Справа № 813/6050/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Справа № 813/6050/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

спеціаліста ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоімпекс» до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису № 111 від 21.08.15р.,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоімпекс» (надалі позивач, ТзОВ «Автоімпекс») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (надалі відповідач, ГУ ДСНС у Львівській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту № 111 від 21.08.15р. в частині пунктів 1, 4, 6, 8, 9, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 23, 26, 27.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що висновки акта перевірки, на яких ґрунтується оскаржуваний припис, є незаконними та необґрунтованими, спростовуються наведеними в позові доводами. Перевірка проведена відповідачем з порушенням вимог законодавства. Оскаржуваний припис про усунення позивачем порушень містить посилання на нормативно-правові акти, які втратили чинність. Тому позивач вважає, що припис №111 про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту № 111 від 21.08.15р., в частині пунктів 1, 4, 6, 8, 9, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 23, 26, 27, повинен бути скасований.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач участі повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та письмові заперечення. Згідно з письмовими запереченнями відповідач щодо задоволення адміністративного позову заперечує. Вказує, що ГУ ДСНС у Львівській області проведено аналіз порушень законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, зазначених в оскаржуваному приписі. За наслідками такого аналізу складено порівняльну таблицю з розясненнями нормативно - правових актів щодо необхідності виконання позивачем передбачених приписом заходів, яку просить долучити до матеріалів справи. Зважаючи на необґрунтованість позовних вимог ТзОВ «Автоімпекс», ухилення позивачем від виконання свого обов'язку щодо забезпечення пожежної та техногенної безпеки в належних йому приміщеннях за адресою: м. Львів, вул. Шептицьких, 26, просить в задоволенні адміністративного позову ТзОВ «Автоімпекс» відмовити.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представника позивача та розяснення спеціаліста, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Галицьким районним відділом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області проведено перевірку додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту ТзОВ «Автоімпекс». За результатами перевірки складено акт від 14.08.15р. та на підставі цього Акту винесено припис від 21.08.15р. №111 про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту (надалі Припис), яким позивача зобовязано усунути ряд порушень у строк до 15.11.15р. та до 15.07.16р.

Позивач вважає вказаний Припис протиправним, в частині визначених в пп. 1, 4, 6, 8, 9, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 23, 26, 27 порушень, у звязку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За клопотанням позивача судом допитано в судовому засіданні та отримано розяснення спеціаліста з питань пожежної і техногенної безпеки ОСОБА_2 (кваліфікаційний сертифікат Серії АЕ № 000090 від 21.05.12р. відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), повязаних із створенням обєкта архітектури «експертиза проектної документації у частині дотримання вимог пожежної, техногенної безпеки»).

Вирішуючи спір, суд керувався наступним.

З 01.07.13р. набрав чинності Кодекс цивільного захисту України, який регулює відносини, повязані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, ОСОБА_1 міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обовязки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до п.п. 57 п. 4 Указу Президента №20/2013 від 16.01.13р. «Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій, яким затверджено Положення «Про державну службу України з надзвичайних ситуацій, Державна служба з надзвичайних ситуацій України відповідно до покладених на неї завдань організовує та проводить перевірки додержання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, організації виконання заходів щодо захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру на підприємствах, в установах, організаціях, що входять до складу залізничного, автомобільного, авіаційного, морського та річкового транспорту, на базах, складах, арсеналах зберігання та у місцях виробництва, утилізації ракетно-артилерійського озброєння, компонентів рідкого ракетного палива.

Відповідно до п. п. 63 п. 4 Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, затвердженого наказом ДСНС України № 3 від 04.02.13р., Головне управління відповідно до покладених на нього завдань на відповідній території здійснює безпосередньо та через підпорядковані підрозділи нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, іншими суб'єктами господарювання, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства.

Відповідно до пунктів 2.1-2.2 Порядку проведення перевірок органами Державної інспекції техногенної безпеки України, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України № 863 від 25.05.12р., держпожтехногеннагляд здійснюється шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно з п.3.10 вказаного Порядку за результатами проведеної перевірки суб'єкта господарювання посадовою особою органу Держтехногенбезпеки України складається Акт перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб згідно з уніфікованою формою. Відповідно до пунктів 3.15.-3.16 цього ж Порядку на підставі Акта перевірки або довідки про результати перевірки органу влади, якщо під час здійснення перевірки суб'єкта господарювання або органу влади виявлено порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, протягом п'яти днів з дня її завершення складається припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту.

Припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту складається у двох примірниках, один з яких не пізніше п'яти робочих днів з дня складення акта надається керівнику суб'єкта господарювання або органу влади, установи, організації чи уповноваженій ним особі для виконання, а другий примірник припису з підписом такої особи щодо погоджених строків усунення порушень вимог законодавства зберігається в органі Держтехногенбезпеки України, який здійснював перевірку.

Відповідно до п.3.7, п.3.13 та п. 3.14 Наказу №863 посадові особи, які здійснюють перевірку зобов'язані ознайомити керівника суб'єкта господарювання, а в разі його відсутності уповноважу ним особу з результатами перевірки у строки, передбачені законом. У разі якщо керівник суб'єкта господарювання, або його заступник, або уповноважена ним особа, яка була присутня під час здійснення перевірки, робить зауваження щодо здійснення перевірки, то вони є невід'ємною частиною акта, який підписується із зауваженнями. У разі відмови суб'єкта господарювання підписати Акт перевірки посадова особа органу Держтехногенбезпеки України вносить до такого акта відповідний запис. У разі якщо керівник суб'єкта господарювання, або його заступник, або уповноважена ним особа відмовляється від отримання Акта перевірки особисто, такий Акт перевірки передається суб'єкту господарювання (із зазначенням вхідного реєстраційного номера) та позивач повинен внести до Акту відповідний запис та надіслати рекомендованим листом (із зазначенням дати реєстрації в канцелярії органу Держтехногенбезпеки України як вихідної кореспонденції) із повідомленням про вручення, а на другому примірнику проставляються відповідний вихідний номер листа реєстрації в канцелярії органу Держтехногенбезпеки України як вихідної кореспонденції, яким було надіслано Акт перевірки, та дата надіслання. До примірника Акта перевірки, який зберігається протягом п'яти років в органі Держтехногенбезпеки України, додаються документи, що підтверджують факт поштового відправлення та вручення адресату акта.

Судом встановлено, що оскаржуваний припис складено з порушенням пятиденного строку встановленого законодавством.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо виявлених в ході перевірки порушень суд зазначає таке.

Пунктом 1 припису зобовязано позивача до 15.07.16р. обробити вогнетривким розчином деревяні конструкції горища.

Відповідно до п.п.2.5 п.2 Розділу 3 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом МВС України № 1417 від 30.12.14р. (надалі - Правила), дерев'яні конструкції в будинках усіх ступенів вогнестійкості, крім V, повинні піддаватися вогнезахисному оброблянню, за винятком вікон, дверей, воріт, підлоги, стелажів.

Роботи, пов'язані з проектуванням вогнезахисту та вогнезахисним оброблянням, виконуються суб'єктами господарювання, які мають відповідну ліцензію на такий вид робіт (п.п. 2.6).

З долучених позивачем до матеріалів справи актів приймання-здачі виконаних вогнезахисних робіт № 111/11 від 09.07.04р. та № 2/068 від 30.06.06р. судом встановлено, що на замовлення позивача ОСОБА_3 малим підприємством «Вогнеборець» проведено поверхневе просочення та вогнебіозахист деревяних конструкцій даху в приміщеннях по вул. Шептицьких, 26 у м.Львові, що належать ТзОВ «Автоімпекс».

Позивач вказує, що після проведення вогнезахисної обробки деревяні конструкції мансард двох корпусів були зашиті багатошарово плитними матеріалами. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Листом від 04.09.15р. № 26-13076/261 Державною службою України з надзвичайних ситуацій надано позивачу розяснення щодо необхідності влаштування вогнезахисту деревяних конструкцій суміщеного покриття у будинках ІІІ ступеня вогнестійкості.

Зі змісту вказаного листа слідує, що відповідно до п.2.17 ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва» ступінь вогнестійкості будинку визначається межами вогнестійкості його будівельних конструкцій і межами поширення вогню по цих конструкціях відповідно до таблиці 4 цих будівельних норм. У вищевказаній таблиці зазначено, що мінімальні межі вогнестійкості будівельних конструкцій та максимальні межі поширення вогню по них для елементів суміщених покриттів будинків III ступеню вогнестійкості не нормуються. Враховуючи вищевикладене, а також те, що будівельні конструкції класифікуються за вогнестійкістю та здатністю поширювати вогонь, ДСНС України вважає, що рішення про необхідність виконання робіт з вогнезахисту дерев?яних будівельних конструкцій суміщеного покриття у будинку III ступеня вогнестійкості може бути прийнято власником під час здійснення розширення, реконструкції, реставрації та капітального ремонту такого будинку.

Крім того, з приводу вказаної вимоги Припису судом отримано розяснення спеціаліста з питань пожежної і техногенної безпеки ОСОБА_4

Зі змісту вказаних розяснень суд встановив наступне. Усі будинки і споруди, що проектуються і будуються на території України, поділяються на 8-м ступенів вогнестійкості (I, II, III, IIIa, IIIб, IV, IVa, V) в залежності від меж вогнестійкості їх будівельних конструкцій та меж поширення вогню по цих конструкціях. Для прикладу, будівлі І-го і ІІ-го ступенів вогнестійкості мають мати несучі та огороджуючі конструктивні елементи, виконані з природних або штучних камяних матеріалів, бетону, залізобетону із застосуванням негорючих листових і плитних матеріалів. Тому по класифікації ці будівлі найбільш стійкі до небезпечних факторів пожежі. Будівлі ж V-го ступеня вогнестійкості, до яких не висуваються вимоги щодо межі вогнестійкості та межі поширення вогню, можуть виконуватись з любих матеріалів, в тому числі і горючих, але вони обмежуються по площі, поверховості і іншим параметрам. Чим більша ступінь вогнестійкості будівлі, тим більша може бути площа поверху, поверховість та інше.

Межі вогнестійкості основних будівельних конструкцій в залежності від ступеня вогнестійкості будівлі викладені в табл.4 ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва». Відповідно до цієї таблиці, для будівлі ІІІ-ї ступені вогнестійкості (а всі будівлі ТзОВ «Автоімпекс» за адресою: м.Львів вул.Шептицьких,26, були визначені в проектній документації, як будівлі ІІІ-ї ступені вогнестійкості), елементи суміщеного покриття будівлі (балки, ферми, рами, плити, настили, прогони) не нормуються. Тобто, якщо елементи суміщеного покриття мансардного поверху виконані з деревяних елементів, до них не предявляються додаткові вимоги по їх захисту.

Разом з тим, зважаючи на вимоги п.4.2.6. НАПБ А.01.001-2004 р. «Правила пожежної безпеки в Україні», які діяли на час реконструкції будівель ТзОВ «Автоімпекс» і вимоги яких поширювались на обєкти, що реконструювалися, керівництвом ТзОВ «Автоімпекс» була проведена вогнезахисна обробка деревяних конструкцій мансардних поверхів, про що свідчать акти, додані до матеріалів справи.

На даний час деревяні конструкції мансардних поверхів захищені плитними негорючими матеріалами, в частинах будівлі, які визначені проектною документацією як «горище», деревяні або інші горючі матеріали в конструкціях покриттів відсутні. Крім того, розяснення ДСНС України з даного питання (лист №26-13076/261 від 04.09.2015 р.) вказує, що рішення про необхідність повторної обробки деревяних конструкцій будівлі ІІІ-ї ступені вогнестійкості може прийматись власником даного обєкту під час проведення реконструкції, реставрації або капітального ремонту.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що вказаний пункт припису є необґрунтованим.

Пунктом 4 припису зобов`язано позивача представити сертифікат щодо токсичності продуктів горіння килимів та килимових доріжок, якими застелені підлога в офісних приміщеннях.

Позивачем вказується, що килими та килимові доріжки відсутні у «Переліку продукції, що підлягає обовязковій сертифікації в Україні», затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.05р. №28 (у редакції наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.11.13р. №1308), а тому не підлягають обовязковій сертифікації в Україні.

Разом з тим, безпечність килимів та килимових доріжок, які використовуються позивачем, та їх відповідність вимогам пп.2.28 п.2 Розділу 3 НАПБ А.01-001-2015 підтверджується наявними у справі протоколом №1190/16 випробувань токсичності продуктів горіння полімерних матеріалів згідно з ГОСТ 12.1.044-89 від 03.09.13 р., протоколом №83/В-ГГ(33)-2013 випробувань з визначення групи горючості, згідно з ДСТУ Б В.2.7-19-95, зразків голкопробивного килимового покриття без підоснови «OROTEX» виробництва компанії «OROTEX» (Бельгія) від 29.05.13р., протоколом №84/В-РП(20)-2013 випробувань з визначення групи поширення полумя, згідно з ДСТУ Б В.2.7-70-98 (ГОСТ 30444-97), зразків голкопробивного килимового покриття без підоснови «OROTEX» виробництва компанії «OROTEX» (Бельгія) від 30.05.13р., протоколом №85/В-КД(15)-2013 випробувань з визначення, згідно з п.4.18 ГОСТ 12.1.044-89, коефіцієнта димоутворення зразків голкопробивного килимового покриття без підоснови «OROTEX» виробництва компанії «OROTEX» (Бельгія) від 31.05.13р., протоколом №86/В-ГЗ(13)-2013 випробувань з визначення групи займистості, згідно з ДСТУ Б В.1.1-2-97 (ГОСТ 30402-96), зразків голкопробивного килимового покриття без підоснови «OROTEX» виробництва компанії «OROTEX» (Бельгія) від 31.05.13р.

Крім того, згідно з розясненнями спеціаліста, килимові покриття, так як і інші оздоблювальні будівельні матеріали, мають відповідати певним показникам з пожежної небезпеки, в залежності від приміщень, в яких вони застосовуються. Основні показники, за якими в разі необхідності мають проводитись натурні випробування, викладені в п.2.1.-2.7 ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва». Це показники на горючість, займистість, поширення полумя по поверхні, димоутворюючої здатності і токсичності. Визначені у вказаних вище протоколах показники дозволяють використання влаштованого в офісних приміщеннях килимового покриття.

З урахуванням викладених обставин, відповідач в запереченнях на адміністративний позов вважає вказаний пункт Припису таким, що виконаний в повній мірі.

Пунктом 6 припису зобов`язано позивача влаштувати вихід на покрівлю будівлі із приміщення вентиляційної (мансардних поверх) через потипожежний люк 2 го типу з межею вогнестійкості ЕІ 30.

Згідно із пп.2.3 п.2 Розділу 3 Правил пожежної безпеки в Україні тип заповнення прорізів у протипожежних перешкодах повинен відповідати вимогам ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва». Пункт 6.6 ДБН В.1.1-7-2002 встановлює вимоги до виходів через горище на покрівлю, вимоги до виходів зі сходових кліток на покрівлю або горище. Вказані норми ДБН В.1.1-7-2002 не встановлюють вимоги щодо влаштування виходу на покрівлю будівлі із приміщення вентиляційної (мансардний поверх) через протипожежний люк 2-го типу з межею вогнестійкості ЕІ 30.

Позивач зазначає, що на спірному обєкті вихід на покрівлю будівлі відбувається через окреме дахове вікно з приміщення коридору. Із приміщення вентиляційної вихід на покрівлю будівлі не влаштовується, оскільки це суперечить цільовому призначенню приміщення вентиляційної.

З приводу вказаного порушення спеціаліст з питань пожежної і техногенної безпеки в судовому засіданні пояснив, що в будівлях громадського призначення всі технічні приміщення відносяться до пожежонебезпечних приміщень і, відповідно, мають відділятись від суміжних приміщень протипожежними стінами, перегородками і перекриттями з визначеними межами вогнестійкості. Двері в такі приміщення влаштовуються протипожежними теж з відповідною межею вогнестійкості. Межі цих конструкцій і дверей відображені у вимогах п.4.30 ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва» та п.9.3.6 ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди».

Вимога щодо влаштування у приміщенні вентиляційної виходу на дах будівлі суперечить всім вимогам нормативних документів з питань пожежної безпеки, в яких чітко визначено, що виходи на дах повинні влаштовуватись безпосередньо зі сходових кліток, або через горище, або по зовнішніх пожежних драбинах типів П1, П2 (п.6.4, п.6.6 ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва»).

Доступ на дах потрібен аварійно-рятувальним підрозділам для проведення робіт по ліквідації пожежі, виконання робіт по демонтажу конструкцій або для виконання робіт з ліквідації іншої можливої аварійної ситуації. І цей доступ має бути виконаний з безпечного приміщення, перебування в якому не несе загрози для працівників аварійних служб міста, а не з приміщення, яке визначено нормативними документами, як пожежонебезпечне.

З цих підстав суд дійшов висновку про необґрунтованість вказаної вимоги припису.

Пунктом 8 припису зобов`язано позивача влаштувати вихід з підвального поверху будівлі другого корпусу безпосередньо назовні.

Судом встановлено, що Управлінням пожежної безпеки МНС України у Львівській області надавався позитивний експертний висновок про відсутність порушень вимог пожежної безпеки у проектно-кошторисній документації позивача на реконструкцію нежитлових приміщень, по якій дана офісна будівля з цим підвальним поверхом була прийнята в експлуатацію згідно з Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 30.05.07р. Вказаний акт зареєстрований Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю 22.06.07р. і затверджений рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.06.07р. за № 431.

З цього приводу допитаний в судовому засіданні спеціаліст пояснив, що згідно з вимогами Закону України «Про пожежну безпеку» та інших підзаконних актів, які діяли на момент проектування і реконструкції будівель ТзОВ «Автоімпекс», проектна документація в обовязковому порядку проходила експертизу в органах пожежного нагляду МНС України, про що свідчать висновки, видані даною службою. Висновки є позитивними, без зауважень. Їх копії є в матеріалах справи. Проектом було передбачено влаштування виходу з підвалу другого корпусу в тому вигляді, що є і сьогодні.

Крім того, державною приймальною комісією, в складі якої був офіційний представник державного пожежного нагляду МНС України, у 2007 році було прийнято будівлю ТзОВ «Автоімпекс» в експлуатацію без зауважень. Копія даного акту є в матеріалах справи. Таким чином, працівниками державного пожежного нагляду МНС України під час проведення експертизи проектної документації, а також під час участі в роботі державної приймальної комісії, було проаналізовано проектне рішення по влаштуванню виходу з підвалу через загальну сходову клітку, враховано ступінь небезпеки даного проектного рішення і на підставі цього прийнято зважене рішення, яке відобразилось у підписах на висновку і акті прийняття обєкту без зауважень. Тому, на думку спеціаліста, зазначена вимога припису суперечить попереднім висновкам відповідача.

Пунктом 9 припису зобов`язано позивача обладнати системи вентиляції кафе на першому поверсі спеціальною установкою локального пожежогасіння.

Згідно з письмовими запереченнями відповідача вказаний пункт внесено в припис помилково, оскільки ДБН В.2.2-20:2008 «Готелі» становлює вимоги до проектування готелів, а не офісних приміщень.

Пунктом 12 зобов`язано позивача влаштувати в приміщенні котельні легко скидні конструкції у відповідності до вимог п.п.2.18 п.2 Розділу 4 Правил пожежної безпеки в Україні.

Норми вказаного пункту Правил передбачають, що системи опалення, вентиляції і кондиціонування повітря повинні відповідати вимогам ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування».

Позивач зазначає, що в спірному пункті припису не вказано конкретної норми цих ДБН, яка б вимагала влаштовувати в приміщенні котельні легко скидні конструкції і деталізувала які саме з них. Управління пожежної безпеки МНС України у Львівській області надало позитивний експертний висновок про відсутність порушень вимог пожежної безпеки у проектно-кошторисній документації на реконструкцію нежитлових приміщень, по якому офісна будівля з приміщенням котельні була прийнята в експлуатацію. З цього моменту приміщення котельні не змінювалося.

З цього приводу спеціаліст в судовому засіданні пояснив, що в приміщеннях де в результаті аварії можливе виділення горючих газів або парів легкозаймистих і горючих рідин і які можуть створити вибухонебезпечні концентрації, в результаті чого може відбутись вибух, влаштовуються легкоскидні конструкції, які спрямовують вибух у напрямку мінімальної загрози для людей і конструкцій будівлі. В якості легкоскидних конструкцій можуть використовуватись осклені вікна, ліхтарі або спеціальні ділянки покрівель. Як правило на 95% обєктів використовуються вікна в якості легкоскидних конструкцій.

Стосовно приміщень котелень, такі вимоги встановлені п.6.8 ДБН В.2.5-77:2014 року.

По факту, в приміщенні котельної ТзОВ «Автоімпекс» влаштовані вікна, які передбачені в якості легкоскидних конструкцій. Котельня була прийнята в експлуатацію разом із будівлею ТзОВ «Автоімпекс» без зауважень, з підписанням акту цієї комісії в тому числі і представником Галицького РВ ГУ МНС України м. Львова.

Пунктом 14 зобов`язано позивача на вводі водопостачання в будівлю з метою запобігання виходу з ладу обладнання трубопроводів системи протипожежного водопостачання, встановити фільтри для води з гідравлічним приводом та самоочищенням, при цьому обладнати фільтр автоматичним гідравлічним аварійним бойпасним клапаном та забезпечувати постійну подачу води.

З цього приводу судом враховуються пояснення представника позивача, що ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній водопровід та каналізація. ОСОБА_5 Проектування. ОСОБА_5 Будівництво» поширюються лише на обєкти, які будуються (реконструюються) після набрання ними чинності, тобто з 01 березня 2013 року. Головне управління МНС України у Львівській області надало позитивний експертний висновок про відсутність порушень вимог пожежної безпеки у проектно-кошторисній документації на установку внутрішнього протипожежного водопроводу, по якому даний обєкт було прийнято в експлуатацію, що підтверджує відсутність претензій зі сторони органу державного пожежного нагляду.

Вимога щодо влаштування фільтрів в системах внутрішнього протипожежного водопостачання будівель викладена в п.8.2 ДБН В.2.5-64:2012 р., який не поширюється на існуючі будівлі позивача та їх інженерні, в т.ч. водопровідні системи, які експлуатуються згідно з актами державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію. Дія цього ДБН, який введений в дію з 01.03.13 р., розповсюджується на проектування і будівництво систем водопостачання, каналізації та водостоків тільки при новому будівництві, реконструкції, капітальному ремонті, технічному переоснащенні та реставрації будинків, будівель і споруд різного призначення з 01.03.13 р.

Крім цього, ДБН А.2.2-3-2012 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва», на які посилається відповідач, втратив чинність у звязку з прийняттям ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Пунктами 15 та 16 припису зобовязано позивача передбачити в системі внутрішнього протипожежного водопроводу дистанційне керування насосними установками для протипожежних цілей, а також обладнати шафки пожежних кранів пристроями, що видають сигнал про їх відчинення до приміщень диспетчерської (порушення вимог ДБН В.2.5-64:2012).

Як вже зазначалось вище ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній водопровід та каналізація. ОСОБА_5 Проектування. ОСОБА_5 Будівництво» поширюються лише на обєкти, які будуються (реконструюються) після набрання ними чинності, тобто з 01 березня 2013 року.

Позивачем в спростування зазначених порушень вказано, що на спірному обєкті передбачено запуск протипожежних насосів в автоматичному режимі при падінні тиску в мережі пожежних кранів, що цілком відповідає вимогам державних будівельних норм. П.7.7 ДБН В.1.1-7-2002 передбачає, що будинки різного призначення повинні забезпечуватися протипожежним водопостачанням для внутрішнього пожежогасіння, проектування та улаштування якого слід здійснювати відповідно до вимог ДБН 2.04.01. Вказаний пункт не зобовязує обладнувати шафки пожежних кранів пристроями, що видають сигнал про їх відчинення до приміщень диспетчерської.

Знову ж таки, Головне управління МНС України у Львівській області надало позитивний експертний висновок про відсутність порушень вимог пожежної безпеки у проектно-кошторисній документації на установку внутрішнього протипожежного водопроводу, по якій офісні будівлі були прийняті в експлуатацію. Офісна будівля А-3 з системою внутрішнього протипожежного водопроводу та шафками пожежних кранів була прийнята в експлуатацію згідно з Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 05.12.05р., який зареєстрований Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю 07.04.06р. за № 100 і затверджений рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.04.06р. за № 592. Зі сторони органу державного пожежного нагляду даний Акт без зауважень до системи внутрішнього протипожежного водопроводу та шафок пожежних кранів підписав начальник Галицького ГУ РВ МНС України м.Львова, що підтверджує відсутність претензій зі сторони органу державного пожежного нагляду.

Офісна будівля Б-4 з системою внутрішнього протипожежного водопроводу та шафками пожежних кранів була прийнята в експлуатацію згідно з Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 30.05.07р., який зареєстрований Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю 22.06.07р. і затверджений рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.06.07р. за № 431. Зі сторони органу державного пожежного нагляду даний Акт без зауважень до системи внутрішнього протипожежного водопроводу та шафок пожежних кранів підписав старший інспектор сектору наглядово-профілактичної діяльності Галицького РВ ГУ МНС України м.Львова, що підтверджує відсутність претензій зі сторони органу державного пожежного нагляду.

З розяснень спеціаліста з питань пожежної і техногенної безпеки суд встановив наступне. Вимоги, повязані із влаштуванням кнопок дистанційного пуску насосів внутрішнього протипожежного водопроводу та обладнанням шафок пожежних кранів пристроями, що видають сигнал про їх відчинення, встановлені ДБН В.2.5-64:2012 року, який введений в дію з 01.03.13р. і який розповсюджується на проектування і будівництво систем водопостачання, каналізації та водостоків тільки при новому будівництві, реконструкції, капітальному ремонті, технічному переоснащенні та реставрації будинків, будівель і споруд різного призначення з 01.03.13р.

Всі інженерні системи будівель позивача, в тому числі і внутрішній протипожежний водопровід, були спроектовані і влаштовані відповідно до вимог діючого на момент введення їх в експлуатацію СНиП 2.04.01-85* «Внутренний водопровод и канализация зданий». Такі приміщення були введені в експлуатацію у 2006 році і 2007 році без зауважень.

Насосна система внутрішнього протипожежного водопроводу будівель ТзОВ «Автоімпекс» розрахована на роботу в автоматичному режимі та з можливістю ручного запуску насосів, що не суперечить вимогам вищевказаного СНиП 2.04.01-85*. При падінні тиску води в системі водопроводу (наприклад, відкриття вентиля пожежного крану) пожежні насоси автоматично включаються і створюють необхідний тиск в системі для роботи пожежних кранів.

Тому вимоги вказаного пункту припису слід вважати необґрунтованими.

Пунктом 18 припису зобовязано позивача змонтувати огородження по периметру даху будівлі у відповідності до ГОСТ 25772.

З наявних у справі актів державної приймальної комісії слідує, що будівлі позивача прийняті в експлуатацію у 2006 році і в 2007 році. Такі акти підписані без зауважень працівниками державного пожежного нагляду МНС України.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст.9 Закону України «Про пожежну безпеку» та НАПБ Б.02.014-2004 «Положення про порядок погодження з органами державного пожежного нагляду проектних рішень, на які не встановлено норми та правила, обґрунтованих відхилень від обовязкових вимог нормативних документів», які діяли у 2005, 2006 і 2007 роках, органи Державного пожежного нагляду мали відповідні повноваження для прийняття рішення про можливість погодження окремих відхилень від обовязкових вимог норм. Підтвердженням цьому є позитивні експертні висновки, якими було погоджено під час проведення експертизи проектну документацію без влаштування огородження по периметру даху будівель. Копії висновків в матеріалах справи. Таким чином, працівниками державного пожежного нагляду МНС України під час проведення експертизи проектної документації, а також під час участі в роботі державної приймальної комісії, було проаналізовано проектні рішення позивача, враховано ступінь необхідності їх виконання і на підставі цього прийнято рішення, яке відобразилось у підписах на висновках і актах без зауважень. У звязку з цим, вказана у цьому пункті припису вимога відповідача є необґрунтованою.

Пунктом 19 припису зобовязано позивача виконати ширину сходових маршів в першому корпусі на другому поверсі в кінці загального коридору не менше 1,2м.

З наданих відповідачем заперечень судом встановлено, що вказаний пункт внесено в припис помилково, оскільки з наявних у справі доказів слідує, що вимоги пп.2.23 п.2 Розділу 3 НАПБ А.01-001-2015 позивачем фактично не порушено.

Пунктом 20 припису зобовязано позивача забезпечити відстань від дверей найбільш віддаленого приміщення ТзОВ «Глобаллоджик Україна» на 3-му поверсі до сходової клітки відповідно до норм пп.2.23 п.2 Розділу 3 НАПБ А.01-001-2015.

Вказаною нормою Правил пожежної безпеки в Україні передбачено, що кількість та розміри евакуаційних виходів з будівель і приміщень, їхні конструктивні й планувальні рішення, умови освітленості, забезпечення незадимленості, протяжність шляхів евакуації, їх облицювання (оздоблення) повинні відповідати вимогам ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва», ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди», ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки», СНиП 2.09.02-85* «Производственные здания», ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», ДБН В.2.2-28:2010 «Будинки адміністративного та побутового призначення», інших будівельних норм за видами будинків та споруд.».

Позивач зазначає, що ним дотримані вимоги пп.2.23 п.2 Розділу 3 НАПБ А.01-001-2015 і вимоги Таблиці 1 ДБН В.2.2-9-2009 щодо шляхів евакуації, оскільки максимальна відстань із будь-якого приміщення, розташованого між сходовими клітками, до виходу назовні чи до сходової клітки, при щільності людського потоку до 2 люд/м2 (у випадку з позивачем - 0,7 люд/м2), повинна становити не більше 60 м, а реально загальна довжина коридору на третьому поверсі корпусу Б-4 становить менше 40 м., що зафіксовано у плані приміщень.

З цього приводу спеціалістом з питань пожежної і техногенної безпеки надано суду розяснення, з яких слідує, що довжина шляху евакуації визначається на підставі вимог нормативних документів за видами будівель і споруд. Вона в кожному конкретному випадку є різною. Довжина залежить від багатьох параметрів, наприклад: ширини евакуаційних проходів і коридорів, кількості евакуаційних сходових кліток на поверсі та їх розташування, щільності людського потоку при евакуації, ступені вогнестійкості будівлі, наявності автоматичних систем протипожежного захисту та інших параметрів.

Для третього поверху будівлі ТзОВ «Автоімпекс», зважаючи на вимоги нормативних документів та враховуючи наявність двох сходових кліток і щільність людського потоку 0,7 люд/м.кв. коридору, довжина шляху евакуації має бути не більше 60 метрів від дверей найбільш віддаленого приміщення до виходу на сходову клітку. Загальна ж довжина коридору на третьому поверсі складає менше 40 метрів між сходовими клітками, що значно менше нормативного показника. Ці вимоги викладені у табл.1 ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди», який є основним нормативним документом для даної будівлі громадського призначення.

Пунктом 21 припису зобовязано позивача заборонити використання обєктів нерухомості (оренда) без оформлення декларації відповідності матеріально технічної бази субєктів господарювання з питань пожежної безпеки.

ОСОБА_5 2 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що початок роботи новоутворених підприємств, початок використання суб'єктом господарювання об'єктів нерухомості (будівель, споруд, приміщень або їх частин) здійснюється суб'єктом господарювання на підставі поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (далі - декларація), а для суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику - також за наявності позитивного висновку за результатами оцінки (експертизи) протипожежного стану підприємства, об'єкта чи приміщення.

Разом з цим, згідно з п. 2 і п. 3 ч.4 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України, п.1 «Порядку подання і реєстрації декларації відповідності матеріально-технічної бази субєкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.13р. №440, власника звільнено від обовязку подавати і реєструвати декларацію на обєкти нерухомості, що в установленому законодавством порядку приймаються в експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Тобто зі змісту вказаних норм слідує, що декларація не подається, якщо будівля прийнята в експлуатацію в установленому законом порядку. Крім цього, така декларація не подається також якщо орендарі, що знаходяться в цій будівлі, експлуатують приміщення або будівлі за цивільно-правовими договорами, що не передбачають перехід права власності на ці приміщення та будівлі, за умови що декларацію на цей обєкт зареєстровано власником.

Як вже зазначалось вище, приміщення позивача введені в експлуатацію у 2005, 2006 та 2007 роках, тобто до набрання чинності Кодексом цивільного захисту України, відтак висновок про порушення позивачем вимог ч.2 ст. 57 цього Кодексу є необґрунтованим.

Пунктом 23 припису зобовязано ТзОВ «Автоімпекс» провести ідентифікацію обєктів підвищеної небезпеки субєктів господарювання.

З цього приводу судом встановлено, що позивачем в 2014 році проведено ідентифікацію обєкта господарської діяльності, згідно із якою «ТзОВ «Автоімпекс» в м. Львові по вул. Шептицьких, 26 за результатами ідентифікації визнано потенційно небезпечним обєктом.

Статтею 9 Закону України «Про обєкти підвищеної небезпеки» від 18.01.01р. №2245-III та п.3 Постанова КМУ від 11.06.02 р. №956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки обєктів підвищеної небезпеки» передбачено обовязок проведення ідентифікації лише обєктів підвищеної небезпеки, відтак вказані норми не поширюються на позивача.

Пунктом 26 припису зобовязано позивача виконати двері генераторної на першому поверсі протипожежними.

На час перевірки позивачем вже були встановлені двері в приміщенні генераторної, що підтверджується Актом прийняття в експлуатацію виконаних робіт з монтажу дверей з нормованими межами вогнестійкості серія ЛВ №002305 від 23.02.2015 р., підписаним представником відповідача, Сертифікатом відповідності на протипожежні двері серія ВГ №UA1.016.0002491-14 терміном дії з 20.01.14 р. до 30.08.16р. та фотографією бірки на торці протипожежних дверей. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Пунктом 27 припису зобовязано ТзОВ «Автоімпекс» обладнати обєкт телефонним звязком із найближчим пожежно-рятувальним підрозділом.

Згідно з запереченнями відповідача вказаний пункт внесено в припис помилково.

Згідно з ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням досліджених судом письмових доказів, наданих в судовому засіданні розяснень спеціаліста з питань пожежної і техногенної безпеки суд надає перевагу доводам позивача, та зазначає, що викладені відповідачем в акті перевірки порушення на підставі яких відповідачем винесено спірний припис в частині пунктів 1, 4, 6, 8, 9, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 23, 26, 27 є необґрунтованими. Такі порушення не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов є обгрунтованим та такий слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положеннями ст.87 Кодексу до судових витрат відносяться витрати, повязані з залученням спеціаліста.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію договору від 23.11.15р. з спеціалістом ОСОБА_2, який володіє спеціальними знаннями та навичками у сферах пожежної, техногенної безпеки (кваліфікаційний сертифікат Серії АЕ № 000090 від 21.05.12р. відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), повязаних із створенням обєкта архітектури «експертиза проектної документації у частині дотримання вимог пожежної, техногенної безпеки»), про надання усних та письмових консультацій при розгляді справи № 813/6050/15 про визнання протиправним та скасування припису № 111 від 21.08.15р. Позивачем проведено оплату за надані спеціалістом послуги в сумі 4134 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 276 від 01.12.15р. Суд зазначає, що розмір таких витрат не перевищує граничних розмірів, встановлених Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням викладеного, судові витрати у вигляді судового збору та витрат, повязаних з залученням спеціаліста, слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 92, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту № 111 від 21.08.15р. в частині пунктів 1, 4, 6, 8, 9, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 23, 26, 27.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоімпекс» 5352 (пять тисяч триста пятдесят дві) гривні 00 копійок судових витрат, в тому числі 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок судового збору та 4134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) гривні 00 копійок витрат, повязаних із залученням до участі у справі спеціаліста.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадженн

Суддя Кузан Р.І.