Справа № 2а-0770/1193/11
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2015 рокум. Ужгород№ 2а-0770/1193/11

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судового засідання Нагорна Л.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представник позивача - ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про скасування податкових повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 " (далі позивач) звернулась до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі-відповідач, Мукачівська ОДПІ), якою просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Мукачівської ОДПІ за №/0 та №/0 від 01.02.2011 р.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті відповідачем всупереч нормам чинного законодавства, на підставі висновків акту перевірки, які не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому зазначає, що зменшення позивачу валових витрат та податкового кредиту по господарським операціям з рядом контрагентів проведено на підставі необґрунтованих тверджень Відповідача, щодо фіктивності та нікчемності укладених право чинів, актом перевірки не встановлено фактів порушень вимог законодавства з боку контрагентів при здійсненні ними операцій з ФОП ОСОБА_3, не доведено що відповідні господарські операції не були у встановленому законом порядку відображені у податковому обліку та не встановлено фактів податкових зобовязань. Також стверджує, що позивачем було надано всі первинні документи, що підтверджують придбання товарів, оплату їх вартості, оприбуткування та подальше використання у господарській діяльності, а відповідачем не спростовано факт придбання товарів та не наведено підстав, з яких наданні первинні документи перевіркою не взяті до уваги. За таких обставин вважає висновки акту перевірки надуманими та нормативно необґрунтованими, а податкові повідомлення рішення такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та наданих ним в холі судового розгляду пояснень з приводу даного позову і просив суд скасувати оскаржувані повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити в його задоволенні з мотивів, викладених у поданому запереченні. Зазначивши, що актом перевірки встановлено укладання цивільно-правових відносини та проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування валових витрат, сформованих по фіктивним документам виписаним невстановленими посадовими особами. Відповідно у звязку з не підтвердженням валових витрат та податкового кредиту перевіркою правомірно встановлено завищення ФОП ОСОБА_3 валових витрат та податкового кредиту і оскаржувані податкові повідомлення рішення є правомірними. Враховуючи вищевикладене, та з огляду на порушення встановлені перевіркою просить відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Мукачівською ОДПІ проведено позапланову документальну невиїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2009 по 31.12.2009 з податку на додану вартість по 31.03.2010 р., за результатами якої складено акт за № 9/1703/НОМЕР_1 від 06.01.2011р.

За результатами перевірки відповідач дійшов висновку щодо заниження позивачем до сплати в бюджет податку на додану вартість в сумі 754812,0 та заниження до сплати в бюджет податку з доходів фізичних осіб на суму 645434,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 01.02.2011 року були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення за № №/0 яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 860792,50 грн. (з яких: 645434,00 грн. - основний платіж та 161358,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

- податкове повідомлення-рішення за № №/0 яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 943550,50 грн. (з яких: 754842,00 грн. - основний платіж та 188710,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Як вбачається з акту перевірки відповідачем зменшено позивачу, зайво включені до складу валових витрат у 2009 році на загальну суму 4302893,0 грн., витрати по операціях з наступними контрагентами: ПП. КФ Парадигма, ПП „Вояж Восток-8, ТОВ „Робоком, ПП „Авторитет-Регіон 8, ПП. Альтера-Опторг-28. Також зменшено по вказаним операціям суму податкового кредиту (Додаток №1,2,3 до ОСОБА_4)

На підтвердження реальності виконання господарських операцій та факту придбання та використання товарно матеріальних цінностней у контрагентів ПП. КФ Парадигма, ПП „Вояж Восток-8, ТОВ „Робоком, ПП „Авторитет-Регіон 8, ПП. Альтера-Опторг-28 позивач надав копії договорів поставки, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки по спірним господарським операціям.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, то визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно з ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян від 26..12.1992 р № 13-92 (що регулював спірні відносини ) оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який регулював порядок формування податкового кредиту до 31.12.2010) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї ж статті Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 27.03.2012 у справі № 21-737во10 за позовом Приватного підприємства «Ангара» до ДПІ у Печерському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення бюджетного відшкодування, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться постачальником послуг, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; відсутність первинних документів обліку.

У постанові Верховного Суду України від 5 березня 2012 року (справа N 21-421а11) міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Згідно зі статтею 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Як вбачається з акту перевірки:

ПП. КФ „Парадигма відповідно до наданих матеріалів ВПМ Ленінської МДПІ у м. Луганську, листом від 24.09.2010 року за № 9561/7/26-34 повідомлено, що встановлено та опитано керівника ПП. КФ „Парадигма гр.. ОСОБА_4, який пояснив. Що зареєстрував підприємство без мети ведення господарської діяльності на прохання невстановлених осіб за грошову винагороду.

ПП „Вояж-Восток-08, встановлено та опитано керівника гр.. ОСОБА_5 який пояснив, що зареєстрував підприємство без мети ведення господарської діяльності на прохання малознайомого чоловіка за грошову винагороду.

ТОВ „Робоком - УПМ у м. Києві, листом від 08.11.2010 р. № 7217/7 надано матеріали щодо керівника гр.. ОСОБА_6 згідно яких ОСОБА_6 вступив в попередню змову з невстановленою особою, за винагороду в січні 2009 року завірив особистим підписом за відомо неправдиві документи, які видаються підприємством та надають право здійснювати державну реєстрацію товариства, відкривати рахунки в банківських установах, здійснювати фінансові операції з грошовими коштами. Діяльність невстановленої слідством особи, що створила за співучастю з ОСОБА_6 фіктивного підприємства ТОВ „Робоком, здійснювалась з порушенням законодавчих актів України. що регулюють діяльність субєктів підприємництва. Так, використовуючи ТОВ „Робоком в якості прикриття, невстановлена особа отримала можливість складати фіктивні господарські угоди та фіктивні первинні документи, що свідчить про реалізовані товари, роботи (послуги), фактично не здійснюючи господарську діяльність.

ПП «Альтера-Опторг-28», відповідно до пояснень дирекотра гр.ОСОБА_7, дане підприємство ним куплено за 500 грн. фізична особа ПП. ОСОБА_8 йому не знайома, ніких договорів з нею не заключав.

ПП „Авторитет- Регіон-8 - ВПМ Ленінської МДПІ у м. Луганську здійснено вихід за місцем реєстрації керівника гр.. ОСОБА_9, згідно пояснень матері ОСОБА_10, від 19.04.2010 її син, гр.. ОСОБА_9 за місцем реєстрації м. Луганськ, вул.. Ярового, 46 не проживає протягом останніх двох років.

Крім того, під час здійснення контрольно-перевірочних заходів юридичну та фактичну адресу ПП. КФ Парадигма, ПП „Вояж Восток-8, ТОВ „Робоком, ПП „Авторитет-Регіон 8, ПП. Альтера-Опторг-28 встановити невдалося.

Також спірні господарські операції не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Крім того дослідивши в ході судового розгляду надані позивачем первинні документи судом встановлено, що первинні документи, а саме видаткові накладні, рахунки, податкові накладні від контрагентів ПП „Вояж Восток-8, ТОВ „Робоком, ПП „Авторитет-Регіон 8, ПП. «Альтера-Опторг-28», зі сторони контрагентів містять виключно підпис без зазначення посадити, призвіща та ініціалів осіб що підписали та склали вказані документи, що не дає можливості встановити, ким саме складено та підписано первинні документи.

Вищенаведені факти не отримали спростування у ході судового вирішення даного спору.

В силу чинного законодавства обов'язок підтвердити правомірність податкового кредиту та витрат первинними документами покладений на платника - покупця, позаяк саме він є суб'єктом, що обчислює кінцеву суму податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету. При цьому документи, які обґрунтовують витрати та податковий кредит, повинні відображати достовірну інформацію. У даному разі подані позивачем первинні документи не засвідчують реальності господарських операцій та не містять достовірних відомостей.

Платником не подано доказів про перевірку ділової репутації контрагентів, не наведено фактів про обставини укладення та виконання договорів. Представлені Товариством відомості про підтвердження правового статусу юридичних осіб названих постачальників (свідоцтва про їх державну реєстрацію та реєстрацію у податкових органах) засвідчують лише факт створення цих підприємств, а не їх реальну можливість виконати свої зобов'язання. Відсутність дефектів у правовому статусі контрагентів є обов'язковою, однак не достатньою підставою для визнання добросовісною податкової вигоди позивача, на яку він претендує за наслідками виконання операцій з цим контрагентом. Наявність реєстрації контрагентів у державних та податкових органах не характеризує цього суб'єкта господарювання як добросовісного учасника господарського обороту та не є свідченням товарності господарських операцій за участю цього суб'єкта.

Підписуючи договори та одержуючи від названих постачальників податкові накладні та інші первинні документи, позивач знав, що на підставі цих документів ним будуть формуватися дані податкового обліку, а тому повинен був пересвідчитися у тому, що ці документи підписані уповноваженими представниками та містять достовірні відомості.

Посилання позивача на обов'язок податкового органу довести в установленому порядку нікчемність правочину у розумінні статті 228 Цивільного кодексу України не є обгрунтованим . Адже цивільно-правові дефекти правочину не є безумовною та необхідною підставою для застосування податкових наслідків фіктивної господарської операції. Для аналізу правомірності відображення господарської операції у податковому обліку платника перевірка дотримання учасниками цієї операції вимог цивільного, господарського законодавства при укладенні договору, на виконання якого здійснювалася господарська операція, не вимагається.

Докази, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, є обовязковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача та валових витрат.

У той же час податковою перевіркою встановлено, що керівники усіх названих постачальників не підписували первинних документів від імені очолюваних ними юридичних осіб та заперечували свою причетність до їх реєстрації та господарської діяльності. Крім того, під час здійснення контрольно-перевірочних заходів податковою інспекцією встановлено обставини відносно спірних контрагентів, які свідчать про неможливість здійснення ними господарської діяльності, а саме - неперебування за місцезнаходженням, фактична відсутність власних або орендованих основних фондів, транспорту та працівників, а також витрат, супутніх господарській діяльності (на виплату заробітної плати, сплату податків, оплату орендованих основних засобів та транспорту, комунальних платежів тощо).

Отже, податковим органом у процесі перевірки встановлені обставини, які у сукупності свідчать про наявність у первинних документах недостовірних відомостей про учасників поставок, фактичну неможливість виконання цих поставок саме задекларованими контрагентами, спрямованості дій платника на отримання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування та, як результат, зменшення суми податків, що належать сплаті. Фактично позивачем було створено штучну видимість здійснення господарських операцій з переліченими контрагентами шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій саме з цими контрагентами. У зв'язку з цим платникові має бути відмовлено в одержанні податкової вигоди, на яку він претендує.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову за позовною заявою Фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 до Мукачівської об'єднаної державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатської області про скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяC.А. Гебеш