Справа № 2а/0570/9227/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Київ К/9991/66183/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Вугледарі Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Вугледарі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2012 року, -

встановив:

У липні 2012 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Вугледарі Донецької області звернулося в суд із позовом, у якому просило визнати неправомірними дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Нещадима І.С. та зобов'язати відповідача негайно стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» заборгованість зі сплати страхових внесків і пені в розмірі 1965934,28 гривень.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2012 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Вугледарі Донецької області, посилаючись на порушення норм права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2012 року і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 1 квітня 2005 року на виконанні у відповідача знаходиться виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області № 27/561, виданого 22 листопада 2002 року про стягнення на користь позивача з Державного підприємства «Донецьквугілля» заборгованості в розмірі 1878338,23 гривень.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14 грудня 2005 року здійснено заміну сторони Державного підприємства «Донецьквугілля» правонаступником Державним підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія», згідно з якою відповідачем прийнята постанова від 11 січня 2006 року про заміну сторони виконавчого провадження.

Постановою від 11 січня 2006 року виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Донецької області № 27/561, виданого 22 грудня 2002 року, приєднано до зведеного виконавчого провадження № 23-12 по стягненню сум боргу з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія».

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Нещадима І.С. 7 липня 2011 року поновлено виконавче провадження, яке було зупинено відповідно до постанови від 31 січня 2011 року.

У межах зведеного виконавчого провадження державним виконавцем вживалися заходи примусового виконання, зокрема, були направлені запити з метою виявлення майна та грошових коштів боржника, на які отримані відповідні відомості, на підставі яких відповідачем накладені арешти на його кошти та інші цінності, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Позивач, вважаючи, що відповідачем не були вжиті заходи (вчинені дії) щодо виконання судового наказу по стягненню заборгованості, звернувся з даним позовом до суду, в якому фактично оскаржуючи бездіяльність заступника начальника відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Нещадима І.С., просив визнати неправомірними його дії, не зазначивши при цьому якими саме діями цієї особи порушено його права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем вжито ряд заходів, передбачених діючим законодавством, щодо стягнення з боржника заборгованості, тому його активна поведінка не може розцінюватись як бездіяльність.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

У відповідності до частини 1 статті 6 цього Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини 1 статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 3 статті 11 Закону № 606-XIV визначені права державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження.

За змістом частини 2 статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Статтею 32 Закону № 606-XIV встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

За правилами статті 44 Закону № 606-XIV у разі якщо сума, стягнута з боржника, недостатня для задоволення всіх вимог за виконавчими документами, вона розподіляється державним виконавцем між стягувачами в порядку черговості, встановленому цією статтею: у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами; у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; у п'яту чергу задовольняються вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету, вимоги органів страхування з обов'язкового страхування (крім вимог щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування); у шосту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку перебувала значна кількість виконавчих документів щодо стягнення з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» заборгованості, які приєднані до зведеного виконавчого провадження № 23-12, в тому числі виконавчих документів про стягнення з цього боржника коштів на користь фізичних осіб, які задовольняються у другу та третю черги.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем не доведено неналежне здійснення відповідачем своїх обов'язків, а з наданих ним відомостей не вбачається, що виконавчий документ не виконаний протягом встановленого законом строку з вини відповідача.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій зазначено, що діючим законодавством визначені повноваження державного виконавця, за допомогою яких він здійснює виконавчі дії, направлені на своєчасне та повне виконання рішень. Обрання того чи іншого заходу впливу на боржника здійснюється безпосередньо державним виконавцем окремо в кожному виконавчому провадженні з урахуванням обставин по справі, тому суд не може підміняти повноваження органів державної виконавчої служби та визначати яким чином відповідачеві здійснювати заходи щодо виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості.

На підставі аналізу зазначених норм права, встановлених обставин у справі та враховуючи те, що посадовою особою Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку вчинено ряд дій, передбачених законом при виконанні виконавчих документів про стягнення коштів, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення вимог в межах заявленого позову.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2012 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Вугледарі Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2012 року у справі за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Вугледарі Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.