 29.10.2014р., задоволено частково адміністративний позов у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Жмеринське АПТ-10512"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Жмеринська районна державна адміністрація Вінницької області до департаменту житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації; директора департаменту житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації Вакара Анатолія Миколайовича; конкурсного комітету з підготовки та проведення конкурсів на перевезення пасажирів на внутрішньообласних, міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії.

В частині визнання незаконним та скасування рішення від 10 липня 2014 року Конкурсного комітету в частині зняття з конкурсу об'єктів конкурсу №884 Жмеринка-Браїлів ч/з Курилівці, Жмеринка-Демидівка, Жмеринка-Рижавка ч/з Потоки, №885 Жмеринка-Мала Жмеринка, №886 Жмеринка-Токарівка, Жмеринка-Слобода Чернятинська; та зобов'язання Департамент провести конкурс на вказані об'єкти конкурсу було відмовлено зазначеною постановою.

Судом при розгляді вказаної вище адміністративної справи були досліджені договори на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на ряд автобусних маршрутів, зокрема перевізником ФОП ОСОБА_1 В судовому рішенні суд акцентував увагу про незаконність та необґрунтованість висновків щодо пролонгації договорів між Жмеринською районною державною адміністрацією (замовником) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (перевізником), тому що на момент закінчення строку їх дії існувала пряма заборона (п. 53 Порядку № 1081) продовження строку дії таких договорів.

Згідно ст.255 ч.1 КАСУ постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, при вирішенні даного спору суд бере до уваги, що на підставі рішення конкурсного комітету на перевезення пасажирів на внутрішньообласних міжміських автобусних маршрутах загального користування, перевезення пасажирів по маршрутах Жмеринка-Браїлів ч/з Курилівці, "Жмеринка-Демидівка", "Жмеринка-Рижавка ч/з Потоки", "Жмеринка-Токарівка", "Жмеринка-Сл. Чернятинська", "Жмеринка-Мала Жмеринка" здійснює ПрАТ "Жмеринське АТП - 10512", згідно укладених договорів №77,78,79 від 27.07.2015. Саме на підставі цих договорів затверджено паспорт маршруту "Браїлов-Жмеринка" "Жмеринка-Токарівка", погоджений з заступником начальника УДАІ УМВС України у Вінницькій області. Вказані договора є чинними та не скасовані.

Таким чином, надані під час рейдової перевірки документи на перевезення пасажирів ФОП ОСОБА_1, на підставі попередніх договорів від 2003 року, обґрунтовано не взято до уваги посадовими особами відповідача, оскільки вони втратили чинність.

Відтак, постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №№022957, 022958, 022959, 022960, 022956, 022955 від 21.09.2015 року є правомірними та скасуванню не підлягають.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що суб'єктом владних повноважень доведено правомірність прийнятих рішень на підставі належних та допустимих доказів, відтак в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна