Справа № 161/7465/15-а 2-а/161/266/15
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Справа № 876/8309/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

У травні місяці 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом в суд до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради і просив визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо відмови у наданні позивачу статусу «Члена сім'ї військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, одержаного у період проходження військової служби»; зобов'язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради надати ОСОБА_2 статус «Члена сім'ї військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, одержаного у період проходження військової служби».

В адміністративному позові зазначається, що у період з 01 грудня 1953 року по 13 червня 1985 року батько позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу в Збройних Силах України. ІНФОРМАЦІЯ_2 року батько позивача помер. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, причиною смерті його батька зазначено: «ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз». На момент смерті батька позивач проживав разом з ним однією сім'єю, що підтверджується відповідною довідкою № 1445 від 19.03.2015 року, виданою ЖКП №3 міста Луцька.

У запереченні на позов Департамент соціальної політики Луцької міської ради зазначає, що Законом України «Про охорону дитинства» чітко визначено, що дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно із законом, застосованим до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше і саме дане поняття підлягає застосуванню.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 14 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, відмовлено.

Суд першої інстанції, зокрема, вказав, що на день розгляду справи позивач ОСОБА_2 досяг повноліття.

Постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку ОСОБА_2 Апелянт, зокрема, зазначає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, не оцінив правильно обставини справи, порушив норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яким встановлений вичерпний перелік осіб, на яких поширюється чинність цього закону.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2013 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2014 року встановлено, що батько позивача ОСОБА_3, який був військовослужбовцем, помер внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.

Судом встановлено, що батько позивача старший прапорщик ОСОБА_3 проходив військову службу в Збройних Силах у період з 01 грудня 1953 року по 13 червня 1985 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому від ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.7).

Згідно ч. 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», чинність цього Закону поширюється на сім'ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), а також внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. До членів сім'ї загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать діти, які не мають (і не мали) своїх сімей, діти, які мають свої сім'ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття.

На підставі ст.6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно із законом, застосованим до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Згідно ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно Висновку медичної комісії (а.с.9) ОСОБА_2 став інвалідом третьої групи дитинства у віці 25 років.

На день розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 вже досяг повноліття.

Колегія суддів погоджується з тим, що визнання дитини, яка досягла повноліття, але стала інвалідом до досягнення повноліття, членом сім'ї військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, одержаного у період проходження військової служби, вказаним законом не передбачено.

Тому колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, оскільки вважає апеляційні вимоги неаргументованими.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2015 року в справі №161/7465/15а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 18.12.2015 року