Справа № 463/5744/15-а
Суддя: Шеремета Г. І.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16 грудня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

суддя Личаківського районного суду м. Львова - Шеремета Г.І.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, Начальника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради ОСОБА_2, Директора Департаменту охорони здоровя Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, Адміністрації комунального закладу Львівської обласної ради Львівська обласна дитячої клінічної лікарні "Охматдит", Заступника головного лікаря з медичної частини комунального закладу Львівської обласної ради Львівської обласної дитячої клінічної лікарні "Охматдит" ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказів, зобовязання до вчинення дій, визнання дій такими, що вчинені, як перевищення службових повноважень, зобовязання публічно вибачитись за надання недостовірної інформації, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, просив визнати незаконними та скасувати наказ КЗ ЛОДКЛ «Охматдит» № 169-к від 07.09.2015 року, № 265 від 14.09.2015 року, Департаменту охорони здоровя Львівської обласної державної адміністрації № 673-к від 07.09.2015 року; зобовязання до вчинення дій, визнання дій такими, що вчинені, як перевищення службових повноважень, зобовязання публічно вибачитись за надання недостовірної інформації. Крім того, просив звільнити його від сплати судового збору, оскільки рівень доходів його сімї є нижчим за гарантований державою рівень забезпечення, так як прожитковий мінімум на його сімю становить з 01.09.2015 року 5589 грн., а дохід сімї становить 4564,20 грн.

Предявлена позов ухвалою суду від 18.11.2015 року був залишений без руху, оскільки такий поданий з порушенням вимог ст. 106 КАС України, а саме: до позовної заяви не доданий оригінал квитанції, що підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру так як вивчивши доводи позивача щодо звільненя його від сплати судового збору, суд не знайшов підстав для звільнення позивача від такого.

Для усунення цих недоліків судом був встановлений строк до 11.12.2015 року.

04.12.2015 року позивачем подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору та прийняття справи до провадження.

Клопотання мотивує тим, що йому призначена державна субсидія, разом з ним проживає ще три особи та середньомісячний дохід сімї складає 4564,20 грн. та такий є нижчим за гарантований державою рівень забезпечення. Сума судового збору є надмірною, внаслідок чого він буде змушений відмовитись від позовної заяви, що завдасть шкоди самій суті його права на доступ до суду. Крім того, посилається на п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення його від сплати судового збору, зокрема на те, що йому завдана шкода начальником Управління майном спільної власності Львівської обласної ради ОСОБА_2, який є посадовою особою органу місцевого самоврядування.

Беручи до уваги мотиви заяви про звільнення позивача від сплати судового збору, вивчивши матеріали позовної заяви, вважаю, що відсутні підстави для його задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 3, 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру справляється у розмірі 0,4 мінімальної заробітної плати (487,20 грн.)

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Пленумом Вищого адміністративного суду України постановою від 23.01.2015 № 2 було узагальнено практику застосування адміністративними судами Закону України «Про судовий збір» та зазначено наступне: Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті. Ця норма кореспондується з нормою ч. 1 ст. 88 КАС України. Єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника. Обґрунтування повязаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу. Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Беручи до уваги наведене вище та оцінюючи майновий сатан сторони, вважаю що наявність у позивача субсидій на комунальні послуги не підтверджують його виключного незадовільного майновового становища серед інших громадян України, оскільки крім оригіналу повідомлення № 5044254 про призначенн йому державної субсидії, позивачем жодного іншого документу на підтвердження своїх мотивів не надано.

Аналізуючи прохальну частину позовної заяви, беручи до уваги те, що позивач не заявляє вимог про відшкодування шкоди заподіяної йому незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, та взагалі не зазначає, що йому була завдана така шкода, вважаю, що покликання позивача на п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення його від сплати судового збору є безпідставним.

Беручи до уваги вищенаведене, суму судового збору (487,20 грн.,) яку слід сплатити за подання позовної заяви немайнового характеру, майновий стан позивача, вважаю що клопотання про звільнення його від сплати судвого збору є безпідставним.

Крім того, згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є законність.

Позивач, всупереч Конституційним принципам судочинства, вимагає від суду порушення принципу законності, заявивши про звільнення від сплати судового збору без наявності передбачених законодавством підстав.

Тому враховуючи, що позивачу надавася строк для усунення недоліків заначених в ухвалі про залишення позовної зави без руху, вважаю, що у встановлений судом строк позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 108 , ч.3, ч.4, ч.5, ч.6, 165 КАС України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, Начальника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради ОСОБА_2, Директора Департаменту охорони здоровя Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, Адміністрації комунального закладу Львівської обласної ради Львівська обласна дитячої клінічної лікарні "Охматдит", Заступника головного лікаря з медичної частини комунального закладу Львівської обласної ради Львівської обласної дитячої клінічної лікарні "Охматдит" ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказів, зобовязання до вчинення дій, визнання дій такими, що вчинені, як перевищення службових повноважень, зобовязання публічно вибачитись за надання недостовірної інформації - повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова в порядку та строки, що передбачені ст.ст. 185187 КАС України.

Суддя Г.І. Шеремета