Справа № 826/19397/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02 листопада 2015 року 11 год. 09 хв. № 826/19397/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., при секретарі судових засідань Савченко А.А., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом державної екологічної інспекції у місті Києві до приватного акціонерного товариства "Оболонь" про зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у судовому засіданні 02 листопада 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов державної екологічної інспекції у місті Києві (далі - позивач) до приватного акціонерного товариства "Оболонь" (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача допустити працівників позивача до проведення планової перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства за адресою: місто Київ, вулиця Богатирська, будинок №3.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлена вимога підлягає задоволенню, оскільки відповідачем протиправно не допущено посадових осіб позивача до здійснення заходів державного нагляду.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Крім того, відповідними ухвалами суду відмовлено у задоволенні клопотань представників відповідача про зупинення провадження у справі.

У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю, а представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем 02 липня 2015 року за №1568/05/08 оформлено повідомлення про проведення планової перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства, а саме про проведення вказаної перевірки у період із 03 по 21 серпня 2015 року.

Факт направлення відповідачу та отримання ним 08 липня 2015 року вказаного повідомлення підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

10 серпня 2015 року позивачем оформлено наказ №221 "Щодо здійснення перевірки", а саме планової перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства за адресою: місто Київ, вулиця Богатирська, будинок №3.

Крім того, 10 серпня 2015 року позивачем оформлено направлення №113 на проведення планової перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства за вказаною адресою.

Поряд з цим, як з'ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, відповідач не допустив посадових осіб позивача до проведення перевірки, про що 13 серпня 2015 року складено акт про відмову в проведенні перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

При цьому, суд зазначає, що листом від 15 липня 2015 року №1837/0/2-15 відповідач повідомив позивача про причини, з яких відповідач не допустить посадових осіб позивача до проведення перевірки.

Зокрема, як зазначено у вказаному листі, у 2015-2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 млн. грн. за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключено із дозволу Кабінету Міністрів України. Відповідач 2014 рік завершив із чистим збитком майже 539 млн. грн., тобто не мав доходів.

У контексті вище викладеного суд зазначає, що для вирішення спору, який виник між сторонами, необхідним є з'ясування питання щодо надання Кабінетом Міністрів України дозволу на проведення перевірки відповідача у період із 20 по 24 липня 2015 року.

Так, згідно з п. 8 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (від 28 грудня 2014 року №76-VIII), перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи-підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених п. 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Суд зазначає, що п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" не є зміною чи доповненням до Податкового кодексу України та застосоване у ньому поняття "контролюючі органи" стосується усіх контролюючих органів, тобто органів, які здійснюють державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності згідно з нормами Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", яким визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Станом на час розгляду справи чинною є постанова Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 №408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами" (далі - Постанова №408), яку прийнято у зв'язку із запровадженням ст. 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" обмежень на проведення перевірок протягом серпня-грудня 2014 року.

Постановою №408 затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців, до яких, зокрема належить Державна екологічна інспекція України, територіальним органом якої є позивач.

Тобто, позивач належить до контролюючих органів, які мають право на проведення перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців виключно із дозволу Кабінету Міністрів України, за виключенням випадків, передбачених п. 3 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи".

У ході розгляду справи судом також з'ясовано, що відповідач за попередній календарний рік (2014 рік) мав обсяг доходу до 20 млн. грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Доказів наявності інших обставин, які надають право контролюючому органу здійснювати перевірку відповідача без отримання дозволу Кабінету Міністрів України, позивач суду не надав.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд прийшов до висновку про неможливість призначення та проведення позивачем перевірки відповідача без дозволу Кабінету Міністрів України.

Крім того, суд також зазначає, що заявлена позивачем вимога не може бути задоволена судом, оскільки відсутній законодавчо визначений механізм зобов'язання відповідача, який є суб'єктом господарювання, допустити посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Зокрема, нормами Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", на порушення яких відповідачем посилається позивач, не передбачено можливості суду зобов'язати суб'єкта господарювання допустити контролюючий орган до проведення перевірки.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов державної екологічної інспекції у місті Києві до приватного акціонерного товариства "Оболонь" про зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову державної екологічної інспекції у місті Києві.

Копії постанови у повному обсязі направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 09 листопада 2015 року