Справа № 826/17494/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого Василенка Я.М.,

суддів Степанюка А.Г., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2015 у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Союзбудсервіс» про накладення арешту на кошти, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: накласти арешт на кошти та інші цінності ТОВ «Компанія Союзбудсервіс» на рахунках в банках АТ «Прокредит Банк» та Казначейство України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 13. 08.2015 працівником податкового органу згідно із направленням на проведення перевірки № 1824/26-54-22-01, виданого на підставі пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, ст. 20, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та наказу ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві про проведення позапланової виїзної перевірки від 11.08.2015 № 1649 було здійснено вихід за фактичною адресою місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС» для проведення фактичної перевірки. Директору товариства пред'явлено направлення від 12.08.2015 № 1824/26-54-22-01, копію наказу від 11.08.2015 № 1649 та довідку від 12.08.2015 № 150-26-54-04-39, в якій зафіксовано факт перебування перевіряючого - ОСОБА_2 на посаді головного державного ревізора інспектора відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, який після ознайомлення з документами відмовився від допуску посадової особи податкового органу до проведення фактичної перевірки, про що складено акт від 13.08.2015 N 263/26-54-22-01.

13.08.2015 начальник відділу планування та інформаційного забезпечення ОСОБА_3 звернувся до в. о. начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві із зверненням про застосування адміністративного арешту майна ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС», додавши до звернення наказ від 11.08.2015 № 1649, направлення від 12.08.2015 № 1824/26-54-22-01 та акт відмови від допуску на проведення перевірки.

В. о. начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі звернення від 13.08.2015 про застосування адміністративного арешту майна платника податків прийнято рішення від 17.08.2015 № 19274/10/26-54-22-01 про застосування повного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС».

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що з огляду на правомірність недопуску посадової особи ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС» та відсутність підстав для застосування наслідків недопуску посадової особи державної податкової служби до проведення перевірки шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС».

Апелянт у своїй скарзі посилається на положення пп. 94.2.3. п. 94.2.ст. 94 Податкового кодексу України та вказує на необхідність накладення арешту на майно боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС» у зв'язку з незаконним недопуском посадової особи органу Державної податкової служби.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до пп. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Отже, норма пп. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України відокремлює право органу державної податкової служби проводити документальні перевірки (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) від камеральних та фактичних.

Закріплені в пп. 16.1.13, 16.1.19 п. 16.1 ст. 16, пп. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України компетенція контролюючих органів та обов'язок платників податків є необхідними умовами для забезпечення виконання приписів частини першої статті 67 Конституції України, згідно з якою кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підпунктом 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Отже, вказана норма передбачає дві обставини, за наявності яких може бути застосований арешт майна платника податків: 1) платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення; 2) платник податків відмовляється від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, встановлених у цій нормі документів, а саме:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Абзацом 5 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України визначено, що непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється (абзац 6 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзаців 7 - 8 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України при пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Таким чином, аналізуючи норми Податкового кодексу України можна зробити висновок про те, що поняття відмови від проведення перевірки і поняття відмова від допуску до проведення перевірки мають самостійний правовий зміст, а тому повинні розглядатися як нетотожні поняття.

Тому, є підстави вважати, що приписи пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України поширюються на випадки застосування арешту майна платника податків у разі: або відмови від проведення документальної перевірки, або недопуску до перевірки будь-якого виду, якщо для такої перевірки передбачено застосування процедури допуску.

Отже, арешт активів можна застосувати як за відмови від допуску до документальної перевірки, так і в разі відмови від допуску до іншого виду перевірки, зокрема фактичної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.09.2014 у справі № К/800/55020/13.

З матеріалів справи вбачається, що посадова особа ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві не була допущена до проведення перевірки у зв'язку з непред'явленням службового посвідчення особи, яка мала намір провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС».

З метою з'ясування фактичних обставин справи, а саме встановлення наявності чи відсутності факту пред'явлення службового посвідчення ОСОБА_2 з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС» судом першої інстанції викликано та допитано в судовому засіданні в якості свідків посадову особу ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_2, засновника ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС» ОСОБА_4 та кошторисника ОСОБА_5.

Перший свідок ОСОБА_2 - головний державний ревізор-інспектор відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві в судовому засіданні повідомив, що 13.08.2015 здійснив виїзд для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС» за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 16-А. З метою проведення перевірки директору ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС» було пред'явлено направлення від 12.08.2015 № 1824/26-54-22-01, копію наказу від 11.08.2015 № 1649 та довідку від 12.08.2015 № 150-26-54-04-39 про місце роботи. Службове посвідчення пред'явлено не було у зв'язку з його відсутністю.

Другий свідок ОСОБА_5, яка займає посаду кошторисника ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС» та третій свідок ОСОБА_4 - засновник ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС» також підтвердили факт непред'явлення службового посвідчення ОСОБА_2 та не допуском зазначеної особи до проведення перевірки.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки у зв'язку з непред'явленням службового посвідчення посадової особи визначеної в направленні № 1824/26-54-22-01 на проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС» відповідачем правомірно недопущено ОСОБА_2 до проведення перевірки ТОВ «Компанія СОЮЗБУДСЕРВІС», а тому відсутні передбачені ст. 94 Податкового кодексу України обставини для арешту платника податків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Крім цього, відповідно до правил ст. 94 КАС України, ч. 6 ст. 187 КАС України та ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» колегія суддів вирішує питання про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2015 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення апеляційним судом, з Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає стягненню судовий збір в розмірі 80, 39 грн. (1218 х 0, 06) х 110%).

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2015 - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до адміністративного суду в розмірі 80, 39 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Степанюк А.Г.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 17.12.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Степанюк А.Г.