Справа № 22-а-20479/11
Суддя: Савіна Г.О.
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 10.3.1 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Савіної Г.О.,

суддів: Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу (далі УПФУ в Довгинцівському районі) про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни посилаючись на те, що має статус «дитини війни», тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про соціальний захист дітей війни» для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, проте відповідачем таке підвищення виплачувалось не в повному обсязі, тому просив суд поновити йому пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод і інтересів, визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу по нарахуванню та виплаті щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії, стягнути з відповідача на його користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за період з 01.01.2006 року по 31.08.2009 року в розмірі 4387 грн., а також зобовязати відповідача надалі нараховувати йому щомісячну соціальну державну допомогу, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, визнано неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу по нарахуванню та виплаті щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_3 недоотриману щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2009 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 171 грн. В іншій частині позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни після відновлення Рішенням Конституційного суду України дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в попередній редакції, неможливість застосування показника мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин, правомірність його дій відносно виплати допомоги особам, на яких поширюється дія Закону «Про соціальний захист дітей війни» у відповідності до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року № 530. Крім того, судом не звернуто увагу на пропуск позивачем річного строку звернення до суду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримує пенсію за віком та у відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з доведеності факту протиправної бездіяльності відповідача відносно виконання приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.08.2009 року, що призвело до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, й обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідні суми на його користь.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон) від 18.11.2004 року № 2195-IV дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року дію ст. 6 зазначеного закону на 2006 рік зупинено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року, який набрав чинності з 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» запроваджені не були.

Закони України «Про державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року та «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати запроваджені не були.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема п. 12 ст. 71, було зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 по справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, з 01 січня 2007 року по 08 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а починаючи з 09 липня 2007 року знову діє положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено підвищення пенсії дітям війни на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Зазначені зміни набрали чинності з 01 січня 2008 року.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 по справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин у звязку з поширенням на них дії однакових юридичних актів, та враховуючи те, що в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року відповідач не здійснював перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії ОСОБА_3, а з 22 травня 2008 року по теперішній час здійснює підвищення до його пенсії тільки у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с. 10), дійшов вірного висновку про дію в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004 року й обґрунтовано визнав бездіяльність відповідача щодо виплати підвищення до пенсії за вказані періоди протиправною.

Погоджується колегія суддів із висновком суду першої інстанції щодо права позивача на перерахунок підвищення до його пенсії як дитині війни з 01 січня 2009 року по 31 серпня 2009 року, оскільки положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2009-2010 роках не змінювались і її дія не призупинялася, а розмір підвищення відповідачем не коригувався.

Визначаючи розмір щомісячного підвищення до пенсії, який повинен нараховувати та сплачувати відповідач на користь позивача, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно застосував розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч.1 ст. ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, встановленого чинним законодавством на кожний бюджетний рік, зокрема ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» й ст. 54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» та ч. 5 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної зарплати.

У звязку з цим доводи відповідача щодо неврегульованості на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Безпідставними вважає колегія суддів й доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати соціальної допомоги в розмірі, визначеному п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530, з огляду на те, що вказаний нормативний акт суперечить діючим положенням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які мають пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Вирішуючи питання щодо неправомірності дій відповідача в частині виплати пенсії позивачу без урахування підвищення, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.08.2009 року, судом першої інстанції не враховано положення ч. 2 ст. 99 КАС України, згідно якої для захисту прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та всупереч ч. 2 ст. 100 КАС України не розглянув питання позивача щодо визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною.

Як убачається із матеріалів справи позивач із адміністративним позовом звернувся до суду 16 квітня 2010 року, однак колегія суддів вважає, що позивачем з поважних причин пропущений строк звернення до адміністративного суду, який визначено ст. 99 КАС України, оскільки про внесені зміни до законодавства України позивач дізнався лише з засобів масової інформації, коли масово стали обговорюватися порушення прав осіб, які мають статус «дітей війни», відповідачем же не було своєчасно повідомлено про зміни в пенсійному законодавстві, які передбачали підвищення пенсії особам, які відносяться до категорії «діти війни» з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2008 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Висновок суду першої інстанції про відмову у позові в частині стягнення з відповідача на користь позивача недоплачену надбавку до пенсії в розмірі 4387 грн. не мотивовано.

Однак згідно з п. 2.2 п.п. 6 Положення Про ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в районах, містах і районних у містах, відповідач відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу по похованню та інші види виплати відповідно до чинного законодавства. Нарахування позивачу соціальної державної допомоги є компетенцією ОСОБА_2 Пенсійного фонду України і суд не може виконувати функції цього органу в частині нарахування конкретної суми соціальної допомоги.

Судом безпідставно та всупереч п. 34 Декрету кабінету Міністрів України «Про державне мито», ч. 1 ст. 94 КАС України стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати: 51,00 грн. по оплаті судового збору та 120,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нову постанову, відповідно до п. 3 ст. 198 КАС України про задоволення позовних вимог в частині захисту прав позивача, шляхом визнання дій відповідача щодо не нарахування та виплати позивачу за період з 09.07.2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2009 року надбавки до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» неправомірними та зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу надбавку до пенсії за вказані періоди згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка було виплачена у ці періоди. В решті позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України з Державного бюджету України підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37,00 грн.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

Поновити ОСОБА_3 процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу по нарахуванню та виплаті ОСОБА_3 щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_3 недоотриману щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2009 року згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37,00 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу недоплаченої щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії за період з 01.01.2006 року по 31.08.2009 року в розмірі 4387 грн. відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: В.П.Турік

ОСОБА_4