Справа № 232/119/13-а (2а/232/2/13)
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2015 р. м. Київ К/800/16649/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області на постанову Кіровського міського суду Донецької області від 8 лютого 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області про визнання рішення неправомірним, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області про визнання неправомірними рішення № 25 від 19 жовтня 2012 року та доповнення до цього рішення від 3 грудня 2012 року, зобов'язання відповідача призначити їй пенсію на пільгових умовах з 16 жовтня 2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що не проведення атестації робочих місць, на яких вона працювала, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та підставою для відмови у зменшенні пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Кіровського міського суду Донецької області від 8 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області № 25 від 19 жовтня 2012 року та доповнення до вказаного рішення від 3 грудня 2012 року. Зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію на пільгових умовах на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 7 жовтня 2012 року.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала: з 25 грудня 1989 року по 26 вересня 1990 року - машиністом котельних установок, з 11 лютого 1991 року по 1 червня 1993 року - бункерувальником 2 розряду, з 1 червня 1993 року по 19 липня 1993 року - учнем гірничого робітника підземного, з 19 липня 1993 року по 25 серпня 1993 року - навчалась на курсах в УКК на гірничого робітника, з 25 серпня 1993 року по 10 січня 1996 року - підземним гірничим робітником 3 розряду, з 25 січня 1996 року по 12 березня 1996 року - постачальником кріпильних матеріалів шахтної поверхні 3 розряду, з 7 грудня 1998 року по 17 квітня 1999 року - машиністом котельних установок, з 12 листопада 2003 року по 9 січня 2006 року - бункерувальником 2 розряду на шахті «Кіровська» виробничого об'єднання «Шахтарськвугілля», яка надалі реорганізована в ДВАТ шахтоуправління «Кіровське», ВП «Шахтоуправління «Кіровське» ДП «Шахтарськантрацит», ДГ «Шахта «Тернопільська», ВП «Шахта «Житомирська».

16 жовтня 2012 року ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, рішенням № 25 від 19 жовтня 2012 року управління Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області відмовило позивачці у призначенні пенсії на пільгових умовах з посиланням на те, що період її роботи з 1 червня 1993 року по 22 травня 1995 року на шахтоуправлінні «Шахта «Кіровська» не зараховано до пільгового стажу за списком № 1, оскільки вперше атестацію за списком № 1 на вказаному підприємстві проведено 23 травня 2000 року. Також до пільгового стажу за списком № 2 не зараховано період роботи з 1 квітня 2004 року по 9 січня 2006 року у зв'язку з тим, що атестація професії бункерувальника не проводилася. 3 грудня 2012 року відповідач доповнив зазначене рішення та вказав, що період роботи позивачки з 1 червня 1993 року по 9 січня 1996 року на підприємстві шахтоуправління «Шахта «Кіровська» може бути зараховано для зниження пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відсутність атестації робочих місць не позбавляє позивачку права на призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_4 має необхідний стаж, який дає право на призначення вказаної пенсії зі скороченням пенсійного віку.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно п. 4 Порядку проведення атестації та підп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п. 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року (справа № 21-307а14).

Проте, суди першої та апеляційної інстанцій вищенаведених вимог не врахували. Дійшовши висновку про те, що відсутність атестації робочих місць, на яких працювала позивачка, не є підставою для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, в порушення вимог ст. 159 КАС України належним чином не з'ясували чи відноситься до стажу роботи, який дає право на призначення пільгової пенсії за списком № 1 за вказаних умов період роботи позивачки з 1 червня 1993 року по 22 травня 1995 року на шахтоуправлінні «Шахта «Кіровська», оскільки вперше атестацію робочих місць за умовами праці за списком № 1 на зазначеному підприємстві проведено у травні 2000 року. Крім того, суди належним чином не перевірили чи проводилась атестація посад або професій, які обіймала позивачка чи робіт, які вона виконувала у період з 1 квітня 2004 року по 9 січня 2006 року, за умовами праці.

Неналежне дослідження та з'ясування обставин справи призвело до передчасного висновку про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення вищенаведених норм матеріального та процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанцій в силу положень ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області задовольнити частково.

Постанову Кіровського міського суду Донецької області від 8 лютого 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк