Справа № 823/2954/15
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2954/15 Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко В.І. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкового повідомлення-рішення №3438-17 від 19.06.2015 року щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 20411,73 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 з 08.05.2003 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

З свідоцтва про право власності та інформаційної довідки Реєстру прав власності на нерухоме майно індексний №15879519 від 19.01.2014р. вбачається, що загальна площа вказаного будинку складає 801,6 кв. м., житлова - 210,5 кв. м.

Корсунь-Шевченківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Черкаській області прийняла податкове повідомлення-рішення №3438-17 від 19.06.2015року, яким визначила позивачу податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 20 411 грн. 73 коп.

Згідно наданого відповідачем розрахунку, вказане податкове зобов'язання визначено: за період з 01.01.2014року по 31.03.2014року в сумі 640 грн. 67 коп., виходячи із житлової площі будинку - 210,4 кв. м. за ставкою податку в розмірі 1 відсотка від мінімальної заробітної плати за один квадратний метр; за період з 01.04.2014року по 31.12.2014року в сумі 19 771 грн. 06 коп., виходячи із загальної площі будинку - 801,6 кв. м. за ставкою податку в розмірі 2,7 відсотка від мінімальної заробітної плати за один квадратний метр. Отже, загальна сума податку, що підлягає сплаті за вказаним рішенням становить 20 411 грн. 73 коп.

Не погоджуючись із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини, є Податковий кодекс України.,

В статті 265 Податкового кодексу України, в тій же редакції, визначено обов'язок фізичних та юридичних осіб, які є власниками об'єктів житлової нерухомості сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За змістом положень підпункту 265.2.1 пункту 265.2 статті 265 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., об'єктом оподаткування є об'єкт житлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом 265.4.1 пункту 265.4 статті 265 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 250 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Пільги із сплати податку не надаються на об'єкти оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, використовуються у підприємницькій діяльності).

Зі змісту приписів підпунктів 265.5.1, 265.5.2 пункту 265.5 статті 265 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла з 01.01.2014р. по 31.03.2014р., вбачається що ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Ставки податку для фізичних осіб встановлюються в таких розмірах: а) не більше 1 відсотка - для житлового будинку/будинків, житлова площа яких не перевищує 500 кв. метрів; б) 2,7 відсотка - житлового будинку/будинків, житлова площа яких перевищує 500 кв. метрів.

Таким чином, рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради №45-4 від 11.07.2013року встановлено ставку податку на 2014 рік в розмірі одного відсотка від мінімальної заробітної плати за один квадратний метр житлової площі об'єкта житлової нерухомості - будинку, житлова площа яких не перевищує 740 кв. м., 2,7% у разі перевищення.

Разом з тим, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166-VII від 27.03.2014р., який набрав чинності 01.04.2014р., до статті 265 Податкового кодексу України внесено зміни, а саме: слова "житлова площа" в усіх відмінках замінено словами "загальна площа" у відповідному відмінку.

Зважаючи, що норми Податкового кодексу України мають вищу юридичну силу відносно рішення органу місцевого самоврядування, випливає, що у період з 01.01.2014р. по 31.03.2014р. вказаний податок обраховувався виходячи із житлової площі об'єкта нерухомого майна, а починаючи з 01.04.2014р. - виходячи з його загальної площі.

Підпунктом 265.6.1 пункту 265.6 статті 265 Податкового кодексу України, в тій же редакції, передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 265.7.2 пункту 265.7 статті 265 Податкового кодексу України, в тій же редакції, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 265.7.1 пункту 265.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Так, Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" встановлено з 1 січня 2014 року мінімальну заробітну плату в розмірі 1218 грн.

З матеріалів справи вбачається, що, згідно розрахунку контролюючого органу, податкове зобов'язання визначено: за період з 01.01.2014року по 31.03.2014року в сумі 640 грн. 67 коп., виходячи із житлової площі будинку - 210,4 кв. м. за ставкою податку в розмірі 1 відсотка від мінімальної заробітної плати за один квадратний метр; та за період з 01.04.2014року по 31.12.2014року в сумі 19 771 грн. 06 коп., виходячи із загальної площі будинку - 801,6 кв. м. за ставкою податку в розмірі 2,7 відсотка від мінімальної заробітної плати за один квадратний метр. Отже, загальна сума податку, що підлягає сплаті за вказаним рішенням становить 20 411 грн. 73 коп.

Водночас, позивач, не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням вважає, що обрахунок податку на нерухоме майно за період з 01.04.2014р. по 31.12.2014р. слід здійснювати виходячи з його житлової площі.

Проте, враховуючи внесені зміни до статті 265 Податкового кодексу України в частині зміни слова "житлова площа", в усіх відмінках замінено словами "загальна площа" у відповідному відмінку, суд першої інстанції правильно відхилив доводи позивача в цій частині.

Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач у своїй заяві про застосування спрощеної системи оподаткування, яка подана відповідачу 10.01.2012р., зазначила згаданий будинок як місце провадження господарської діяльності.

Таким чином, враховуючи положення підпункту 265.4.1 пункту 265.4 статті 265 Податкового кодексу України, за якими пільги із сплати податку не надаються на об'єкти, які використовуються у підприємницькій діяльності, відповідач обґрунтовано не застосував пільги щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З огляду на викладене, враховуючи наведені вище обставини справи, колегія судів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості посилань позивача про незаконність податкового повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області №3438-17 від 19.06.2015р. щодо нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 20 411 грн. 73 коп.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять правомірності оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 15.12.2015р.

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.