Справа № 804/9530/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2015 р. Справа № 804/9530/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Павлоградського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
Павлоградський міськрайонний центр зайнятості звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 6 432,11 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок порушення відповідачем вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивачем витрачено кошти на перепідготовку відповідача за професією «кухар» та на компенсацію фактичних витрат на проїзд у розмірі 1 423, 73 грн.
Позивач у судове засідання не прибув. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення повістки рекомендованим поштовим відправленням на адресу відповідача, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте на адресу суду повернувся конверт у звязку із неврученням. Заяв, клопотань або заперечень на позов до суду не надходило. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Згідно статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.
ОСОБА_3 звернулась до Павлоградського міськрайонного центру зайнятості з питань пошуку роботи та в період з 20.11.2014 року по 11.03.2015 року перебувала на обліку в якості безробітного.
Наказом від 24.11.2015 р. №НТ141124 відповідачу надано статус безробітного.
25.11.2014 року ОСОБА_3 звернулась до позивача з заявою про направлення її на курси по професії «Кухар» з 26.11.2014 року.
Згідно з табелем обліку відвідування занять за лютий та березень 2015 року відповідач не відвідування заняття.
Позивачем на адресу ОСОБА_3 було направлено листа вих. №235 від 09.02.15р. з проханням повідомити Павлоградський міськрайонний центр зайнятості про причини пропуску занять, пояснень щодо поважності причин відповідачем надано не було.
У звязку з наведеним, наказом Міжшкільного навчально-виробничного комбінату трудової та професійної підготовки і профорієнтації школярі та молоді м.Павлоград №36 від 10.03.2015 року ОСОБА_3 з 11.03.2015 року було відраховано з навчання.
Наказом директора Павлоградського міськрайонного центру зайнятості від 16.03.2015 року № 99 було прийнято рішення про стягнення з відповідача коштів, виплачених на професійне навчання, включаючи суму виплаченої матеріальної допомоги в період професійного навчання, витрат на проїзд до місця навчання і назад та витрат на проживання, у розмірі 1 423, 73 грн.
Наказом №НТ 150311 від 11.03.2015р. реєстрація відповідача як безробітного припинена у звязку з припиненням професійного навчання без поважних причин у відповідності до приписів абзацу 21 підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, переєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини врегульовані Законами України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення» та Порядком надання матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України 31.05.2013 № 318/655.
Відповідно до вищезазначеного Порядку пункту 1.2 Професійне навчання безробітних організовується на замовлення роботодавця або для самозайнятості, провадження підприємницької діяльності, поточної та перспективної потреби ринку праці з урахуванням побажань безробітних і здійснюється у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах Державної служби зайнятості України, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання (далі - навчальні заклади) або безпосередньо у роботодавців - замовників кадрів за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд).
Згідно з пунктом 2.2 Порядку У разі виявлення бажання зареєстрованим безробітним пройти професійне навчання територіальний орган за місцем реєстрації особи як безробітної укладає договір з безробітним та видає йому направлення на професійне навчання до навчального закладу за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку. Безробітний зараховується до навчального закладу на підставі направлення на професійне навчання.
Пунктом 2.4 Порядку передбачено , що у разі направлення безробітного на професійне навчання до навчального закладу, що розташований не за місцем реєстрації його як безробітного та/або не за місцем реєстрації його місця проживання чи перебування, такий безробітний забезпечується місцем проживання на період навчання, йому видається направлення на проживання за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, та компенсуються витрати на проїзд до місця навчання та у зворотному напрямку за добу до початку навчання та за добу, що настає після закінчення навчання.
У разі направлення безробітного на професійне навчання йому компенсуються витрати на проїзд до місця навчання та у зворотному напрямку за кожен день навчання.
Безробітному компенсуються витрати на проїзд транспортом загального користування (в тому числі міським) (крім таксі) на підставі квитків або довідки транспортного підприємства про вартість проїзду при відсутності квитків, табеля відвідування занять безробітним за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, маршрутного листа за формою, наведеною у додатку 4 до цього Порядку, та у разі компенсації проїзду до місця проходження виробничого навчання (практики) відповідно до витягу з наказу навчального закладу про направлення його на виробниче навчання (практику).
Згідно з пунктом 2.1 Порядку у разі припинення безробітним професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання.
Поважними причинами дострокового припинення безробітним професійного навчання вважаються:
працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту) або забезпечення роботою самостійно;
поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили;
набрання законної сили вироком суду про засудження особи до позбавлення волі, обмеження волі, арешту (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням), застосування судом примусового лікування особи;
подання заяви про здійснення догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку або закінчення періоду, визначеного у медичному висновку;
смерть безробітного або визнання його за рішенням суду померлим або безвісно відсутнім, недієздатним чи обмежено дієздатним;
подання довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією з висновком про умови і характер праці;
стан здоровя безробітного, який має медичні протипоказання щодо продовження навчання за професією (спеціальністю, напрямом або галуззю знань) або працевлаштування за набутою професією (спеціальністю), що підтверджено документально;
призначення безробітній жінці допомоги у звязку з вагітністю та пологами та інше.
Статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що безробітні зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно з приписами частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_4 коштів, виплачених на професійне навчання, у розмірі 1 423, 73 грн., є обґрунтованими.
Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму у встановлені строки відповідач не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів її погашення або оскарження вимоги станом на день розгляду справи не надано, а судом самостійно на виконання вимоги статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України не виявлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Павлоградського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1