Справа № 826/12231/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Нечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Енсто Україна" до Київської міської митниці ДФС за участю третьої особи - Головного управління державної казначейської служби у м. Києві про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, третя особа Головне управління державної казначейської служби у м. Києві, в якому просив суд:

визнати протиправною відмову Київської міської митниці ДФС щодо повернення надміру сплачених коштів, викладену у формі листа від 26.02.2015 №1185/10/26-70-25-02;

зобов'язати Київську міську митницю ДФС вчинити певні дії, а саме: підготувати висновок щодо повернення надмірно сплачених грошових коштів ПрАТ "Енсто Україна" за митними деклараціями від 31.07.2014 №100250001/2014/016821, від 11.08.2014 №100250001/2014/017443, від 11.08.2014 №100250001/2014/017323, від 18.08.2014 №100250001/2014/017773 та від 18.08.2014 №100250001/2014/017764, визначений пунктом 7 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань від 30.12.2013 №882/1188, пунктом 4 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618 та направити його до Головного управління державної казначейської служби у м. Києві.

Мотивуючи наведені вимоги, позивач зазначив, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, було визнано протиправним та скасоване рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 31.07.2014 р. №100250001/2014/000153/2, у зв'язку із чим сплачені позивачем відповідно до скасованого рішення митні платежі у розмірі 348972,27 грн. підлягають поверненню. Товариство наголошує на тому, що зверталося у визначеному чинним законодавством порядку до відповідача із заявою про повернення надміру сплачених коштів, але митним органом, всупереч вимогам Порядку № 882/1188 та Порядку № 618 не було складено відповідний висновок та протиправно відмовлено у поверненні відповідних коштів листом від 26.02.2015 №1185/10/26-70-25-02.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року позов задоволено повністю.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач діяв згідно з вимогами законодавства, у свою чергу підстави для відмови у задоволенні його заяви про повернення коштів є вичерпними і у межах спірних правовідносин існування таких підстав встановлено не було, що, за висновком суду, свідчить про протиправну відмову Київської міжрегіональної митниці Міндоходів в поверненні з державного бюджету надмірно сплачених коштів та наявність правових підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій митний орган, посилаючись на порушення окружним судом норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати, та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування власних доводів апелянт зазначив, що під час митного оформлення декларант самостійно розрахував та сплатив митні платежі в сумі, що підлягала сплаті, а отже кошти за митною декларацією не є надмірно сплаченими, а є такими, що сплачені у самостійно визначеному розмірі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції установлено, що позивачем 28.07.2014 подано до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів митну декларацію №100250001/2014/016519 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару "обігрівачі кімнатні електричні (конвектори) з елементами регулювання, для обігріву приміщень", придбаних за контрактом купівлі-продажу від 23.07.2014 № ЕF180212.

За наслідками розгляду декларації контролюючий орган прийняв рішення від 31.07.2014 №100250001/2014/000153/2 про коригування митної вартості ввезених товарів.

На підставі цього рішення здійснено митне оформлення названого товару за митними деклараціями від 31.07.2014 №100250001/2014/016821, від 11.08.2014 № 100250001/2014/017443, від 11.08.2014 №100250001/2014/017323, від 18.08.2014 №100250001/2014/017773 та від 18.08.2014 №100250001/2014/017764.

Поряд із цим, декларант оскаржив рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 31.07.2014 № 100250001/2014/000153/2 у судовому порядку.

За результатами розгляду спору постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2014 у справі №826/14460/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015, позовні вимоги ПрАТ "Енсто Україна" задоволені повністю - визнано протиправним та скасовано оскаржуване рішення митного органу.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до Київської міської митниці ДФС із заявою від 30.01.2015 р. №3 щодо повернення грошових коштів у загальному розмірі 348972,27 грн., надміру сплачених на підставі ВМД від 31.07.2014 №100250001/2014/016821, від 11.08.2014 № 100250001/2014/017443, від 11.08.2014 №100250001/2014/017323, від 18.08.2014 №100250001/2014/017773 та від 18.08.2014 №100250001/2014/017764.

Митний орган, листом від 26.02.2015 №1185/10/26-70-25-02 відмовив у поверненні надміру сплачених коштів у розмірі 348972,27 грн. на тій підставі, що питання повернення коштів не було предметом розгляду у справі №826/14460/14, а отже, правові підстави для повернення коштів з Держбюджету України, у сумі зазначеній в заяві, у Київської міської митниці ДФС відсутні.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 24 Митного кодексу України (у редакції від 13.03.2012) кожна особа має право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у Митному кодексі України (далі за текстом - МК) немає. Але воно міститься в податковому законодавстві.

Відповідно до пункту 27 частини першої статті 4 Митного кодексу України поняттям "митні платежі", з-поміж іншого, охоплюється ПДВ із ввезених на митну територію України товарів (продукції). Згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, правила якого застосовуються до відносин, пов'язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статися помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів. Важливо, що в основі таких дій не було умисних протиправних дій суб'єктів правовідносин, діяльність яких пов'язана із визначенням і справлянням митних платежів.

Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані.

Так, згідно із частинами першою-четвертою статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (далі - БК) та Податкового кодексу України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до пунктів 43.1- 43.5 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 2 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 під № 1097/14364; далі - Порядок повернення коштів) цей Порядок на виконання вимог статті 43 ПК визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Згідно з абзацами першим, другим, дванадцятим пункту 1, пунктами 2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку повернення коштів для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 ПК України і статті 45 БК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі №21-207а14, від 24 березня 2015 року у справі №21-3а15.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Наведені положення дають підстави для висновку, що повернення платникові надмірно сплачених платежів можливе за наявності факту надмірної сплати коштів, звернення платника до відповідного органу у встановленому законодавством порядку та відсутність у такого платника на час звернення будь-якої заборгованості по сплаті обов'язкових платежів, податків чи зборів.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок коригування митним органом митної вартості товарів, що ввозились ПрАТ "Енсто Україна" за митними деклараціями від 31.07.2014 №100250001/2014/016821, від 11.08.2014 №100250001/2014/017443, від 11.08.2014 №100250001/2014/017323, від 18.08.2014 №100250001/2014/017773 та від 18.08.2014 №100250001/2014/017764, позивачем було надміру сплачено суму податку на додану вартість на підставі рішення Київської регіональної митниці від 31.07.2014 № 100250001/2014/000153/2 про визначення митної вартості, всього в розмірі 348972,27 грн., що встановлено рішеннями судів у справі №826/14460/14.

Сума сплаченого мита та податків зазначена у названих деклараціях.

Обставини перерахування платежів сторонами не оспорюються, крім того, матеріали справи свідчать, що після прийняття митним органом рішення про визначення митної вартості, увезений позивачем товар було випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання.

За результатами розгляду адміністративної справи №826/14460/14, постанова у якій набрала законної сили, зазначене рішення митного органу визнано протиправним та скасовано.

Вищий адміністративний суд України звертав увагу судів, що скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта (п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі»).

Поряд із цим, обставини відсутності у платника на час звернення до митного органу податкового боргу сторонами не оскаржуються.

Згідно з частиною третьою статті 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Отже, у судовому порядку визнано протиправність рішення митного органу, яке зумовило надмірну сплату сум митних платежів (в тому числі податку на додану вартість), а тому такі суми платежів відповідно до вимог чинного законодавства підлягають поверненню в порядку і на умовах, встановлених у ст. 301 МК України, ст. 43 ПК України і ст. 45 БК України, з дотриманням процедури, врегульованої чинними Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії.

Судом першої інстанції, з урахуванням наявних у матеріалах доказів, встановлено, що позивачем дотримано встановлену законом процедуру звернення до відповідного митного органу про повернення надміру сплаченого податку на додану вартість.

Відповідач не спростував цих обставин належними і допустимими у розумінні статті 70 КАС України доказами.

У відповідності до наведених приписів Порядку № 618 підставою для відмови митним органом заявнику у поверненні надмірно сплачених митних платежів може бути або невідповідність поданих документів вимогам цього порядку, або відсутність переплати.

Водночас, відповідач відмовив декларанту у поверненні надміру сплачених коштів у розмірі 348972,27 грн. на тій підставі, що питання повернення коштів не було предметом розгляду у справі №826/14460/14, що вбачається зі змісту листа митного органу від 26.02.2015 №1185/10/26-70-25-02.

Тобто, наведені відповідачем підстави для відмови не відповідають вимогам закону, водночас судом установлено недотримання митним органом процедури розгляду заяви про повернення надміру сплачених коштів.

Аналогічним правовідносинам надавав правову оцінку і Верховний Суд України у постанові від 3 листопада 2015 року (справа 21-422а15).

За таких обставин, враховуючи протиправність рішення митного органу про визначення митної вартості товарів, не спростований факт надмірної сплати суми податку на додану вартість, та вчинення позивачем дій, передбачених ст. 301 МК України і ст. 43 ПК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком № 618, суд першої інстанції прийшов до правильного, на думку апеляційного суду, висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу суду, що під час здійснення митного оформлення декларант самостійно розрахував та сплатив митні платежі в сумі, що потребувала сплаті, а отже кошти за митною декларацією не є надмірно сплаченими, а є такими, які сплачені позивачем самостійно. Крім того апелянт зазначив, що кошти не обліковуються на рахунках митного органу.

До цих тверджень колегія суддів відноситься критично, оскільки вказані вище обставини не були підставою для відмови в задоволенні заяви ПрАТ "Енсто Україна" про повернення коштів, відповідних відомостей лист від 26.02.2015 №1185/10/26-70-25-02 не містить. Це свідчить, що вони не були враховані Митницею при відмові позивачу в задоволенні його заяви.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо порушення окружним судом норм матеріального і процесуального права, не знайшли свого підтвердження, натомість, на думку колегії суддів, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Енсто Україна" до Київської міської митниці ДФС за участю третьої особи - Головного управління державної казначейської служби у м. Києві про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 17 грудня 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.