Справа № 825/3746/15-а
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3746/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря Гайдука С.В.,

представника позивача Гавриленка Ю.С.,

представника відповідача та третьої особи Коваля В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Державного підприємства Дослідне господарство «Івківці» Інституту захисту рослин НААНУ до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,- Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання постанови незаконною та зняття арешту з рахунку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 07.12.2015 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області та просить:

- визнати незаконною постанову відповідача про арешт рахунку № 9935 (980) в ПАТ «Промінвестбанк» МФО 300012 Державного підприємства Дослідне господарство «Івківці» Інституту захисту рослин НААНУ від 17.11.2015 № 163А/6;

- зняти арешт з рахунку № 9935 (980) в ПАТ «Промінвестбанк» МФО 300012 Державного підприємства Дослідне господарство «Івківці» Інституту захисту рослин НААНУ.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою державного виконавця накладено арешт на рахунок, який використовується підприємством для виплати заробітної плати та здійснення обов'язкових платежів до Державного бюджету України, а тому це створює заборгованість по виплаті працівникам заробітної плати та обов'язкових платежів.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 08.12.2015 було залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області (далі - ГТУЮ у Чернігівській області). 14.12.2015 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, процесуальний статус ГТУЮ у Чернігівській області змінено з третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на відповідача по справі. Одночасно, ухвалено змінити процесуальний статус Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Чернігівській області) з відповідача на третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представник відповідача та третьої особи вирішення справи залишив на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов має бути задоволений частково, виходячи з таких підстав.

Державне підприємство Дослідне господарство «Івківці» Інституту захисту рослин НААНУ (далі - ДП ДГ «Івківці») є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку 12.05.1992, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 11).

Судом встановлено, що головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Чернігівській області, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 34264992, було прийнято постанову про арешт коштів боржника від 17.11.2015 № 163А/6, якою на підставі рішення судів накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку № 9935 (980) в ПАТ «Промінвестбанк» МФО 300012 та належать боржнику (позивачу), в межах суми боргу - 3127895,52 грн. (а.с. 8).

Не погоджуючись з винесеною постановою, ДП ДГ «Івківці» звернулось за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) (чинного на момент виникнення спірних взаємовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 6 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 11 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 32 Закону № 606-XIV передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з приписами частини 1 та 2 статті 52 Закону № 606-XIV, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Частиною 4 статті 52 Закону № 606-XIV передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Статтею 57 Закону № 606-XIV встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем серед іншого, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону № 606-XIV державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Разом з тим, ст. 1 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець в ході виконавчого провадження зв'язаний не лише вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а здійснює виконавче провадження в межах повноважень та у спосіб, що визначені також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, іншими законами, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягатимуть примусовому виконанню.

Як вбачається з постанови про арешт коштів боржника від 17.11.2015 № 163А/6, арешт накладено на кошти, що містяться на рахунку № 9935 (980) в ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012.

Згідно з пояснень позивача, вказаний поточний рахунок використовується ним для виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплати єдиного соціального внеску та інших обов'язкових зборів та платежів.

Вищевказане підтверджено довідкою від 09.12.2015 № 119, наданою ДП ДГ «Івківці», відповідно до якої на рахунок № 9935, відкритий в ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012 надходять кошти для виплати заробітної плати, відпускних, матеріальної допомоги працівникам, здійснюється оплата за енергоносії, провадяться платежі до бюджету та інші платежі до соціальних фондів (а.с. 18).

Тобто кошти, які знаходяться на цьому рахунку, використовуються з цільовим призначенням на виплату заробітної плати та обов'язкових платежів до бюджету.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частина 5 ст. 97 Кодексу Законів про працю України встановлює, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до частини 2 ст. 10 Конвенції "Про захист заробітної плати", ратифікованої Україною 04.08.1961, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Згідно положень ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до статті 24 Закон України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Судом також приймається до уваги те, що за невиплату заробітної плати, стипендії, пенсії чи інших установлених законом виплат встановлено кримінальну відповідальність за ст. 175 Кримінального кодексу України.

Крім того, відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) закріплено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (ч. 7 ст. 9 Закону). Платники єдиного внеску, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону (роботодавці), під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі (ч. 8 ст. 9 Закону).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу) (ч. 12 ст. 9 Закону).

Таким чином, накладення арешту на кошти позивача, що знаходяться на поточному рахунку № 9935, відкритому в ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012, є неправомірним, оскільки спричиняє невиплату працівникам боржника заробітної плати, чим порушує їхні права, передбачені Конституцією та Законами України, а також призводить до невиконання підприємством визначеного законом обов'язку щодо своєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та здійснення інших нарахувань на заробітну плату.

Згідно зі частиною 1, 2 та 5 статті 60 Закону № 606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ДП ДГ «Івківці» в частині зняття арешту з рахунку позивача № 9935, відкритому в ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012, призначеного для виплати заробітної плати.

Щодо вимоги ДП ДГ «Івківці» про визнання незаконною постанови суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Тобто, вищевказаним Законом на відповідача покладено обов'язок здійснювати всі залежні від нього дії для виконання рішень.

Так, виносячи оскаржувану постанову про арешт коштів боржника, головний державний виконавець діяв у спосіб та межі передбачені законодавством України з метою погашення заборгованості ДП ДГ «Івківці» перед стягувачами, яка виникла на підставі судових рішень. Крім того, суд звертає увагу, що накладаючи арешт на рахунок № 9935, відкритий в ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012, відповідач не був обізнаний про його цільове призначення, так як відповідно до довідки від 01.12.2015 № 125/1-15/273, наданої ПАТ «Промінвестбанк», не конкретизовано які саме види розрахунків здійснюються з вказаного поточного рахунку (а.с. 10).

Тобто, враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні вказаної позовної вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ДП ДГ «Івківці» в частині зняття арешту з рахунку № 9935 в ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012, є обґрунтованими, а тому мають бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства Дослідне господарство ''Івківці'' Інституту захисту рослин НААНУ задовольнити частково.

Зняти арешт з рахунку Державного підприємства Дослідне господарство ''Івківці'' Інституту захисту рослин НААНУ № 9935 в ПАТ ''Промінвестбанк'', МФО 300012.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна