Справа № 2а-14748.1/10/15/0170
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2015 р. м. Київ К/9991/26073/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Заянчуковського Сергія Олеговича на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 30 червня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до старшого лейтенанта міліції Заянчуковського Сергія Олеговича, майора міліції Шаліна Михайла Олеговича про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до старшого лейтенанта міліції Заянчуковського С.О., майора міліції Шаліна М.О. про визнання протиправними дій щодо вилучення восьми системних блоків персональних комп'ютерів з метою забезпечення санкції ст. 51-2 КУпАП без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що підстав для вилучення зазначених предметів без складення протоколу про адміністративне правопорушення не було.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 30 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідачів щодо вилучення восьми системних блоків персональних комп'ютерів з метою забезпечення санкції ст. 51-2 КУпАП без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 2 жовтня 2009 року на підставі направлення 70/10-2010 року відповідачами проведена перевірка господарського об'єкту позивача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. За результатами вказаної перевірки складено протокол огляду від 2 жовтня 2009 року, в якому зазначено, що за результатами огляду восьми системних блоків персональних комп'ютерів встановлено відсутність відповідних документів, підтверджуючих законність придбання та використання програмного забезпечення (ліцензійної угоди). В протоколі огляду також зазначено про вилучення восьми системних блоків персональних комп'ютерів для забезпечення санкції ст. 51-2 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення за результатами вказаної перевірки не складався. В подальшому протокол огляду від 2 жовтня 2009 року, висновок спеціалістаи № 10/72 від 17 березня 2010 року та заява представника корпорації «Майкрософт» направлені до СДСБЕЗ Чорноморського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим для вирішення питання щодо порушення кримінальної справи в порядку ст. 97 КПК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності дій відповідачів при вилученні системних блоків персональних комп'ютерів позивача та вважав, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж, не ґрунтуються на законі.

Так, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, всупереч вимог ст.ст. 76, 159 КАС України належним чином не перевірив доводів відповідачів щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом та застосування наслідків пропуску вказаного строку, передбаченого ст. 100 КАС України, оскільки ОСОБА_5 про порушення свого права повинен був дізнатись 2 жовтня 2009 року, коли були вилучені системні блоки персональних комп'ютерів. До суду ж з позовом звернувся лише 4 жовтня 2010 року.

До того ж, суди належним чином не перевірили доводів Заянчуковського С.О. про те, що він та майор міліції Шалін М.О. не є належними відповідачами у вказаній справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 4 юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 жовтня 2015 року (справа № 21-711а15).

Розглядаючи вказану справу, суди першої та апеляційної інстанцій, належним чином не з'ясували чи підлягає вона розгляду в порядку адміністративного судочинства, чи має даний спір ознаки публічно-правового спору.

Неналежне дослідження та з'ясування обставин справи призвело до передчасних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення вищенаведених норм процесуального права, зокрема статей 76, 86, 159 КАС України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанцій в силу положень ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Заянчуковського Сергія Олеговича задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 30 червня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк