Справа № 2-а-1110/2010
Суддя: Піх Ю. Р.
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1110/10/0812
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2010 року

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Піх Ю.Р.

при секретарі: Бабенко Г.В.

за участю позивача : ОСОБА_1

судовому засіданні в залі суду цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прапорщика міліції ОСОБА_2 ІДГТС роти № 1 ОДГЗ про визнання нечинною та скасування постанови про адміністративне правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до прапорщика міліції УДАІ УМВС в Запорізькій області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що постановою інспектора по справі про адміністративне правопорушення серії АР 267899 від 30.03.2010 р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає дану постанову протиправною, такою що не відповідає нормам КУпАП, а накладене стягнення незаконним та необгрунтованим, оскільки відсутній склад правопорушення, передбачений оскаржуваною постановою ( п.2 ст.122 КУпАП України).

Відповідно до даної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень.

Керуючи автомобілем на 30.03.2010 року на трасі Харків-Сімферополь зі швидкістю близько 55-60 км /годину позивач під»їзджаючи до перехрестя позивач звернув увагу на сигнал світлофора, який був зеленим, тобто дозволяв проїзд. Порівнявшись з перехрестям, зауважив, що сигнал світлофора почав моргати але оскільки на момент ввімкнення жовтого сигналу світлофора він фактично вже перетнув стоп- лінію перед світлофором, то продовжив виконання руху одночасно пересвідчившись, що він не створює будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Після виконання проїзду, позивача зупинили працівники ДАІ, які в свою чергу знаходились на відстані близько 200-300 метрів від світлофора, на якому начебто були порушені позивачем правила дорожнього руху. Один з працівників ДАІ попросив надати документи для перевірки. Після того як позивач передав посвідчення водія, техпаспорт інспектору, він його повідомив про те, що позивач порушив правила дорожнього руху- здійснив рух на заборонений сигнал світлофора. Позивач почав пояснювати інспектору, що не вчиняв даного правопорушення, крім того це може підтвердити свідок, який їхав в машині відповідача. Не зважаючи на пояснення, інспектор склав протокол і постанову про порушення позивачем правил дорожнього руху.

Під час винесення постанови не дотримано вимоги статті 251 КУпАП , яка встановлює перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні Зокрема такими доказами могли бути технічні прилади та технічні засоби, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису. Як видно з постанови про накладення адміністративного стягнення , фото , кінозйомка чи відеозапис не проводилась. Інший же доказ по справі -протокол про адміністративне правопорушення - складений з порушенням вимог до його написання, а тому не може бути доказом у адміністративній справі.

Відповідачем не дотримано вимог КУпАП щодо порядку накладення адміністративних стягнень у частині правильності оформлення протоколу та постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, у наданих матеріалах немає жодних доказів того, що позивачем були порушені будь-які правила дорожнього руху, окрім висновку відповідача.

У зв'язку з чим позивач просить визнати нечинною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 ч. 2 КУпАП.

В судовому засіданні позивач, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, на підставі ст.128 КАС України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача.

Суд заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1, 30.03.2010 року ,керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м Запоріжжя, був зупинений відповідачем, при цьому ніяких порушень не скоїв, алев протоколі сказано, що проїхав на заборонений сигнал світлофору , чим допустив порушення п. 8.10., 8.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП. Між тим, у цьому місці траси перехрестя відсутнє.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав.

Відповідно до п. 8.11 ПДР України, передбачено, що «водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу / або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці передбаченому п.8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху».

Відповідно до п. 8.10 цих Правил, передбачено» не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху», також відповідно до п.8.10 ПДР України передбачено, що « у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12. (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуванню проїзною частиною, не- створюючи перешкод для руху пішоходів.

Отже суть цього адміністративного правопорушення полягає в тому, що водій проїхав на заборонений сигнал світлофору.

Стаття 256 КУпАП вимагає щоб протокол про адміністративне правопорушення обов'язково містив суть адміністративного правопорушення.

Виходячи з матеріалів справи, інспектором, який складав протокол та постанову про адміністративне правопорушення, не застосовувалися фото-, і кінозйомки, відеозапису. Крім того, доказів, які б підтверджували факт порушення з п. 8.10, 8.11, ПДР України, як і вини водія інспектором не зібрано та суду не представлено.

Між тим, позивач стверджував, що був зупинений відповідачем, при цьому ніяких порушень не скоїв, протокол та постанова про адміністративне правопорушення були винесені відповідачем керуючись виключно на підставі особистого рішення без надання доказів скоєння позивачем даного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, щр мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та. технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що будь-яких доказів по справі про адміністративне правопорушення, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП відповідачем не зібрано.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАІХ У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивачем були надані пояснення, згідно до яких він не згоден з викладеними у протоколі даними.

Не дивлячись на те, що згідно ст. 251 КУпАГІ, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в оскаржуваній постанові не наведена будь-яка оцінка вказаного доказу.

і

Таким чином, постанову серії АР № 267899 винесену 30.03.2010 року старшим державним інспектором ДПС не можна визнати такою, що відповідає вимогам закону, тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити строк для оскарження постанови серії АР № 267899 від ЗО березня 2010 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1.

Визнати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 267899 винесену 30.03.2010 року старшим державним інспектором ДПС роти № 1 в Запорізькій області прапорщиком міліції ОСОБА_2, такою , що винесена неправомірно та скасувати цю постанову у відношенні ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Комунарський районний суд м. Запоріжжя скарги про апеляційне оскарження у 10- денний строк з дня її проголошення.