Справа № 826/13747/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу відповідача -Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві до Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» про повне зупинення робіт,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просило:

- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за адресою: проспект Перемоги, 6 у Шевченківському районі міста Києва;

- визначити спосіб виконання судового рішення у порядку, передбаченому наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 21 жовтня 2004 року №130 «Про затвердження Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 08 листопада 2004 року №1416/10015, шляхом відключення джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощитки та вхідні двері приміщень підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (код 30603572), за адресою: проспект Перемоги, 6 у Шевченківському районі міста Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2015 року позовні вимоги - задоволено частково:

- застосовано заходи реагування до Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 68, ) шляхом зупинення роботи Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за адресою: проспект Перемоги, 6 у Шевченківському районі міста Києва, шляхом відключення джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощитки до повного усунення порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, зазначених в акті від 26 червня 2015 року №141;

- обов'язок щодо забезпечення виконання рішення покладено на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві шляхом відключення джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощитки підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за адресою: проспект Перемоги, 6 у Шевченківському районі міста Києва;

- в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуально права, із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві в особі Шевченківського районного управління проведено перевірку додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб Підприємством з іноземними інвестиціями «Амік Україна», а саме: автозаправним комплексом, який розташований та здійснює свою діяльність за адресою: місто Київ, проспект Перемоги, 6.

За результатами перевірки складено акт від 26 червня 2015 року №141, яким встановлено такі порушення у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб:

- суб'єкт господарювання здійснює господарську діяльність без декларації відповідності матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;

- відстань від АЗС при підземному зберіганні рідкого палива до громадських будівель менше 50 м;

- ширина сходів маршу на шляхах евакуації з 2-го поверху менше 1,2 м;

- підсобні (складські) приміщення, не відділені протипожежними перешкодами (протипожежними дверима з межею вогнестійкості ЕІ30 та сертифікатом відповідності системи УкрСЕПРО) від інших приміщень АЗС, відповідно до вимог ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва»;

- для зовнішнього облицювання огороджувальних конструкцій (зовнішніх стін), а також у внутрішніх шарах системи зовнішнього облицювання (утеплення) стін будівлі операторської автозаправного комплексу допускається застосування матеріалів з невизначеними показниками груп горючості;

- зовнішнє пожежогасіння АЗС не передбачено від водойми (пожежного резервуара) або не менше ніж від двох пожежних гідрантів;

-АЗС не забезпечена протипожежними водоймищами загальною місткістю резервуарів не менше 100 куб.м з розташуванням їх на відстані не більше ніж 200 м від АЗС;

- приміщення різного призначення АЗС не розподілені між собою протипожежними перешкодами або огороджувальними конструкціями з нормованими межами вогнетійкоті та межами поширення вогню по них;

- евакуаційний вихід АЗС влаштований через розсувні двері і ворота, двері;

- висота шляхів евакуації АЗС з підвального приміщення менше передбаченого розміру;

- не надано копію матеріалів заміру опору ізоляції та перевірки спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання;

- не надано акти проведення прихованих робіт на прокладання електропроводки за підвісними стелями;

- керівництво АЗС не забезпечує утримання засобів протипожежного захисту у працездатному стані та їх технічне обслуговування;

- на АЗС не здійснюється перевірка не менше одного разу на рік стан вогнезахисного покриву (просочення), за результатами якої складається акт перевірки технічного стану вогнезахисного покриву (просочення);

- розміри евакуаційних виходів з приміщень, їхні конструктивні і планувальні рішення не відповідають вимогам ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва»;

- не визначено розрахунковий час евакуації людей у разі пожежі;

- на АЗС допускається складування горючих матеріалів на відстані менше 1 м від електроустаткування та під електрощитами;

- захист АЗС від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів не виконано;

- технічне обслуговування не проводилося;

- зовнішній протипожежний водопровід АЗС не відповідає вимогам;

- не проводиться продування повітрям сповіщувачів автоматичної системи пожежної сигналізації, не рідше одного разу на рік, із занесенням результатів до журналу з технічного обслуговування;

- приміщення електрощиткової не відділено протипожежними перешкодами;

- не заборонено експлуатацію тимчасових дільниць електромережі;

- електрощити, групові електрощитки будівлі не захищені автономними системами пожежогасіння;

- приміщення з наявністю легкозаймистих речовин та горючих речовин, не обладнано системою автоматичного пожежогасіння з виводом сигналу на пульт централізованого спостереження пожежної охорони;

- територія АЗС не забезпечена бочкою з водою;

- майданчик для автоцистерни не загороджений по периметру бортиком висотою не менше як 0,2 м. Місця виїзду та в'їзду на майданчик для автоцистерни не об лаштовані підвищеннями (пандусом) з ухилом не менше 2%;

- ідентифікація об'єкта не погоджена з державною пожежною охороною;

- протипожежна відстань від споруди АЗС до дерев менше 10 м;

- на під'їздах до АЗС не влаштована додаткова смуга накопичення транспортних засобів завширшки, що дорівнює основній смузі руху;

- об'єкт не обладнано автоматизованою системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення;

- не розроблено план локалізації та ліквідації аварійних ситуацій.

Як вбачається з акта від 26 червня 2015 року №141, перевірка здійснювала у присутності начальника АЗС №11-02 ОСОБА_3, який відмовився отримати копію акта.

Вважаючи вказані порушення у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб, вчинені підприємством з іноземними інвестиціями «Амік Україна», такими, що мають за собою наслідок у вигляді застосування заходів реагування, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за адресою: проспект Перемоги, 6 у Шевченківському районі місті Києва.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов'язані застосовувати санкції, визначені законом.

Відповідно до ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Відповідно ч.1 ст.67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов'язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.69 Кодексу цивільного захисту України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови, зокрема, з питань пожежної безпеки у раз, поміж іншого, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Згідно зі ст.. 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Колегія суддів приходить до висновку, що у разі встановлення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного або часткового зупинення роботи застосовуються виключно за рішенням адміністративного суду.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що згідно з вимогами ч.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», вжиття заходів, про які просить позивач, відбувається в іншому порядку, а саме - за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Проте, судова колегія апеляційної інстанції не погоджується із зазначеним обґрунтуванням, з огляду на таке.

Згідно зі ст.1 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1442, ці Правила визначають порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

Роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Отже, діяльність відповідача - Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» - пов'язана з виробництвом продуктів нафтоперероблення, оптовою торгівлею твердим, рідким, газоподібним паливом та подібними продуктами.

Експлуатація автозаправних станцій включає в себе поняття діяльності, тобто використання автозаправних станцій за призначенням.

Відповідно ч.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб'єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Враховуючи те, що діяльність відповідача - Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» - пов'язана з виробництвом продуктів нафтоперероблення, оптовою торгівлею твердим, рідким, газоподібним паливом та подібними продуктами, позивач правомірно звернувся до суду з позовом щодо застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи відповідача.

Згідно ч.12 ст.183-2 КАС України особа має право подати заяву про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами. Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування щодо державного нагляду (контролю).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату розгляду справи, відповідачем не усунуті порушення, які є підставою для застосування заходів реагування.

Крім зазначеного, апелянт - Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна» - зазначає, що аналіз ст.. 68-70 Кодексу цивільного захисту України, свідчить, що правом звернення до адміністративного суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації об'єктів, будівельних споруд, окремих приміщень, наділений центральний орган виконавчої влади, який здійснює повноваження у сфері технологічної та пожежної безпеки та не має права передати такі повноваження своїм територіальним управлінням, яким є позивач.

Апелянт звертає увагу суду, що з даним позовом звернулось Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві, яке є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій, проте не є безпосередньо центральним органом виконавчої влади, перелік яких визначено Указом Президента України №1085 від 09 грудня 2010 року.

З приводу зазначеного колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 6 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року №20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Отже, повноваження, якими, в силу ст.. 68-70 Кодексу цивільного захисту України, наділена Державну службу України з надзвичайних ситуацій, здійснюються через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві, яке є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій, наділене повноваженнями щодо звернення до адміністративного суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації об'єктів, будівельних споруд.

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо застосування до Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» заходів реагування у вигляді (04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 68, ) шляхом зупинення роботи Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за адресою: проспект Перемоги, 6 у Шевченківському районі міста Києва, шляхом відключення джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощитки до повного усунення порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, зазначених в акті від 26 червня 2015 року №141.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Постанова окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2015 року була прийнята у порядку скороченого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Дослідивши матеріали справи та врахувавши бажання апелянта реалізувати свої процесуальні права щодо участі у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції розглядав справу у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 10 ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 183, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 17.12.2015 р.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.