Справа № 803/3739/15
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Справа № 803/3739/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Копетюк Аліни Сергіївни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Копетюк А.С. (далі - державний реєстратор прав на нерухоме майно РС Луцького МУЮ) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень №21271766 від 13 травня 2015 року, зобов'язання здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, згідно витягів з Державного земельного кадастру №НВ-014, №НВ-014 від 07.10.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

07 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулась у встановленому порядку до державного реєстратора прав на нерухоме майно РС Луцького МУЮ із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно РС Луцького МУЮ Копетюк А.С. від 13 травня 2015 року №21271766 позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на вказані об'єкти нерухомості у зв'язку із тим, що в поданих заявником документах неможливо встановити який об'єкт підлягає державній реєстрації, оскільки в поданій заяві щодо реєстрації права власності земельної ділянки та в договорі дарування земельної ділянки №1237 від 19.07.2000 року відсутній кадастровий номер земельної ділянки, а в поданих витягах Державного земельного кадастру №НВ-014, №НВ-014 від 07.10.2014 року зазначено два різних кадастрових номера.

Позивач вважає протиправними оскаржуване рішення керуючись тим, що нею дотримано порядок звернення до державного реєстратора прав на нерухоме майно РС Луцького МУЮ та надано усі необхідні документи. Зазначає, що вона надала державному реєстратору лише ті документи, які були нею отримані з офіційних джерел, до складання яких вона немала ніякого відношення, інших документів у неї не було, а тому вимога державного реєстратора надати якісь інші документи не ґрунтується на вимогах закону.

У зв'язку із наведеним позивач просила визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення, а також зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, згідно витягів з Державного земельного кадастру №НВ-014, №НВ-014 від 07.10.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, в запереченні проти позову від 01 грудня 2015 року просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника РС Луцького МУЮ. В наданих суду письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач посилається на те, що з поданих ОСОБА_2 документів слідує, що їй належить на праві приватної власності одна земельна ділянка згідно договору дарування земельної ділянки від 19.07.2000 року №1237, площею 315 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згодом відбувся поділ вказаної земельної ділянки, в результаті чого утворилося дві окремих ділянки: перша - площею 0,0287 га, друга - площею 0,0028 га, яким присвоєно два різних кадастрових номери. Підтвердженням цього є витяги з Державного земельного кадастру №НВ-014 та №НВ-014 від 07.10.2014 року. Отже, в результаті поділу утворилося два окремих об'єкта нерухомого майна. У зв'язку з цим заява подається оремо, щодо кожного об'єкта нерухомого майна, тому держаним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21271766 від 13.05.2015 року на підставі пункту 4 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що 07.05.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області з заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1, площею 315 кв.м. До заяви ОСОБА_2 подала наступні документи: договір дарування земельної ділянки від 19.07.2000 року №1237, витяги з Державного земельного кадастру №НВ-014, №НВ-014 від 07.10.2014 року, про що свідчить картка прийому заяви №21170716 від 07.05.2015 року (а.с.41).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно РС Луцького МУЮ Копетюк А.С. від 13 травня 2015 року №21271766 позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку з тих підстав, що в поданих заявником документах неможливо встановити який об'єкт підлягає державній реєстрації, оскільки в поданій заяві щодо реєстрації права власності земельної ділянки та в договорі дарування земельної ділянки №1237 від 19.07.2000 року відсутній кадастровий номер земельної ділянки, що розташована у АДРЕСА_1, а в поданих витягах з Державного земельного кадастру №НВ-014, №НВ-014 від 07.10.2014 року зазначено два різних кадастрових номера.

Надаючи правову оцінку вищезазначеному рішенню державного реєстратора суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли стосовно проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а відтак врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон України №1952-IV) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України №1952-IV, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України №1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України № 1952-IV).

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України №1952-IV).

Частиною першою статті 15 Закону України № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку Державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 12 Порядку встановлено, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Стаття 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає підстави відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Частиною 1 цієї статті встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

В оскаржуваному рішенні державний реєстратор підставою для відмови у державній реєстрації земельної ділянки зазначив, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

З матеріалів справи слідує, що до заяви про реєстрацію права власності на земельну ділянку позивачем надано наступні документи: договір дарування земельної ділянки від 19.07.2000 року №1237, витяги з Державного земельного кадастру №НВ-014, №НВ-014 від 07.10.2014 року, про що свідчить картка прийому заяви №21170716 від 07.05.2015 року (а.с.41).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 19.07.2000 року №1237 (а.с.6) слідує, що ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 земельну ділянку площею 315 кв.м., розташовану у АДРЕСА_1, що належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17.06.1997 року (а.с.50).

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014, №НВ-014 від 07.10.2014 року земельна ділянка, яка подарована ОСОБА_2 складається з двох земельних ділянок розміром 0,0028 га згідно кадастрового номера НОМЕР_2 та 0,0287 га згідно кадастрового номера НОМЕР_3 (а.с.7-14).

Згідно п. 6 Порядку №868 документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, Порядком та іншими нормативно-правовими, актами.

Суд вважає, що позивачем подано державному реєстратору всі необхідні документи для проведення державної реєстрації земельної ділянки. З поданих документів можливо встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Так, розмір подарованої позивачу земельної ділянки згідно договору дарування земельної ділянки від 19.07.2000 року №1237 відповідає сукупному розміру земельних ділянок згідно кадастрових номерів НОМЕР_2 та НОМЕР_3. У зв'язку з цим рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 974,40 грн.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Копетюк Аліни Сергіївни про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень №21271766 від 13 травня 2015 року.

Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Копетюк Аліну Сергіївну здійснити державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, що розташовані в АДРЕСА_1 згідно витягів з Державного земельного кадастру №НВ-014, №НВ-014 від 07.10.2014 року.

Присудити на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області судовий збір у розмірі 974 гривні 40 копійок (дев'ятсот сімдесят чотири гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 19 грудня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук