Справа № 0870/2931/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Київ К/800/29185/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Запорізької митниці Державної митної служби України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Запорізької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної митної служби України та Запорізької митниці, у якому просила: поновити її на державній службі в митних органах України на посаді головного інспектора сектору по контролю за класифікацією та кодуванням товарів відділу митних платежів Запорізької митниці, визнавши протиправним та скасувавши у відповідній частині наказ Державної митної служби України №442-к від 01.03.2012 «Про припинення перебування на державній службі», підписаний головою Державної митної служби України Калєтніком І.Г.; стягнути з Запорізької митниці на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.03.2012 по 07.06.2012 у розмірі 8138 грн. 97 коп.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України № 442-к від 01.03.2012 «Про припинення перебування на державній службі», підписаний головою Державної митної служби України Калєтніком І.Г., в частині припинення перебування на державній службі ОСОБА_4. Поновлено ОСОБА_4 на державній службі в митних органах України на посаді головного інспектора сектору по контролю за класифікацією та кодуванням товарів відділу митних платежів Запорізької митниці. Стягнуто з Запорізької митниці на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.03.2012 року по 07.06.2012 року у розмірі 8138,97 грн. (вісім тисяч сто тридцять вісім гривень 97 коп.)

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, один із відповідачів (Запорізька митниця Державної митної служби України) звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, відмовити у задоволенні позовних вимог.

Другий відповідач письмових заперечень або доповнень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надав. Натомість позивач у письмових запереченнях просив касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що Наказом Державної митної служби від 01.03.2012 року №442-к «Про припинення перебування на державній службі» позивача звільнено із займаної посади з підстав, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу», тобто за порушення Присяги.

Вказаний Наказ був прийнятий на підставі проведеної службової перевірки правомірності дій чи бездіяльності посадових осіб Запорізької митниці при здійсненні митного контролю та митного оформлення товару «Бій та непридатні до використання абразивні матеріали та інструмент...», що надходив протягом 2011 року на адресу ПП «КОР-Д», де виявлено, що старшим інспектором ОСОБА_4., під час винесення рішення про визначення коду товару не розглядалась можливість класифікації товару за кодом згідно з УКТЗЕД (карбід кремнію) та не вивчалась інша додаткова доступна інформація, особливо щодо виробника продукції, у зв'язку з чим прийняла рішення про визначення коду даного товару не маючи на те повної інформації про характеристики такого товару, які є визначальними для його класифікації. При цьому, будучи наділеною повноваженням отримувати від декларанта додаткові документи, використовувати довідкову інформацію з мережі Інтернет не вчинила жодних дій спрямованих на їх отримання та прийняття обґрунтованого й правильного рішення.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій зазначили, з чим погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що відповідачі не довели факт недотримання позивачем своїх посадових обов'язків визначених у посадовій інструкції, та протиправно кваліфікували як порушення присяги Державного службовця.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу України посадові особи митної служби України, вперше прийняті на службу до митних органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон №3723) передбачено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої у статті 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині другій статті 17 Закону №3723: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону №3723 за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Частиною другою цієї статті передбачено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону №3723 регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів митного контролю, здійснюється згідно з цим Законом, якщо інше не передбачено законами України.

Статтею 408 МК передбачено, що правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом і лише в частині, що ним не регулюється, - Законом №3723.

Відповідно до частини другої статті 410 зазначеного Кодексу у митній службі України діє Дисциплінарний Статут, який затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Статуту зазначено, що цей Статут визначає суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому, в абзаці другому преамбули Статуту визначено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог Закону №3723.

Відповідно до статті 21 Статуту порушення службової дисципліни - це протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема, невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій, які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, належать: 1) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників; 2) порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою з'ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Застосуванню дисциплінарного стягнення у виді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби України від 13 серпня 2010 року №918 затверджено Інструкцію про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України (далі - Інструкція). Пунктом 1.1 Інструкції визначено приводи, підстави, мету, порядок призначення і проведення службового розслідування, прийняття за ним рішень, виконання цих рішень, формування матеріалів службового розслідування у справі, а також права та обов'язки посадових осіб митної служби України під час їх проведення.

Згідно з абзацом дев'ятим пункту 1.2 Інструкції службове розслідування - це комплекс заходів, що здійснюються в межах компетенції відповідно до цієї Інструкції з метою повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин вчинення посадовою особою дисциплінарного або іншого правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, виявлення причин і умов, що сприяли його вчиненню, встановлення наявності (відсутності) вини, її ступеня, а також установлення інших подій, обставин, що потребують з'ясування під час проведення таких заходів. За пунктом 1.4 Інструкції з'ясування обставин порушення трудової дисципліни посадовими особами митної служби здійснюється відповідно до вимог Кодексу законів про працю України, Закону № 3723, Статуту та правил внутрішнього трудового розпорядку митного органу.

Системний аналіз спеціальних і загальних норм, наведених у статті 21, частині першій статті 22, статті 31 Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону № 3723, свідчить, що за вчинення посадовими особами митної служби України порушень службової дисципліни, дисциплінарних правопорушень допускається застосування дисциплінарних стягнень, визначених у частині другій статті 22 Статуту, частині другій статті 9 Закону №3723, найбільш суворим з яких є звільнення. У пункті 6 частини першої статті 30 Закону №3723 визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Отже і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців може бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушення.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності повинен бути не меншим, ніж під час звільнення з митного органу за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарна відповідальність посадових осіб митної служби України врегульована спеціальним законодавством, у тому числі й нормами Статуту. Норми Закону №3723 можуть застосовуватися щодо посадових осіб митної служби у тій частині, що не врегульована спеціальним митним законодавством, у тому числі й нормами Статуту. Оскільки припинення державної служби на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону № 3723 є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, то неможливість застосування до посадової особи митної служби дисциплінарних стягнень аж до звільнення з митного органу повинно бути мотивовано. Розділом 4 Статуту визначено види дисциплінарних стягнень та порядок їх застосування, чітко врегульована процедура їх застосування, внаслідок чого забезпечується належний захист законних прав та інтересів працівників при вирішенні питань про притягнення їх до дисциплінарної відповідальності.

Передумовою такого звільнення є ретельне службове розслідування, порядок проведення якого регулюється Інструкцією. При цьому, необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення може бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення з митного органу, які є санкціями різних рівнів відповідальності й не можуть застосовуватися як альтернативні. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Аналогічний висновок щодо правильного застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 21 травня, 4 червня, 17 вересня, 8, 22 жовтня, 03 грудня 2013 року, 21 січня та 22 квітня 2014 року (№№21-403а12, 21-167а13, 21-231а13, 21-262а13, № 21-375а12, № 21-379а13, №21-479а13, № 21-90а14 відповідно).

Щодо доводів заявника касаційної скарги про не здійснення судами попередніх обрахунку суми, що підлягає стягненню під час задоволення вимоги про оплату праці, то вони приймаються колегією суддів Вищого адміністративного суду України до уваги, як обґрунтовані, однак вбачаючи, що сума заборгованості по заробітній платі, яка виникла за час вимушеного прогулу позивача з 03.03.2012 року по 07.06.2012 року арифметично визначена вірно, то підстав скасовувати оскаржувані рішення судів в цій частині, не має.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Запорізької митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Запорізької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець