Справа № 826/15955/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Поліграф» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Поліграф» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мега-Поліграф» ( далі - позивач ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві ( далі - відповідач ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.03.2015 р. № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про задоволення позовних вимог, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Мега-Поліграф» ( далі - ТОВ «Мега-Поліграф» ) є юридичною особою та перебуває на податковому обліку Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві ( далі - ДПІ в в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ) як платник податку на додану вартість ( далі - ПДВ ).

Відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Мега-Поліграф» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «ТК Астра» за період з 01.11.2014 р. по 30.11.2014 р., за результатами якої було складено акт перевірки від 10.03.2015 р. № 237/26-54-22-02/32114278.

Згідно з висновками зазначеного акту перевірки відповідачем було встановлено порушення ТОВ «Мега-Поліграф» п.п. 138.2, 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування на загальну суму 2666896,00 грн. та до заниження ПДВ на загальну суму 527596,00грн.

На підставі та на виконання цього акту перевірки відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення від 25.03.2015 р.:

1) № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 791 394 грн., у тому числі на 527596,00 грн. - за основним платежем та на 263798,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

2) № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення з поадктку на прибуток на 2666896,00 грн.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено реальність господарських операцій з ТОВ «ТК Астра».

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України ( далі - ПК України ), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ( далі - Закон № 996-XIV ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 138.2 ст. 138 ПК України закріплено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктами 198.1-198.3, 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що для встановлення правомірності нарахування платником податків його податкових зобов'язань з податку на прибуток та з ПДВ належить з'ясовувати реальність руху активів та коштів у процесі здійснення відповідних господарських операцій і використання придбаних товарів/послуг у його господарській діяльності.

При цьому, зазначені обставини повинні підтверджуватися первинною документацією, складеною з дотриманням вимог Закону № 996-XIV.

Виходячи з цього, колегія суддів встановила, що між позивачем і ТОВ «ТК Астра» було укладено договір поставки від 27.11.2014 р. № 1, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця поліграфічні матеріали, папір газетний (надалі - товар), для використання у підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити оплату на умовах і в строки, передбачені цим договором.

Крім того, у п.п. 2.2, 2.4 зазначеного договору сторонами було передбачено, що Постачальник постачає товар покупцю на умовах DDP (доставка товару постачальником у пункт зазначений покупцем), відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів ІНКОТЕРМС (в редакції 2000р.), або на інших умовах за згодою сторін, що зазначене у товарно-супровідних документах,- протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту погодження сторонами умов постачання товару, про що сторонами підписується видаткова накладна або акт прийому-передачі товару, а також що одночасно з поставкою товару постачальник надає покупцю оригінали товарно-супровідних документів: видаткової накладної, податкової накладної, рахунка-фактуру на оплату, гігієнічний висновок.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в акті перевірки від 10.03.2015 р. № 237/26-54-22-02/32114278 податковим органом поставлено під сумнів саме факт здійснення поставки товару за вказаним договором та існування цього товару взагалі і зазначено, що мали місце лише транзитні фінансові потоки між сторонами / а.с. 23 /.

Реальність здійснення господарських операцій за вказаним договором підтверджується відповідною первинною документацією, а саме: видатковими накладними / а.с. 109-115 /, які містять всі обов'язкові реквізити, визначені у ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV, зокрема ПІБ та посади осіб, які їх підписали, а також дати та номери довіреностей, на підставі яких уповноваженою особою ТОВ «Мега-Поліграф» - начальником служби МТП та логістики Масловим А.В. було отримано ТМЦ від постачальника ТОВ «ТК Астра» за договором поставки від 27.11.2014 р. № 1, підписи уповноважених осіб контрагентів та печатки товариств; витягом з журналу довіреностей / а.с. 177 /, податковими накладними / а.с. 116-122 / та рахунками на оплату товарів, придбаних позивачем у ТОВ «ТК Астра» / а.с. 175-176/.

Водночас, судова колегія відзначає, що матеріалами справи, а саме відповідними звітами виробництва, актом та оборотно-сальдовими відомостями /Т.1 а.с. 219-250, Т.2 а.с. 1-104/ підтверджується економічна мета придбання позивачем товару у ТОВ «ТК Астра» за вказаним вище договором поставки та факт його використання в господарській діяльності ТОВ «Мега-Поліграф».

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що предмет та мета укладання договору поставки від 27.11.2014 р. № 1 між позивачем і його контрагентом ТОВ «ТК Астра», а також зміст господарських операцій, вчинених на його підставі, узгоджуються з видами діяльності ТОВ «Мега-Поілграф» за КВЕД-2010 (друкування газет, друкування іншої продукції, видання газет, оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту тощо), у відповідності з відомостями в ЄДРПОУ / а.с. 51 /, а також з видом діяльності його контрагента ТОВ «ТК Астра» / а.с. 123 /.

Суд апеляційної інстанції відзначає й те, що матеріалами справи, а саме штатним розписом ТОВ «Мега-Поліграф» на листопад 2014 року / а.с. 147-149 /, тобто період здійснення між позивачем і ТОВ «ТК Астра» спірних господарських операцій, наказом від 31.10.2014 р. № 10 ШР / а.с. 150 / та відомостями, зазначеними самим же податковим органом в акті перевірки від 10.03.2015 р. №237/26-54-22-02/32114278, на підставі якого були винесені спірні податкові накладні ( на арк. акту 4 зазначено, що станом на 05.11.2014 р. загальна чисельність працівників ТОВ «Мега-Поліграф» становить 135 осіб / а.с. 17 /) підтверджується наявність у позивача трудових ресурсів для забезпечення виконання умов договору поставки від 27.11.2014 р. та використання товару, отриманого від ТОВ «ТК Астра» за цим договором, у його господарській діяльності.

Окрім того, матеріалами справи також підтверджується й технічна спроможність позивача забезпечити зберігання товару, отриманого від ТОВ «ТК Астра» на підставі вказаного вище договору, та використання його у власній господарській діяльності / а.с. 151-174 /.

Таким чином, оцінюючи всі наявні у справі докази в їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів встановила, що матеріалами справи підтверджуються реальність здійснення фінансово-господарських операцій між позивачем і ТОВ «ТК Астра» за договором поставки від 27.11.2014 р. № 1, вбачається господарська мета їх здійснення, а витрати відображені у відповідних податкових накладних, складених на підставі правовідносин з цими суб'єктами господарювання, а отже, невизнання відповідачем показників податкової звітності, сформованих позивачем на підставі таких господарських операцій, є безпідставним, що вказує на протиправність оскаржуваних повідомлень-рішень.

Тож, доводи відповідача про те, що такі господарські операції не спрямовані не настання реальних результатів і здійснювались лише як транзитні фінансові операції для отримання податкової вигоди, видаються не обґрунтованими і безпідставними.

Крім того, апеляційний суд відзначає, що такі висновки акту перевірки, на підставі якого відповідачем були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, зокрема засновані на нормах Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, однак, зазначений нормативно правовий акт, у відповідності до п.1.1, встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, а отже, до спірних правовідносин та податкового обліку ТОВ «Мега-Поліграф» не застосовується.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів, не довів правомірності прийняття ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 25.03.2015 р. № та № та не переконав суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову, а судом першої інстанції було неповно встановлені обставини справи, порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Поліграф» задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Поліграф» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Поліграф» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.03.2015 р. № та № , прийняті Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 18 грудня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.