Справа № 826/22416/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 грудня 2015 року № 826/22416/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет»
додержавної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2015 №,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2015 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, викладені в акті перевірки від 22.04.2015 №21/21-16-2657, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки декларації акцизного податку за період з січня по березень 2015 року подані товариством з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» за місцем обліку останнього, як великого платника податків, на підтвердження чого останнім надано копії квитанцій №2, які, за твердженням позивача, вказують на виконання покладеного на нього обов'язку з подачі декларації акцизного податку за вказані звітні періоди.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти позову не надав.

Розгляд справи здійснено у письмовому провадженні відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 28.04.2015, товариство з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» зареєстроване за адресою місто Київ, проспект Московський, 15-А та з 01.11.2007 перебуває на обліку як платник податків у Центральному офісі, що також підтверджується наявною у матеріалах справи копією з витягу з реєстру великих платників податків на 2015 рік.

Натомість, державною податковою інспекцією у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку товариства з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» за січень, лютий та березень 2015 року.

За результатами даної перевірки контролюючим органом встановлено неподання вказаним товариством податкової звітності з акцизного податку на порушення вимог підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 та підпункту 212.3.1-1 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України за звітні періоди січень, лютий та березень 2015 року.

На підставі викладеного, державною податковою інспекцією у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складно акт від 22.04.2015 №21/21-16-2657 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.05.2015 №, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизного товару за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 510,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

На підставі пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Так, пунктом 223.2 статті 223 Податкового кодексу України конкретизовано, що суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України визначено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як вбачається з матеріалів справи, товариством з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» засобами телекомунікаційного зв'язку подано до Центрального офісу, як до контролюючого органу, декларації акцизного податку за січень, лютий та березень 2015 року, які, у відповідності до наявних у матеріалах справи копії квитанцій №2, прийняті та доставлені до Центрального офісу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, підпункт 212.3.1-1 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України викладено у новій редакції, згідно з якою особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу товарів не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється господарська діяльність.

У свою чергу, Державною фіскальною службою України у зв'язку із численними запитами платників податку та фахівців підпорядкованих структурних підрозділів ДФС щодо кампанії декларування податкових зобов'язань з акцизного податку листом від 23.02.2015 №6036/7/99-99-19-03-03-17 повідомлено, що стосовно платників податків - суб'єктів господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів, - такі платники заповнюють лише розділ Ґ та додаток 6 до Декларації і подають їх до контролюючого органу за місцезнаходженням пункту продажу товарів. З метою правильного розподілення сум акцизного податку з роздрібної реалізації підакцизних товарів між місцевими бюджетами розділ Ґ (код операції Ґ2) та додаток 6 до Декларації пов'язані з кодами адміністративних одиниць відповідно до Класифікатора об'єктів адміністративно-територіального устрою України (далі - КОАТУУ).

Таким чином, за роз'ясненням Державної фіскальної служби України декларація зазначеними вище платниками акцизного податку подається до контролюючого органу, що обслуговує адміністративно-територіальну одиницю (за кодом КОАТУУ), на якій розташовано пункт продажу підакцизних товарів, а саме: суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами, які мають декілька пунктів продажу товарів, що знаходяться у різних адміністративно-територіальних одиницях, тобто мають різні коди КОАТУУ, при цьому кожна адміністративно-територіальна одиниця обслуговується окремим контролюючим органом, подають до такого контролюючого органу, що обслуговує відповідну адміністративно-територіальну одиницю за місцем продажу підакцизних товарів (кодом КОАТУУ), окрему Декларацію з відповідною кількістю додатків 6 до Декларації. У графі 07 титульного аркуша до конкретної Декларації зазначаються адреси пунктів продажу товарів, які відносяться до певної адміністративно-територіальної одиниці (коду КОАТУУ).

У відповідності до наявних у матеріалах справи копій декларацій акцизного податку за січень, лютий та березень 2015 року, складних за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №14, позивачем у рядку 7 «місцезнаходження пункту продажу товарів» зазначено м. Київ. Водночас, у розділі «Ґ» у рядку «Ґ2» вказано, що податкові зобов'язання в розрізі КОАТУУ є (який у відповідності до КОАТУУ, розміщеному на веб-сайті Державної служби статистики України, відповідає Голосіївському району міста Києва), (Дніпровський район міста Києва), (Оболонський район міста Києва), (Деснянський район міста Києва), (Святошинський район міста Києва).

З аналізу приписів підпункту 212.3.1-1 пункту 212.3 статті 212 та пункту 223.2 статті 223 Податкового кодексу України вбачається, що платник акцизного податку лише після здійснення реєстрації останнього як платника податку у контролюючого органу за місцезнаходженням пункту продажу товарів подає до останнього декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

У свою чергу, наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 затверджено Порядок обліку платників податків і зборів (надалі - Порядок №1588), згідно з пунктом 7.1 якого якщо відповідно до законодавства в платника податків, крім обов'язків щодо подання податкових декларацій (розрахунків, звітів) та/або нарахування, утримання або сплати (перерахування) податків, зборів на території адміністративно-територіальної одиниці за своїм місцезнаходженням, виникають такі обов'язки на території іншої адміністративно-територіальної одиниці, то такий платник податків зобов'язаний стати на облік за таким неосновним місцем обліку у відповідному контролюючому органі.

Для взяття на облік за неосновним місцем обліку платник податків зобов'язаний протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об'єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню чи пов'язані з оподаткуванням, подати до відповідного контролюючого органу реєстраційну заяву за формою N1-ОПП або формою N5-ОПП з позначкою «облік за неосновним місцем обліку». Дані заяви про взяття на облік за неосновним місцем обліку вносяться до Єдиного банку даних юридичних осіб або Реєстру самозайнятих осіб (пункт 7.2 Порядку №1588).

У контролюючому органі за неосновним місцем обліку платник податків сплачує всі податки та збори, які згідно із законодавством мають сплачуватись на території адміністративно-територіальної одиниці, що відповідає неосновному місцю обліку, щодо таких податків подає податкові декларації (розрахунки, звіти) та виконує інші обов'язки платника податків, а контролюючий орган стосовно платника податків здійснює адміністрування таких податків, зборів (пункт 7.3 Порядку №1588).

Таким чином, взяттю на облік за неосновним місцем обліку (реєстрації платником податку), у зв'язку з чим платником податку подається відповідна податкова звітність, передує проведення відповідної процедури. Водночас, факт проведення такої процедури відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет», наслідком чого є взяття останнього на облік у державній податковій інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, що і є передумовою для подання декларації акцизного податку до вказаного контролюючого органу, у відповідності до приписів підпункту 212.3.1-1 пункту 212.3 статті 212 та пункту 223.2 статті 223 Податкового кодексу України, станом на момент подання податкової звітності з акцизного податку за січень-березень 2015 року матеріалами справи не підтверджено.

При цьому, позивачем у позовній заяві наголошено, що лише після отримання листа від міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 14.05.2015 №11960/10/28-10-39-1-11, яким останньому повідомлено про необхідність подання декларацій акцизного податку з роздрібного продажу починаючи з травня 2015 до контролюючих органів за місцезнаходженням пунктів продажу підакцизних товарів, товариство з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» стало в державній податковій інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на облік як платник окремих податків (акцизного податку) та з травня 2015 року почав подавати податкову звітність з акцизного податку до даної податкової інспекції (перша декларація подана за звітний період - квітень 2015 року).

Водночас, суд враховує той факт, що у відповідності до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, товариство з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» перебуває на обліку як платник податків у Центральному офісі, яке великий платник податків, а, відтак, доказів перебування позивача на податковому обліку у державній податковій інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до травня 2015 року у матеріалах справи не міститься, а іншого з матеріалів справи не вбачається.

Крім того, слід зазначити про таке.

Нормативно-правовим актом, що визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, є Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 (надалі - Інструкція №233).

Так, у відповідності до пунктами 7.4 та 7.5 розділу ІІІ Інструкції №233, яким визначено порядок подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС (пункт 7.6 розділу ІІІ Інструкції №233).

З аналізу наведених положень вбачається, що належними доказами прийняття контролюючим органом відповідної податкової декларації є направлення платнику податків квитанції №2.

Як було зазначено вище, товариством з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» за фактом направлення засобами телекомунікаційного зв'язку до міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників, на обліку в якому знаходиться позивач, як платник податків, декларацій акцизного податку за січень, лютий та березень 2015 року отримано квитанції №2, згідно з якими вказані декларації прийнято.

При цьому, доказів направлення позивачу контролюючим органом повідомлень про неприйняття даних декларацій сторонами не надано, а з матеріалів справи не вбачається.

Таким чином, декларації товариства з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» акцизного податку за січень, лютий та березень 2015 року як станом на момент проведення державною податковою інспекцією у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві камеральної перевірки, за наслідками якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, так і станом на момент розгляду даної справи судом, є прийнятими та зареєстрованими у встановленому законодавством порядку, а, відтак, твердження про неподання позивачем таких декларацій є безпідставними.

Разом з тим, суд звертає увагу, що на контролюючий орган, до якого направлено досліджувані декларації, у разі порушення позивачем порядку подання останніх, положеннями пункту 48.9 статті 48 Податкового кодексу України покладено обов'язок щодо перевірки наявності та достовірності заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, серед яких зокрема визначено найменування контролюючого органу, до якого подається звітність (пункт 48.3 статті 48 Податкового кодексу України).

Отже, міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників при прийнятті декларацій акцизного податку за січень, лютий та березень 2015 року було зобов'язане пересвідчитися у правильності направлення позивачем вказаних декларацій саме до останнього, а у разі встановлення такої невідповідності зобов'язане було не приймати такі декларації з повідомленням позивача про причини такого неприйняття, а саме: необхідності подання таких декларацій до контролюючого органу за місцезнаходженням пункту продажу підакцизних товарів.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено факту порушення позивачем положень пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, а саме: неподання декларацій акцизного податку за січень, лютий та березень 2015 року.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 15.05.2015 №.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.