Справа № 520/10642/15-а
Суддя: Рева С. В.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/520/273/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді: Рева С. В.

при секретарі Гудові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання протиправними дій відповідача, зобов'язання вчинити певні дії і утриматися від вчинення певних дії та стягнення коштів, суд -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати протиправними діїУправління ПФУ в Київському районі м. Одеси щодо відрахування (утримання) від загального розміру її пенсії за віком при повному стажі відрахування в період роботи за квітень-липень 2015 рокуу розмірі 2 701 гривня 68 копійок, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та Закону України «Про пенсійне забезпечення» без обмежень у вигляді відрахування (утримання) від загального розміру її пенсії за віком при повному стажі відрахування у період роботи на інших посадах/роботах, стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 2 701 гривня 68 копійок на відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення відповідачем вищезазначених протиправних дії, зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дії щодо відрахування (утримання) від загального розміру її пенсії за віком при повному стажі відрахування в період роботи у майбутньому з моменту винесення судового рішення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Київському районі м. Одеси та згідно пенсійного посвідчення від 27 листопада 2013 року отримує пенсію за віком. Протягом квітня, травня та червня 2015 року вона неодноразово зверталася до відповідача із заявою про надання довідки про розмір пенсії за віком при повному стажі. «10» липня 2015 року позивачці були надані довідка про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії за №5359 від «10» липня 2015 року, довідка за №5360 від «10» липня 2015 року та відомості про відрахування за №5361 від «10» липня 2015 року, відповідно до яких у квітні 2015 року її була призначена пенсія за віком при повному стажі у розмірі 4509,57 гривень, у травні 2015 року - 4509,57 гривень, у червні 2015 року - 4506,82 гривень та у липні 2015 року - 4506,82 гривень, при цьому за квітень 2015 року на руки вона отримала тільки 3801,63 гривню, за травень 2015 року - 3801,63 гривню, за червень 2015 року - 3809,82 гривень, за липень 2015 року - 3799,69 гривень, оскільки Відповідачем були проведені відрахування в період роботи за квітень 2015 року у розмірі 678,77 гривень, за травень 2015 року - 678,77 гривень, за червень 2015 року - 666,18 гривень, за липень 2015 року - 677,96 гривень.

Позивачка категорично не погоджується з діями відповідача, оскільки вважає, що виплата відповідачем їй пенсії у розмірі 85 відсотків від призначеного розміру, грубо порушує норми Конституції України та законів України, у зв'язку з чим вона й була вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом.

03.09.2015 року на адресу суду надійшло заперечення проти позову від управління Пенсійного фонду, яке мотивоване тим, що згідно інформації про реєстрацію/відсутність реєстрації фізичної особи - підприємцем станом на 22.04.2015 р. позивачка перебувала на обліку як фізична особа - підприємець. Крім того, відповідач зазначив, що для перерахунку пенсії як непрацюючому пенсіонеру, позивачу необхідно звернутись особисто до районного управління Пенсійного фонду із заявою про призначення (перерахунок) та надати повідомлення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. До того ж відповідач зазначає, що за інформацією Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про реєстрацію/відсутність реєстрації фізичної особи - підприємцем, станом на 22.04.2015 р. позивачка перебуває на обліку, як фізична особа - підприємець, у зв'язку із чим вона вважається працюючою особою на інших посадах/роботах та згідно з цим статусом їй проводиться нарахування пенсії.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, мотивуючи свою позицію тим, що відповідач, невірно розтлумачивши положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вирішив, що пенсія за віком при повному стажі, яку позивачка отримувала у квітні-липні 2015 року, а саме різниця між розміром її пенсії та розміром 150% відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, тимчасово, у період з «01» квітня 2015 року по «31» грудня 2015 року, повинна бути виплачена позивачці в розмірі 85 відсотків призначеного розміру. Більш того, як зазначає представник позивача, відповідач почав відраховувати від пенсії позивачці відрахування за період роботи, оскільки свавільне трактування відповідачем абз. 2 п. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, призвело до того, що він почав вважати, що наявність відомостей про державну реєстрацію позивачки як фізичної особи - підприємця й зайнятті їй підприємницькою діяльністю нібито підтверджує те, що вона працює на інших посадах/роботах.

Представник відповідача в судове засіданні з'явився, повідомлений належним чином, налав суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Київському районі м. Одеси та згідно пенсійного посвідчення від 27.11.2013 року отримує пенсію за віком.

У червні 2015 року позивачка, перестав отримувати пенсію у повному обсязі, звернулась до відповідача із заявою про надання довідки про розмір пенсії за віком при повному стажі, яку вона отримала 10.07.2015 року.

10.07.2015 року відповідачем було надано відповідь на заяву, а саме довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії за №5359 від 10.07.2015 року, довідку за №5360 від 10.07.2015 року та відомість про відрахування за №5361 від 10.07.2015 року, в яких зазначено, що Позивачці у квітні 2015 року була призначена пенсія за віком при повному стажі у розмірі 4509,57 гривень, у травні 2015 року - 4509,57 гривень, у червні 2015 року - 4506,82 гривень та у липні 2015 року - 4506,82 гривень. Крім того, з вмісту даних документів виходить, що за квітень 2015 року Позивачка на руки отримала тільки 3801,63 гривню, за травень 2015 року - 3801,63 гривню, за червень 2015 року - 3809,82 гривень, за липень 2015 року - 3799,69 гривень, оскільки Відповідачем були проведені відрахування в період роботи за квітень 2015 року у розмірі 678,77 гривень, за травень 2015 року - 678,77 гривень, за червень 2015 року - 666,18 гривень, за липень 2015 року - 677,96 гривень.

29.05.2015 року позивачка, не погоджуючись з вищенаведеними діями відповідача, звернулась до відповідача із скаргою, в якій зазначено, що у квітні 2015 року її була нарахована пенсія за віком при повному стажі тільки у розмірі 85% від призначеного розміру пенсії з утриманням податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Крім того, у даної скарзі вона зазначила, що 21.04.2015 року вона надала заяву, копію наказу №02-к від 27.02.2015 року та трудової книжки НОМЕР_2, що підтверджують звільнення з посади головного бухгалтер ТОВ «ЕКОСЕРВІС».

16.06.2015 року відповідач надав відповідь на скаргу, а саме лист №38/П-01 від 04.06.2015 року, в якому зазначено, що згідно інформації про реєстрацію/відсутність реєстрації фізичної особи підприємцем станом на 22.04.2015 р. позивачка перебуває на обліку як фізична особа підприємець. Крім того, у даному листі зазначено, що для перерахунку пенсії як непрацюючому пенсіонеру, позивачу необхідно звернутись особисто до районного управління Пенсійного фонду із заявою про призначення (перерахунок) та надати повідомлення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

19.06.2015 року відповідач направив на адресу позивача лист за №625/П-11 від 18.06.2015 року, яким зазначив, що згідно ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» за №5067-VІ від 05.07.2012 року до зайнятого населення належать зокрема особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств) тощо. Крім того, у даному листі зазначено, що за інформацією Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про реєстрацію/відсутність реєстрації фізичної особи підприємцем, станом на 22.04.2015 р. позивачка перебуває на обліку, як фізична особа підприємець, у зв'язку із чим вона вважається працюючою особою та згідно з цим статусом проводиться нарахування пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи у квітні 2015 року позивачці була призначена пенсія за віком при повному стажі у розмірі 4509,57 гривень, у травні 2015 року - 4509,57 гривень, у червні 2015 року - 4506,82 гривень та у липні 2015 року - 4506,82 гривень з одночасним здійсненням Відповідачем відрахування від загального розміру пенсії в період роботи за квітень 2015 року у розмірі 678,77 гривень, за травень 2015 року - 678,77 гривень, за червень 2015 року - 666,18 гривень, за липень 2015 року - 677,96 гривень.

Судом встановлено, що єдиним мотивом для здійснення відповідачем виплати пенсії позивачці урозмірі 85 відсотків від призначеного розміру, є висновок відповідача про те, що на позивачку розповсюджує свою дію абз. 2 п. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Проте, суд не погоджується з таким висновком відповідача з огляду на те, що факти державної реєстрації позивачки з 18.12.2006 р. у якості фізичної особи - підприємця та зайняття їй підприємницькою діяльністю не є підставою для того, щоб здійснювати виплату пенсії позивачу у розмірі 85 відсотків від призначеного розміру, оскільки дія абз. 2 п. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розповсюджується тільки на тих пенсіонерів, що працюють на інших посадах/роботах.

Аналізуючи ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку, що особами, які працюють на інших посадах/роботах є громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; члени колективних та орендних підприємств, сільськогосподарських кооперативів, у тому числі тих, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), громадяни України, які працюють у розташованих за межами України дипломатичних представництвах, консульських установах України, філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України); громадяни України та особи без громадянства, які працюють в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах іноземних держав, філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах іноземних підприємств та організацій, міжнародних організацій, розташованих на території України (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України); особи, обрані на виборні посади до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які отримують заробітну плату (винагороду) за роботу на виборній посаді.

У взаємозв'язку з абз. 3 п. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено, що після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється, дії відповідача щодо виплати пенсії позивачу у розмірі 85% від призначеного розміру є такими, що не відповідають умовам діючого законодавства України, оскільки факт державної реєстрації особи у якості фізичної особи - підприємця не є роботою на інших посадах/роботах.

В свою чергу, посилання відповідача у листі №38/П-01 від 04.06.2015 р. на ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», згідно якої до зайнятого населення належать зокрема особи, які забезпечують себе роботою самостійно, є некоректним, тому що в абз. 2 п. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплена норма про виплату особі пенсії у розмірі 85 відсотків від призначеного розміру у період роботи на інших посадах/роботах.

Крім того, аналізуючи норми ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку, що фізичні особи - підприємці та особи, які забезпечують себе роботою самостійно не є особами, що працюють на інших посадах/роботах, оскільки ретельний аналіз ст. 7 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено, що загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, дає суду підстави вважати, що поняття «особи, що працюють на інших посадах/роботах» та «особи, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичні особи - підприємці» не є тотожними.

Даний принцип визначається також й ст. 5 «Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», якою також встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування громадян України здійснюється за принципом обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю, та осіб, які забезпечують себе роботою самостійно (члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), громадян - суб'єктів підприємницької діяльності. Статтею 7 цих Основ встановлено, що загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню підлягають особи, які забезпечують себе роботою самостійно (члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності.Тобто законодавець розділяє ці поняття й відокремлює від фізичних осіб - підприємців та осіб, що забезпечують себе роботою самостійно, осіб, що працюють на інших посадах/роботах.

Крім того, відповідно до ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, що не заборонена законом. Ст. 42 Господарського кодексу України встановлює, що підприємницькою діяльністю є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Умовами здійснення підприємницької діяльності згідно із ст. 50 Цивільного кодексу України є повна цивільна дієздатність фізичної особи та державна реєстрація.

За визначенням ст. 42 ГКУ, підприємницька діяльність характеризується такими ознаками, як самостійність, ініціативність, систематичність, власний ризик, та спрямованість на визначений результат - одержання економічних та соціальних результатів та отримання прибутку.

Відповідно ст. 50 ЦКУ право на заняття підприємницькою діяльністю на території України не залежить від громадянства, фінансового або майнового стану громадянина. Займатися підприємницькою діяльністю на території України мають право громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства.

Також ч. 1 ст. 50 ЦКУ встановлено, що обмеження на здійснення підприємницької діяльності можуть бути встановлені Конституцією України та законами.

Згідно ч. 1. п. 3. ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» особами, які забезпечують себе роботою самостійно є особи, які займаються адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з отриманням доходу безпосередньо від цієї діяльності, члени фермерського господарства, особистого селянського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Крім того, суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що позивачка була зобов'язана надати інформацію про своє звільнення з ТОВ «ЕКОСЕРВІС» для проведення перерахунку пенсії у відповідності із законодавством України, оскільки згідно ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Дана норма встановлена й ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

До того ж, у відповідності із ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; органів доходів і зборів; роботодавців; фізичних осіб; органів реєстрації актів громадянського стану; державної служби зайнятості; фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; компанії з управління активами; зберігача; інших підприємств, установ, організацій та військових формувань. Згідно п. 3 вищезазначеної статті персональна облікова картка застрахованої особи повинна в тому числі містити й такі відомості: ідентифікаційний номер страхувальника; рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску до Пенсійного фонду за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків до Пенсійного фонду за відповідний місяць; страховий стаж; заробітна плата (дохід) для обчислення, перерахунку, індексації пенсії. Крім того, п. 6 даної статті визначено, що відомості про осіб, зазначених у п. п. 1, 2, 5 - 10, 12 - 15, 18 ст. 11 цього Закону, подаються до територіального органу Пенсійного фонду страхувальниками-роботодавцями, відповідними підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують цим особам заробітну плату, грошове забезпечення (заробіток), допомогу.

Судом встановлено, що інформацію щодо звільнення позивача з посади головного бухгалтера ТОВ «ЕКОСЕРВІС», відповідачем було отримано від ТОВ «ЕКОСЕРВІС», яке, в свою чергу, шляхом подання відповідного звіту повідомило відповідача про звільнення позивача з підприємства.

Таким чином, дії відповідача щодо відрахування (утримання) від загального розміру пенсії Позивачки за віком при повному стажі відрахування в період роботи за квітень-липень 2015 рокуу розмірі 2 701 (дві тисячі сімсот одна) гривня 68 копійок, що виникли внаслідок припущень та невірних висновків відповідача, є протиправними.

Відповідно до ст. 6 Конституції України орган виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що період державної реєстрації позивачки у якості фізичної особи - підприємця та зайняття підприємницької діяльністю не є періодом роботи на інших посадах/роботах та те, що висновки відповідача ґрунтуються лише на припущеннях та невірному тлумаченні Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 69-71, 86, 158-163, 254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання протиправними дій відповідача, зобов'язання вчинити певні дії і утриматися від вчинення певних дії та стягнення коштів - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси щодо відрахування (утримання) від загального розміру пенсії ОСОБА_1 за віком при повному стажі відрахування в період роботи за квітень-липень 2015 рокуу розмірі 2 701 (дві тисячі сімсот одна) гривня 68 копійок.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, , здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» без обмежень у вигляді відрахування (утримання) від загального розміру пенсії ОСОБА_1 за віком при повному стажі відрахування у період роботи на інших посадах/роботах.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, , грошові кошти у розмірі 2 701 (дві тисячі сімсот одна) гривня 68 копійок на відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, внаслідок вчинення Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси протиправних дії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, , утриматися від вчинення дії щодо відрахування (утримання) від загального розміру пенсії ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, за віком при повному стажі відрахування в період роботи на інших посадах/роботах з моменту винесення судового рішення.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, , на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору в сумі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 78 грн.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Рева С. В.