Справа № 22-а-21215/11
Суддя: Барильська А.П.
Дата ухвалення: 2011-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.2(ІV) ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Карнаух В.В.,Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бадалян Н.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 30 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради м.Кривого Рогу про визнання відмови в перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги неправомірною та стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (надалі - УПСЗН) про визнання відмови в перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги неправомірною та стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги, посилаючись на те, що відповідач, в порушення ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виплачував йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 3-ї групи, щорічну допомогу до 5 травня за 2007, 2008 та 2009 роки не в повному обсязі.

Просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови виплати недоплаченої суми щорічної одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги за 2007, 2008 та 2009 роки та стягнути на його користь різницю недоплаченої щорічної одноразової допомоги.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу 30 березня 2010 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. При цьому посилається на те, що судом не враховано, що допомогу до 5 травня відповідач за 2007,2008,2009 рік виплатив йому у розмірі значно нижчому, ніж передбачено законодавством; що відповідно до ст. 257 ЦК України ним не пропущено строк позовної давності із зверненням до суду за 2007,2008 р.р., а за 2009 рік він не пропустив річний строк .

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2М підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, є інвалідом 3-ї групи, у звязку з чим УПСЗН виплачує йому щорічно разову грошову допомогу до 5 травня як інваліду війни.

Відмовляючи в задоволенні позову, ОСОБА_2 за 2007, 2008 роки суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом порушених прав, та відповідач наполягав на застосуванні наслідків його пропуску.

Однак колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування на 2007р. ,2008 р. та 2009 рік норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги до 5 травня, учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі, передбаченому ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту».

Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»встановлено, що для інвалідів ІІІ групи встановлюється виплата щорічної разової допомоги до 5-го травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»у 2008 році було внесено зміни до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до яких вона була викладена в наступній редакції: «Щорічно до 5-го травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Судом встановлено, що 12.04.2007 року ОСОБА_2 було сплачено 300,00 грн. в рахунок щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня, як інваліду війни (ЧАЕС) 3 групи, за 2007 рік; 02 квітня 2008 року було сплачено 350,00 грн. - за 2008 рік; 09 квітня 2009 року було сплачено 380,00грн., що підтверджується довідкою УПСЗН (а.с.8) сторонами вказані обставини не оспорюються.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати), ст..13 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантій їх соціального захисту» та рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, відповідно до яких положення пункту 20 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік , згідно якого розтлумачено ст.95 Конституції України, яка в сукупності зі ст. 38 Бюджетного Кодексу України визначає вичерпний перелік правовідносин,які повинні регулюватися законом про Держбюджет встановлення тільки доходів та видатків на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків , пільг компенсацій і гарантій , передбачених іншими законами України. Конституція України не дає закону про «Держбюджет» вищої юридичної сили стосовно інших законів, а тому положення Законів України « Про Державний бюджет України на 2007 рік та на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними. Ці висновки є загальнообов'язковими для всіх судів України.

З огляду на те, що допомога ОСОБА_2 виплачена в квітні 2007 року до прийняття рішення Конституційним Судом України 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та в квітні 2008 року до прийняття рішення Конституційним Судом України 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, то відповідач неправомірних дій щодо позивача за 2007 та 2008 р.р. не вчиняв, оскільки іншого розміру допомоги на час виплати не було, а рішення Конституційного Суду України не має зворотної дії.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за 2007, 2008 роки слід відмовити, за недоведеністю позовних вимог.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, дія якої відновлена Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, щорічно до 5 травня інвалідам війни 3-ї групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

На час виплати у 2009 році ОСОБА_2 суми допомоги до 5 травня дія ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо розміру такої допомоги зупинена не була.

Обмежень щодо виплати щорічної разової допомоги до 5 травня за 2009 рік Законом України «Про Державний бюджет» не встановлено, в звязку з чим розмір виплати щорічної разової допомоги до 5 травня за 2009 рік повинен відповідати вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Однак, як вбачається з довідки відповідача від 06.07.2009 року (а.с. 8), щорічна допомога до 5 травня виплачена позивачу в сумі 380 грн., що не відповідає розміру, передбаченому ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в цій частині позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню , оскільки не відповідає вимогам діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо не застосування судом першої інстанції ст. 257 ЦК України при визначенні строку звернення до суду, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки зазначені норми закону не розповсюджуються на спірні правовідносини.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права , у звязку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , постанова суду скасуванню з прийняттям нової постанови згідно вимог п.4 ч.1 ст.102 КАС України про часткове задоволення позовних вимог, визнання неправомірними дії УПСЗН виконкому Саксаганської районної у місті ради щодо виплати ОСОБА_2 щорічної допомоги, як інваліду війни до 5 травня за 2009 рік, зобовязання УПСЗН виконкому Саксаганської районної у місті ради здійснити нарахування та виплатиту ОСОБА_2 суму щорічної допомоги до 5 травня, як інваліду війни в розмірі, передбаченому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2009 рік. В іншій частині позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2010 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії УПСЗН виконкому Саксаганської районної у місті ради щодо виплати ОСОБА_2 щорічної допомоги, як інваліду війни до 5 травня за 2009 рік.

Зобовязати УПСЗН виконкому Саксаганської районної у місті ради здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_2 суму щорічної допомоги до 5 травня, як інваліду війни в розмірі, передбаченому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2009 рік.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: