Справа № 2а/0270/3149/12
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Київ К/9991/56645/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2012 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року

у справі № 2а/0270/3149/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Остер»

до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Остер» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 13 березня 2012 року та № від 27 червня 2012 року (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13 липня 2012 року вих. № 345).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2012 року позов був задоволений повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 13 березня 2012 року та № від 27 червня 2012 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Остер» судовий збір у розмірі 2188,00 грн. шляхом його безспірного списання органом Державної казначейської служби із рахунків Вінницької ОДПІ.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2012 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Вінницька ОДПІ Вінницької області ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року і прийняти нове рішенням, яким у задоволені позову відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Остер», посилаючись на те, що постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2012 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Вінниці провела планову виїзну перевірку ТОВ «Остер» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня 2011 року, за результатами якої був складений акт № 667/23/23103085 від 24 лютого 2012 року.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені, зокрема, вимоги: пункту 5.1 статті 5, підпункту 12.1.1 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 253006,00 грн., в тому числі: за 4 квартал 2010 року у сумі 62445 грн., за 1 квартал 2011 року у сумі 42454,00 грн., за 2-3 квартали 2011 року у сумі 148107,00 грн.; пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 128789,00 грн., у тому числі: за червень 2011 року в сумі 49771,00 грн., за вересень 2011 року в сумі 79018,00 грн.

На вказаний акт перевірки позивачем були подані заперечення, за результатами розгляду яких висновки акту перевірки були залишені без змін.

13 березня 2012 року ДПІ у м. Вінниці на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, абзацом 2 пункту 123.1 статті 123, пунктами 6, 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України збільшила ТОВ «Остер» суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток на 268618,00 грн., у тому числі: 253006,00 грн. - за основним платежем, 15612,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

13 березня 2012 року ДПІ у м. Вінниці на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, абзацом 2 пункту 123.1 статті 123, пунктами 6, 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України збільшила ТОВ «Остер» суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 148545,00 грн., у тому числі: 128789,00 грн. - за основним платежем, 19756,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого рішенням ДПС України від 18 червня 2012 року № 10220/6/10-2115 «Про результати розгляду повторної скарги» було скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці № від 13 березня 2012 року в частині визначення перевіркою податку на прибуток за рахунок зменшення витрат на суму простроченої кредиторської заборгованості по операціях з ТОВ «Анкар 10» та ТОВ «Перше будівельне об'єднання» та у відповідній частині штрафну санкцію, а в іншій частині оспорюване податкове повідомлення-рішення було залишене безщ змін. Також, було залишене без змін податкове повідомлення-рішення № від 13 березня 2012 року.

27 червня 2012 року ДПІ у м. Вінниці області на підставі акту перевірки та з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, абзацом 2 пункту 123.1 статті 123, пунктами 6, 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України збільшила ТОВ «Остер» суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток підприємств на 120511,00 грн., у тому числі 104899,00 грн. - за основним платежем, 15612,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що: позивач при віднесенні до складу валових витрат сум сумнівної заборгованості, яка виникла внаслідок непогашення його контрагентами вартості отриманих засобів захисту рослин, яка була стягнута за рішеннями судів на його користь, але на час її віднесення до складу валових витрат не отримана останнім, діяв у відповідності до вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Також, суд виходив з того, що позивач правомірно не проводив коригування податкового кредиту, оскільки суми безнадійної кредиторської заборгованості з урахуванням податку на додану вартість були включені ним до складу валових доходів.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 13 березня 2012 p. № було неправомірне включення позивачем до складу валових витрат дебіторської заборгованості у загальній сумі 1498680,00 грн., а саме: сумнівної заборгованості ВАТ «Племзавод Тростянець» в сумі 17711,40 грн. (в тому числі податок на додану вартість 2951,90 грн.), що виникла внаслідок непогашення ВАТ «Племзавод Тростянець» суми заборгованості за отримані засоби захисту рослин згідно договору купівлі-продажу № 14 від 05 червня 2006 року, на підставі ухвали Господарського суду Чернігівської області від 11 лютого 2010 року №9/746/306 щодо включення до реєстру вимог TOB «Остер» у сумі 17711,40 грн. (товариством включено до складу валових витрат заборгованість в сумі 15000,00 грн.); сумнівної заборгованості СТОВ «Андріяшівка-хміль» в сумі 22609,15 грн. (в тому числі податок на додану вартість у сумі 3768,20 грн.), яка виникла внаслідок не погашення СТОВ «Андріяшівка-хміль» суми заборгованості за отримані засоби захисту рослин, на підставі ухвали Господарського суду Житомирської області від 20 вересня 2010 року №17/1038 щодо стягнення на користь TOB «Остер» заборгованості у сумі 22609,15 грн. (товариством включено до складу валових витрат заборгованість в сумі 22609,15 грн.); сумнівної заборгованості TOB «Костюківське» в сумі 546909,72 грн. (в тому числі податок на додану вартість в сумі 91151,62 грн.), яка виникла в наслідок непогашення TOB «Костюківське» суми заборгованості за отримані засоби захисту рослин, на підставі ухвали Господарського суду Вінницької області від 17 жовтня 2010 року №5/355-09 щодо включення до реєстру вимог TOB «Остер» у сумі 546909,72 грн. (товариством включено до складу валових витрат заборгованість в сумі 488980,27 грн. в зв'язку з погашенням TOB «Костюківське» частини заборгованості); сумнівної заборгованості TOB «Горизонт» в сумі 104635,70 грн. (в тому числі податок на додану вартість 17438,28 грн.), що виникла в наслідок непогашення TOB «Горизонт» суми заборгованості за отримані засоби захисту рослин, на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 14 червня 2010 року №25/34-10-669 щодо стягнення на користь TOB «Остер» заборгованість у сумі 104635,70 грн. (товариством включено до складу валових витрат заборгованість у сумі 104635,7 грн.); сумнівної заборгованості ВАТ «Укрхміль» в сумі 750085,65 грн. (в тому числі податок на додану вартість в сумі 125014,27 грн.), що виникла в наслідок непогашення ВАТ «Укрхміль» суми заборгованості за отримані засоби захисту рослин, на підставі ухвали Господарського суду Житомирської області від 28 грудня 2010 року №9/188-НМ щодо стягнення на користь TOB «Остер» заборгованості у сумі 750085,65 грн. (товариством включено до складу валових витрат заборгованість в сумі 744416,4 грн.); сумнівної заборгованості ПП «Агроекоцентр «Арциз» в сумі 124538,15 грн. (в тому числі податок на додану вартість в сумі 20756,35 грн.), що виникла в наслідок непогашення ПП «Агроекоцентр «Арциз» суми заборгованості за отримані засоби захисту рослин, на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 16 червня 2010 року №26/50-10-1170 щодо стягнення на користь TOB «Остер» заборгованості у сумі 124538,15 грн. (товариством включено до складу валових витрат заборгованість в сумі 123038,15 грн.). Також, підставою для збільшення позивачу грошових зобов'язань (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)) з податку на прибуток слугували висновки податкового органу про неправомірне включення ТОВ «Остер» до складу валових витрат 1 кварталу 2011 року сумнівної дебіторської заборгованості у сумі 1018900,49 грн., а саме: сумнівну заборгованість TOB «Рубін» в сумі 602644,08 грн. (в тому числі податок на додану вартість в сумі 100440,68 грн.), що виникла в наслідок непогашення TOB «Рубін» суми заборгованості за отримані засоби захисту рослин, на підставі ухвали Господарського суду Вінницької області від 05 травня 2009 року №2/66-09 щодо стягнення на користь TOB «Остер» заборгованості у сумі 602644,08 грн. (товариством включено до складу валових витрат заборгованість в сумі 542644,08 грн. у зв'язку з погашенням TOB «Рубін» частини заборгованості); сумнівної заборгованості СТОВ «Ім. Устименка» в сумі 60124,82 грн. (в тому числі податок на додану вартість в сумі 10020,80 грн.), яка виникла в наслідок непогашення СТОВ «Ім. Устименка» суми заборгованості за отримані засоби захисту рослин., на підставі ухвали Господарського суду Черкаської області від 19 травня 2011 року №2/66-09 щодо стягнення на користь TOB «Остер» заборгованості у сумі 60124,82 грн. (товариством включено до складу валових витрат заборгованість в сумі 60124,82 грн.); сумнівної заборгованості ПП «Агрофірма «Куренівська» в сумі 280151,28 грн. (в тому числі податок на додану вартість в сумі 46691,88 грн.), яка виникла в наслідок непогашення ПП «Агрофірма «Куренівська» суми заборгованості за отримані засоби захисту рослин, на підставі ухвали Господарського суду Вінницької області від 17 вересня 2009 року №11/154-09 щодо стягнення на користь TOB «Остер» заборгованості у сумі 280051,28 грн. (товариством включено до складу валових витрат заборгованість у сумі 280051,28 грн.); сумнівної заборгованості ПП «Агрофірма «Куренівська» в сумі 104469,42 грн. (в тому числі податок на додану вартість в сумі 17411,57 грн.), яка виникла в наслідок непогашення ПП «Агрофірма «Куренівська» суми заборгованості за отримані засоби захисту рослин., на підставі ухвали Господарського суду Вінницької області від 31 березня 2009 року №8/57-09 щодо стягнення на користь TOB «Остер» заборгованість у сумі 104469,42 грн. (товариством включено до складу валових витрат заборгованість у сумі 104469,42 грн.); сумнівної заборгованості ППСП «Агро-Полісся 2006» в сумі 31610,89 грн. (в тому числі податку на додану вартість в сумі 5268,48 грн.), що виникла в наслідок непогашення ППСП «Агро-Полісся 2006» суми заборгованості за отримані засоби захисту рослин, на підставі ухвали Господарського суду Житомирської області від 29 березня 2011 року №10/5007/7/11 щодо стягнення на користь TOB «Остер» заборгованості у сумі 31610,89 грн. (товариством включено до складу валових витрат заборгованість у сумі 104469,42 грн.).

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

За визначенням, наведеним у пункті 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.8 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми безнадійної заборгованості в частині, що не була віднесена до валових витрат, у разі коли відповідні заходи щодо стягнення таких боргів не привели до позитивного наслідку. Для банків та інших небанківських фінансових установ норми цього пункту діють з урахуванням норм статті 12 цього Закону.

Підпунктом 12.1.1 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що платник податку - продавець товарів (робіт, послуг) має право збільшити суму валових витрат звітного періоду на вартість відвантажених товарів (виконаних робіт, наданих послуг) у поточному або попередніх звітному податкових періодах у разі коли покупець таких товарів (робіт, послуг) затримує без погодження з таким платником податку оплату їх вартості (надання інших видів компенсацій їх вартості). Таке право на збільшення суми валових витрат виникає, якщо протягом такого звітного періоду відбувається будь-яка з таких подій: а) платник податку звертається до суду з позовом (заявою) про стягнення заборгованості з такого покупця або про порушення справи про його банкрутство чи стягнення заставленого ним майна; б) зазначена затримка в оплаті (наданні інших видів компенсацій) перевищує 90 календарних днів та платник податку - продавець отримує від покупця згоду про визнання раніше надісланої йому претензії в порядку досудового врегулювання спору або не отримує відповіді на таку претензію протягом строків, визначених законодавством; в) за поданням продавця нотаріус вчиняє виконавчий напис про стягнення заборгованості з покупця або стягнення заставленого майна (крім податкового боргу).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач правомірно включив до складу валових витрат суму сумнівної заборгованості, яка виникла внаслідок непогашення його контрагентами вартості отриманих засобів захисту рослин, яка була стягнута за рішеннями судів на його користь, але на час віднесення її до валових витрат не отримана останнім.

Також, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач правомірно включив до складу валових витрат сум податку на додану вартість у складі сумнівної дебіторської заборгованості, оскільки спірні правовідносини врегульовані спеціальною нормою - пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки в даному випадку платник податку - TOB «Остер» у господарських операціях, за якими у контрагентів виникла заборгованість, виступав не як покупець, а як продавець, і формування ним валових витрат відбулося шляхом віднесення до їх складу стягнутих за рішеннями суду, але не отриманих фактично, сум заборгованостей, за спеціальними правилами, визначеними підпунктом «а» підпункту 12.1.1 пункту 12.1 статті 12 зазначеного Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність податкового повідомлення рішення № від 27 червня 2012 року та наявність підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 13 березня 2012 року стало непроведення позивачем коригування податкового кредиту, у зв'язку зі зміною суми компенсації за товари та послуги при списанні безнадійної кредиторської заборгованості.

Як вбачається з акту перевірки, станом на дату подання TOB «Остер» декларацій з податку на додану вартість за червень, вересень 2011 року, минув строк позовної давності за кредиторською заборгованістю по контрагентах: TOB «Анкар 10» та TOB «Перше будівельне об'єднання». Згідно наданих до перевірки документів, заборгованість позивача перед TOB «Анкар 10» та TOB «Перше будівельне управління» визнано безнадійною в зв'язку з закінченням терміну позовної давності, з огляду на що суму такої заборгованості було включено позивачем до складу валових доходів в податкових деклараціях з податку на прибуток за 2 квартал 2011 року та 2-3 квартали 2011 року, оскільки розрахунки за отриманий товар та послуги TOB «Остер» здійснювати не буде, що знайшло своє відображення на 17 аркуші акті перевірки.

Згідно з пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Разом з цим, порядок урегулювання безнадійної та сумнівної заборгованості визначений у статті 159 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу 1 підпункту 159.1.2 пункту 159.1 статті 159 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку - покупець зобов'язаний зменшити витрати на вартість заборгованості, визнану судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає день набрання законної сили рішення суду про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з підпунктом 159.1.3 пункту 159.1 статті 159 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повідомлення про зменшення доходу або витрат з посиланням на положення підпунктів 159.1.1 та/або 159.1.2 цього пункту платник податку - продавець або покупець надає органу державної податкової служби разом з декларацією за звітний податковий період та копіями документів, які підтверджують наявність заборгованості (договорами купівлі-продажу, рішеннями суду тощо).

Абзацом 1 підпункту 159.1.5 пункту 159.1 статті 159 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо в наступних податкових періодах покупець погашає суму визнаної заборгованості або її частину (самостійно або за процедурою примусового стягнення), такий покупець збільшує (відновлює) витрати на суму такої заборгованості (її частини) за наслідками податкового періоду, на який припадає таке погашення.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, сума безнадійно кредиторської заборгованості була включена TOB «Остер» до сукупних валових доходів, що позивачем було зазначено в декларації.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення № від 13 березня 2012 року та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Вінницької ОДПІ Вінницької області ДПС підлягає залишенню без задоволення, а постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2012 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна