Справа № 826/19922/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 грудня 2015 року № 826/19922/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. при секретарі судового засідання Коновалової Н.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.06.2015 №0 та № 0
за участю:

представника позивача: Маковецької Т.І. (довіреність б/н від 03.03.2015),

представника відповідача: Рогози Д.В. (довіреність № 872/9/26-55-10-03 від 02.06.2015),

на підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10.12.2015 проголосив вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.06.2015 №0 та № 0.

Позивачу було нараховано податкові зобов'язання за результатами позапланової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "БРОКБУДКЕПІТАЛ", ТОВ "ТЕССА-БУД", ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРТНЕР", за вересень 2014 року, ТОВ "ТЕСЛАБУД", ТОВ "ГРАНИТБУД", ТОВ "ТОНВЕЙ КОНСАЛТ" за жовтень 2014 року. Підставою нарахування податкових зобов'язань став висновок податкового органу про те, що укладені між позивачем та контрагентами ТОВ "БРОКБУДКЕПІТАЛ", ТОВ "ТЕССА-БУД", ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРТНЕР", ТОВ "ТЕСЛАБУД", ТОВ "ГРАНИТБУД", ТОВ "ТОНВЕЙ КОНСАЛТ" договори не спричиняють реального настання правових наслідків.

Позивач, не погоджуючись з такими висновками податкового органу, зазначає, що у період, який перевірявся податковим органом, мав фінансово - господарські відносини з контрагентами ТОВ "БРОКБУДКЕПІТАЛ", ТОВ "ТЕССА-БУД", ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРТНЕР", ТОВ "ТЕСЛАБУД", ТОВ "ГРАНИТБУД", ТОВ "ТОНВЕЙ КОНСАЛТ" , які за твердженням позивача мали реальний характер, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, надала письмові заперечення на адміністративний позов та усні пояснення. Заперечення відповідача співпадають з висновками акта перевірки № 76/26-55-10/ від 02.06.2015.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача суд , -

В С Т А Н О В И В:

В період з 30.04.2015 по 25.05.2015 Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "БРОКБУДКЕПІТАЛ", ТОВ "ТЕССА-БУД", ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРТНЕР", за вересень 2014 року, ТОВ "ТЕСЛАБУД", ТОВ "ГРАНИТБУД", ТОВ "ТОНВЕЙ КОНСАЛТ" за жовтень 2014 року та ТОВ "ТЕСЛАБУД" за листопад 2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 76/26-55-10/ від 02.06.2015, яким встановлено порушення підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пунктів 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 803241,00 грн. та порушення підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено податок на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 722917,00 грн.

18.06.2015 на підставі зазначено акту перевірки прийняті податкові повідомлення - рішення, яким збільшено суму грошового зобов'язання №0 за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1 004051,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 200810,00 грн. та № 0 за платежем податок на прибуток на загальну суму 903 646,25 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 180729,25 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" була подана скарга на податкові повідомлення - рішення №0 від 18.06.2015 та № 0 від 18.06.2015 до Головного управління ДФС у м. Києві, яка рішенням про результати розгляду первинної скарги № 12933/10/26-15-10-08-16 від 21.08.2015 залишена без задоволення, а податкові повідомлення - рішення без змін.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суть офіційного з'ясування всіх обставин у справі визначена в частинах четвертій та п'ятій статті 11 цього Кодексу, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи зобов'язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Отже, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші операції платника податків, які відповідно до статті 185 Податкового кодексу України визначені як об'єкт оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.1 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та здійснених витрат до складу валових є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та валових витрат для цілей визначення об'єктом оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та до складу валових витрат навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011.

Зазначеним листом Вищого адміністративного суду України також визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, при визначенні права платника податків на формування податкового кредиту та валових витрат, судом має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції, при цьому, суд має виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

На підтвердження факту реальності фінансово - господарських відносин з ТОВ "БРОКБУДКЕПІТАЛ" позивач посилається на те, що між ним та зазначеним товариством було укладено договір субпідряду № 150814 від 15.08.2014 та ТОВ "ТЕССА-БУД"- договір субпідряду № 1/9 від 10.09.2014

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 4.6, підпункту 6.3.1 пункту 6.3 зазначених договорів первинним документами, які мають бути складені у випадку здійснення виконання робіт за вказаним договором є акти виконаних робіт, довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), документи на підтвердження факту здійснення передачі субпідряднику зони виконання робіт, дозвільної документації, проектної документації, матеріалів необхідних для виконання робіт.

Позивачем суду документів на підтвердження факту здійснення передачі субпідряднику зони виконання робіт, дозвільної документації, проектної документації суду надано не було, які не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Акт приймання - передачі виконаних будівельних робіт до договору субпідряду №150814 від 15.08.2014 складений 30.09.2015, водночас податкові накладні на ім'я позивача виписані 16.09.2014, 17.09.2014, 23.09.2014 та 30.09.2014, при цьому доказів на підтвердження факту наявності обставин, які могли бути підставами для складання податкових накладних 6.09.2014, 17.09.2014, 23.09.2014 позивачем суду надано не було.

На підтвердження факту існування фінансово - господарських відносин з ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРТНЕР" позивач посилається на те, що між ним та зазначеним товариством було укладено договір субпідряду № 18/08-14 від 18.08.2014, водночас первинної документація, яка мала бути складена у випадку виконання робіт за вказаним договором позивачем суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

Позивач в позовній заяві та в судових засіданнях зазначив про те, що в періоді за який проводилась перевірка мав фінансово - господарські взаємовідносини з ТОВ "ТЕСЛАБУД" за договорами субпідряду № 3-09 від 12.09.2014, № 7-11 від 14.11.2014, № 5-10 від 31.10.2014.

На підтвердження факту виконання робіт за вказаними договорами позивачем надано довідку про вартість виконаних будівельних робіт*/та витрати**/, акт приймання виконаних будівельних робіт та акти приймання - передачі матеріалів лише до договору № 3-09 від 12.09.2014, у той час, як відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2, 4.6, підпункту 6.3.1 пункту 6.3 договорів субпідряду № 3-09 від 12.09.2014, № 7-11 від 14.11.2014, № 5-10 від 31.10.2014 первинним документами, які мають бути складені у випадку здійснення виконання робіт за вказаним договором є акти виконаних робіт, довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), документи на підтвердження факту здійснення передачі субпідряднику зони виконання робіт, дозвільної документації, проектної документації, матеріалів необхідних для виконання робіт.

На підтвердження факту існування фінансово - господарських відносин з ТОВ "ГРАНИТБУД" позивач посилається на те, що між ним та зазначеним товариством було укладено договір підряду № 15/09 від 15.09.2014.

Відповідно до пунктів 1.2, 3.1, 5.1 зазначеного договору первинним документами, які мали бути складені у випадку здійснення надання послуг, є докази на підтвердження передання зони виконання робіт, "Кошторис на виконання робіт", акт виконаних робіт, довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), водночас позивачем документів на підтвердження факту передання зони виконання робіт субпідряднику суду надано не було, які не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

Позивачем на підтвердження факту наявності фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "ТОНВЕЙ КОНСАЛТ" надано суду видаткову накладену № 76 від 23.10.2014 в якій зазначено, що у мовою продажу є рахунок від 23.10.2014, якого суду надано не було, та податкову накладну № 14 від 23.10.2014. Доказів на підтвердження факту транспортування товару, поставленого за твердження позивача ТОВ "ТОНВЕЙ КОНСАЛТ" позивачем суду надано не було.

Пояснень щодо порядку проведення фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "ТОНВЕЙ КОНСАЛТ" за відсутності укладеного договору позивачем суду надано не було.

Доказів на підтвердження фату здійснення перерахування коштів контрагентам ТОВ "БРОКБУДКЕПІТАЛ", ТОВ "ТЕССА-БУД", ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРТНЕР", ТОВ "ТЕСЛАБУД", ТОВ "ГРАНИТБУД", ТОВ "ТОНВЕЙ КОНСАЛТ" коштів за виконані, за твердженням позивача, роботи та поставлений товар позивачем суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів

З огляду на викладене, враховуючи те, що, як було встановлено судом, позивачем не надано достатніх первинних документів, які мали складатися відповідно до умов договорів укладених з контрагентами ТОВ "БРОКБУДКЕПІТАЛ", ТОВ "ТЕССА-БУД", ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРТНЕР", ТОВ "ТЕСЛАБУД", ТОВ "ГРАНИТБУД", ТОВ "ТОНВЕЙ КОНСАЛТ" та доказів на підтвердження здійснення оплати за виконані, за твердженням позивача, роботи та поставлений товар, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження реальності та товарності фінансово - господарських відносин з ТОВ "БРОКБУДКЕПІТАЛ", ТОВ "ТЕССА-БУД", ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРТНЕР", ТОВ "ТЕСЛАБУД", ТОВ "ГРАНИТБУД", ТОВ "ТОНВЕЙ КОНСАЛТ", а отже не доведено факт надання виконання робіт та поставки товару.

З урахуванням наведеного, враховуючи те, що позивачем не доведено товарності та реальності господарських правовідносин з контрагентами ТОВ "БРОКБУДКЕПІТАЛ", ТОВ "ТЕССА-БУД", ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРТНЕР", ТОВ "ТЕСЛАБУД", ТОВ "ГРАНИТБУД", ТОВ "ТОНВЕЙ КОНСАЛТ", суд дійшов висновку про відсутність у позивача правових підстав для формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування по взаємовідносинам з зазначеними контрагентами.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов