Справа № 361/5360/15-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/5360/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Дутчак І. М.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Дзекан В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій управління ДСО щодо ненадання йому довідки про заробітну плату за роботу в ІІІ і ІІ зонах небезпеки зони відчуження на ст. Янів та у с. Луб'янка по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 30 квітня по 09 травня 1986 року із включенням до неї одноразової грошової допомоги і добових протиправними; зобов'язання управління ДСО включити в довідку про заробітну плату за період з 30 квітня по 04 травня 1986 року на ст. Янів та з 05 по 09 травня 1986 року у с. Луб'янка на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 року та постанови Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року за роботу в ІІІ і ІІ зонах небезпеки зони відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС одноразову винагороду в розмірі 500 крб., заробітну плату за цей період із урахуванням коефіцієнтів 5 і 4, добових у розмірі 3,50 крб. та надати йому відповідну довідку із урахуванням вказаних сум; зобов'язання управління ПФ України в м. Броварах та Броварському районі Київської області з дня звернення до суду з позовом здійснити перерахунок розміру пенсії з урахуванням відомостей про заробітну плату за період виконання службових обов'язків у ІІІ і ІІ зонах небезпеки зони відчуження на ст. Янів та у с. Луб'янка по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 30 квітня по 09 травня 1986 року, а саме: одноразової винагороди в розмірі 500 крб., добових у розмірі 3,50 крб. за добу, заробітної плати за цей період із урахуванням коефіцієнтів 5 і 4 та виплатити недоотриману суму пенсії з урахуванням уже проведених виплат.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано дії управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області щодо ненадання ОСОБА_2 довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) за роботу в ІІІ і ІІ зонах небезпеки зони відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році із включенням до неї сум одноразової винагороди і добових протиправними.

Зобов'язано управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області включити в довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_2 за період з 30 квітня по 09 травня 1986 року на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 року, постанови Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року за роботу в ІІІ і ІІ зонах небезпеки зони відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС заробітну плату (грошове забезпечення) за цей період із урахуванням коефіцієнтів 5 і 4, одноразової винагороди в розмірі 500 крб., добових в розмірі 3,50 крб. за добу та надати йому довідку із включенням до неї зазначених сум.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач - управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та постановити нову, якою позовні вимоги в цій частині залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову суду - скасувати в частині задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач у 1986 році проходив службу в управлінні ДСО на посаді командира відділення у званні старшини міліції, був відряджений та приймав безпосередню участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 30 квітня по 09 травня 1986 року в ІІІ і ІІ зонах небезпеки зони відчуження на ст. Янів та у с. Луб'янка, де отримав радіаційну дозу опромінення 6,34 бер, втратив здоров'я і став інвалідом, що підтверджується маршрутним листом та карткою доз радіоактивного опромінення.

В той же час, з довідки № 12 від 10 січня 2012 року, виданої управлінням ДСО, вбачається, що за вісім днів роботи в ІІІ і ІІ зонах небезпеки, виходячи з посадового окладу в розмірі 165 крб., позивачу виплачена заробітна плата в сумі 187 крб. 10 коп. із урахуванням коефіцієнтів 5 і 4 згідно із постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7.

У 2015 році позивач звернувся до відповідачів про надання йому довідки з включенням одноразової винагороди у розмірі 500 крб та добових в розмірі 3, 5 крб на добу, а також здійснити перерахунок і виплату недоотриманої заробітної плати та пенсії на підставі цієї довідки у відповідності до повноважень кожного з відповідачів.

Листами управління ДСО від 10.08.2015 р. № 13/3-11-187 (а. с. 18) та управління ПФ України в м. Броварах та Броварському районі Київської області від 04.08.2015 р. № 433/Н-01 (а. с. 19) позивачу відмовлено у задоволенні заявлених вимог.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Розпорядженням Ради міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» від 17 травня 1986 року № 964 рс (далі - Розпорядження № 964 рс) визначено, що у тих випадках, коли працівник отримує гранично допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода у розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського та начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб.

Положеннями абзацу 1 Розпорядження № 964 рс дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь у ліквідації аварії, за погодженням з головою урядової комісії здійснювати у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п'ятикратному розмірі в порівнянні з встановленими чинним законодавством нормами, в II зоні - в чотириразовому розмірі та в I зоні - у трикратному розмірі.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» вищезазначені норми оплати праці в зонах небезпеки поширені на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ СРСР, які були задіяні на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Приписами пункту 2 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року № 1006-р передбачено, що для соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, МВС дозволено перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Перерахунок провести в межах фонду заробітної плати МВС.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу, як особі молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ, повинна була виплачуватись одноразова грошова винагорода в розмірі 500 крб. та виплата добових у розмірі 3,50 крб. на добу, а також позивач має право на перерахунок грошового забезпечення з застосуванням коефіцієнтів 5 і 4.

З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Натомість, зважаючи на предмет позовних вимог, їх задоволення колегія суддів вважає передчасним з огляду на наступне.

Кошти, що є предметом спору, позивачу не нараховувались і не виплачувались.

Вказана обставина підтверджується матеріалами справи та доводами сторін по справі.

В той же час, відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210, в разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Тобто розмір пенсії позивача ставиться в залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Зважаючи на те, що вказані виплати позивачу не проводились, задоволення позовних вимог про включення їх у довідку є неправомірним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції в частині оскарження та апеляційним судом приймаються в якості належних.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами по справі не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2015 року в частині задоволення позовних вимог скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В іншій частині постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.