Справа № 810/3111/15
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3111/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Бистрик Г.М., Межевича М.В.

за участю секретаря Генчмазлумо І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Козлова Ю. В., державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Лещук А. О. про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті", звернулося до суду з адміністративним позовом до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- скасувати рішення управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області про відмову у скасуванні №20784044 від 20 квітня 2015 року, №20965296 від 27 квітня 2015 року, №20781500 від 20 квітня 2015 року;

- зобов'язати управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності НОМЕР_4 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт з реєстраційним номером НОМЕР_3;

- зобов'язати управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності №2974525 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_1/ спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності №2970313 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_2/ спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 статі 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18 квітня 2015 року та 24 квітня 2015 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» подано до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області заяви про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно з реєстраційними номерами НОМЕР_2, НОМЕР_1, НОМЕР_3.

До названих заяв додавалися наступні документи (що також стверджувалось позивачем та не заперечувалось відповідачами): рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року у справі №367/484/14-ц, рішення Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року у справі №367/484/14, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року у справі №6-30032св14, платіжне доручення, виписка із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, доручення, копії паспорту та картки платника податків (т.1 а.с.166-220).

20 квітня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Лещук А.О. прийнято рішення №20784044, яким відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за НОМЕР_4 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_3 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.26).

Також, 20 квітня 2015 року тим же державним реєстратором винесено рішення №20781500 щодо відмови у скасуванні державної реєстрації права власності на нерухоме майно №2974525 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_1 (т.1 а.с.27).

Крім того, 27 квітня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Козловим Ю.В. прийнято рішення №20965296, яким відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно №2970313 стосовно об'єкта нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_2 (т.1 а.с.25).

Підставою для відмови стала та обставина, що що подані для державної реєстрації документи не відповідають вимогам законодавства, не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а також не містять вказівки щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Суд першої інстанції, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, так як чинним законодавством України не передбачено таких підстав для скасування державної реєстрації, які зазначені позивачем, а тому, останнім обрано неправильний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані із державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон №1952-ІV).

За визначенням у частині першій статті 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як закріплено у частині першій статті 4 Закону №1952-ІV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України (стаття 8 Закону №1952-ІV).

За нормами пункту 1 частини другої статті 9 Закону №1952-ІV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації (частина четверта статті 9 Закону №1952-ІV).

За правилами пункту 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5 (Порядок №3502/5), для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Таким чином, відповідно до положень частини другої статті 26 Закону №1952-ІV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав тільки у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (пункт 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141).

Так, судом першої інстанції із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №11231690 від 21 жовтня 2013 року (т.1 а.с.49) встановлено, що згідно рішення про державну реєстрацію прав №6904281 від 17 жовтня 2013 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення АДРЕСА_1, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 2970313, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_2.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №11248487 від 21 жовтня 2013 року (т.1 а.с.50) встановлено, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №6904557 від 17 жовтня 2013 року внесено запис про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 2974525, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_1.

Підставою виникнення права власності у названих витягах зазначено наступні документи: договір купівлі-продажу майнових прав №489 від 17 березня 2011 року, акт прийому-передачі майнових прав від 17 березня 2011 року, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року №1013/9989/2012, ухвала Апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2013 року №22ц780/4024/2013, сертифікат НОМЕР_5 від 16 вересня 2011 року, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області.

Крім того, із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №26596151 від 10 вересня 2014 року (т.1 а.с.51,165) вбачається, що згідно рішення про державну реєстрацію прав №15656262 від 09 вересня 2014 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: квартира АДРЕСА_1, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно НОМЕР_4, відкритого на об'єкт з реєстраційним номером НОМЕР_3. Підставою виникнення права власності у такому витягу зазначено рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2014 року №367/7911/13-ц.

Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що правові підстави реєстрації прав власності на вищезазначені об'єкти нерухомого майна, викладені позивачем у позовній заяві, документально не підтверджуються.

Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року у справі №1013/9989/2012 за позовом ТОВ «Аверс-Сіті» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, ТОВ «Інтерінвестброк», приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу: ОСОБА_7. та ОСОБА_8, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2013 року (т.2 а.с.5-19), - відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Аверс-сіті», а позов ОСОБА_4 задоволено, визнано за нею право власності, зокрема, на: нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (т.2 а.с.5-12).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року та ухвала апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2013 року скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.20-24).

За наслідками нового розгляду справи 20 березня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області прийнято рішення у справі №367/484/14-ц, яким визнано за ОСОБА_4 право власності, зокрема, на: нежитлове приміщення АДРЕСА_1 та зобов'язано ТОВ «Аверс-Сіті» передати ОСОБА_4 названі об'єкти нерухомого майна (т.1 а.с.8-15).

Однак, рішенням Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року у справі №367/484/14 рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року скасовано, позов ТОВ «Аверс-Сіті» до ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів задоволено і відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року рішення Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року залишено без змін.

Крім того, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2014 року у справі №367/7911/13-ц за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10 до ТОВ «Аверс-Сіті», Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 серпня 2014 року, позов задоволено частково, зокрема, визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.153-164).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що правові підстави реєстрації права власності на об'єкти нерухомості про які йдеться у цій справі є відмінними від тих, які зазначені товариством «Аверс-Сіті» у позовній заяві.

Тобто, позивачем до заяв про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно з реєстраційними номерами НОМЕР_2, НОМЕР_1, НОМЕР_3 додавалися рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року у справі №367/484/14-ц, рішення Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року у справі №367/484/14 та ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року у справі №6-30032св14.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, право власності на об'єкти нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_2 (нежитлове приміщення АДРЕСА_1) та з реєстраційним номером НОМЕР_1 (нежитлове приміщення АДРЕСА_1) зареєстровані за ОСОБА_4 на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року у справі №1013/9989/2012 та ухвали Апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2013 року №22ц780/4024/2013, а право власності на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером НОМЕР_3 (квартира АДРЕСА_1) - зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2014 року №367/7911/13-ц.

Також, позивачем подано заяву про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3. При цьому, як зазначалось вище, із наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №26596151 від 10 вересня 2014 року (т.1 а.с.51,165) вбачається, що право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_3), - зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі рішення суду у справі №367/7911/13-ц (т.1 а.с.153-164).

У той же час, рішенням Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року було скасоване рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року, яким визнано право власності за ОСОБА_4 на квартиру №83 з технічним приміщенням, загальною площею 124,67 кв.м. на 22-му та 23-му поверхах у будинку АДРЕСА_1, тобто у іншому корпусі і у іншій секції.

Отже, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року у справі №367/484/14-ц, рішення Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року у справі №367/484/14 та ухвала Вищого адміністративного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2014 року у справі №6-30032св14, які були подані позивачем із заявою про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно з реєстраційним номером НОМЕР_3, не містять відомостей того, що правова підстава набуття ОСОБА_5 права власності квартиру АДРЕСА_1, за реєстраційним номером об'єкт нерухомого майна із реєстраційним номером НОМЕР_3, - відпала.

Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що подані позивачем документи разом із заявами про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно з реєстраційними номерами НОМЕР_2, НОМЕР_1, НОМЕР_3 дійсно не давали змоги державним реєстраторам встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, містили суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а тому відповідні суб'єкти владних повноважень об'єктивно не могли дійти висновку про те, що правова підстава для реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна з реєстраційними номерами НОМЕР_2, НОМЕР_1, НОМЕР_3 - відпала.

Крім того, суд першої інстанції вірно звертає увагу позивача на ту обставину, що Апеляційний суд Київської області при прийнятті рішення від 1 липня 2014 року у справі №367/484/14, як і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ при скасуванні рішення щодо задоволення позову ОСОБА_4, не з'ясовував питання виконання рішення суду першої інстанції та, відповідно, не вирішував питання щодо повороту виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року у справі №1013/9989/2012, яке фактично було правовою підставою (правовстановлюючим документом) для реєстрації права власності за названою особою щодо об'єктів нерухомого майна з реєстраційними номерами НОМЕР_1 і НОМЕР_2.

Відомості стосовно звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до цивільного суду із заявою про поворот виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2013 року у справі №1013/9989/2012 - відсутні.

При цьому, колегія суддів погоджується з вказівками суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача у ситуації, яка склалася, є саме звернення товариства «Аверс-Сіті» до відповідного цивільного суду, у якому знаходиться справа, із заявою про поворот виконання рішення, яке слугувало правовою підставою для реєстрації права власності на відповідні об'єкти нерухомого майна і у подальшому було скасовано.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність рішення про поворот виконання рішення суду, а також наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а за таких обставин - і відсутності рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, що набрало законної сили, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, а отже необхідність відмовити у задоволенні позову.

При цьому апеляційна скарга не містить інших посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Г.М. Бистрик

М.В. Межевич

Повний текст ухвали виготовлено 18 грудня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Бистрик Г.М.