Справа № 2-а-288/10
Суддя: Радченко С. В.
Дата ухвалення: 2010-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-288/2010р.
ОСОБА_1 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2010 року Бериславський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого судді Радченко С.В.
при секретарі Глушковій Л.М.
за участю представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до відділу Державної виконавчої служби Бериславського районного управління юстиції про визнання бездіяльності неправомірною та відшкодування шкоди,
У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні своїх вимог з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач пояснив, що з 2003 року він не працює і його ніхто не повідомляв про зміну мінімального розміру аліментів, стягнутих з нього рішенням суду.
Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, оглянувши виконавче провадження, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню.
Судом встановлено, що рішенням Бериславського районного суду від 28.04.2000 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 3/8 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в місяць на кожну дитину, про що видано виконавчий лист (а.с. 13-14).
Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у пункті 17 визначив, що порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 Закону України „Про виконавче провадження", а також у статтях 194-197, 274 СК.
Відповідно до ч.3 ст.74 Закону України „Про виконавче провадження", розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувана і боржника.
Як вбачається з матеріалів оглянутого судом виконавчого провадження, ОСОБА_3 не працює з 2003 року і з цього часу його заборгованість по аліментам обраховувалася відповідно до вимог ч.З ст.74 Закону України „Про виконавче провадження", ч.2 ст. 195 Сімейного Кодексу України, а саме виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, про що свідчать повідомлення державного виконавця на адрес) стягувача (а.с.71-74).
06.07.2009 року державним виконавцем Складенком Ф.П. надано довідку боржнику про те, що станом на 06.07.2009 року заборгованості по сплаті аліментів не має.
Згідно положень статті 5 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до органу, який видав виконавчий документ, за роз'ясненням рішення, порушувати клопотання про встановлення чи зміни порядку і способу виконання.
Відповідно до вимог ст.192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.
Згідно ч.7 ст.74 Закону України „Про виконавче провадження", за наявності спору питання про розмір заборгованості по аліментах вирішується за заявою заінтересованої особи судом у порядку, встановленому законом.
Суд вважає, що державний виконавець Складенко Ф.П., в порушення вимог статей 5, 74 Закону України „Про виконавче провадження" неправомірно здійснив перерахунок заборгованості по сплаті аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, оскільки вийшов за межі розміру аліментів, визначеного судовим рішенням.
З урахуванням норм ч. 2 ст. 11 КАС України, у зв'язку з необхідністю повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_3 до відділу Державної виконавчої служби Бериславського районного управління юстиції про визнання бездіяльності неправомірною та відшкодування шкоди - задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії державного виконавця в частині перерахунку заборгованості по сплаті аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3А, та зобов'язати відділ Державної виконавчої служби Бериславського районного управління юстиції визначити заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів відповідно до вимог ч.3 ст.74 Закону України „Про виконавче провадження", ч.2 ст.195 Сімейного Кодексу України, а саме виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.
Скасувати застосовані до боржника ОСОБА_3 заходи у вигляді опису та арешту його майна.
В задоволенні решти вимог позивача відмовити.
На постанову суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Бериславський районний суд. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя С.В. Радченко