Справа № 815/6237/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6237/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Блумі до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування карток відмови та рішень про коригування митної вартості товару, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Блумі (Надалі ТОВ Блумі або позивач) до Одеської митниці Державної фіскальної служби (Надалі Одеська митниця ДФС або відповідач) про скасування карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00080, №500060006/2015/00081 від 15.10.2015р. про відмову у митному оформленні (випуску) товарів за митними деклараціями №500060006/2015/009056, №500060006/2015/009055 від 15.10.2015р., скасування рішень про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000048/2, №500060006/2015/000049/2 від 15.10.2015р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ Блумі та турецькою компанією Lila Kagit San. Ve Tic. A.S. укладено контракт купівлі-продажу № 030614 від 03.06.2014р. на придбання товару. Найменування та кількість товару, ціна, умови постачання, вартість партії поставки, строк поставки, інші умови обумовлено сторонами в специфікаціях до зазначеного контракту. На виконання вимог зазначеного контракту на імя ТОВ Блумі надійшов товар креповий папір з целюлозного волокна білий - сировина для виробництва санітарно-гігієнічного призначення. Позивач вважає дії відповідача щодо прийняття рішень про коригування митної вартості та складання карток відмови неправомірними, оскільки позивачем надано документи на підтвердження вартості товару, які не містять розбіжностей, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору, укладеному з контрагентом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про час, дату та місце повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 07.12.2015р. з повідомленням про дату наступного судового засідання, яке відбудеться 09.12.2015р. о 14 год. 30 хв. Жодних заяв, клопотань про неможливість прибути до суду не надходило. Проте, у судовому засіданні 07.12.2015р. представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмові заперечення (а.с.115-123).

Отже, суд вважає, що вжив усіх заходів щодо належного сповіщення сторін про час, дату та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, з огляду на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю Блумі зареєстровано 15.05.2014р. за № 0052855. Основним видом економічної діяльності є неспеціалізована оптова торгівля (а.с.134).

03.06.2014 року між компанією Lila Kagit San. Ve Tic. A.S. (Продавець) та ТОВ Блумі (Покупець) укладено контракт № 030614 на придбання товару. Найменування та кількість товару, ціна, умови постачання, вартість партії поставки, строк поставки, інші умови обумовлюються сторонами в специфікаціях до зазначеного контракту.

На виконання вимог зазначеного контракту на імя ТОВ Блумі надійшов товар креповий папір з целюлозного волокна білий сировина для виробництва виробів санітарно-гігієнічного призначення в рулонах, каландрований, нефарбований, без малюнків, двошаровий, вміст волокон отриманий механічним способом 52%, завширшки 256 см. LILA TOILET PAPER 2*18гр/м2-256см. 20 рулонів; та креповий папір з целюлозного волокна білий сировина для виробництва виробів санітарно-гігієнічного призначення в рулонах, каландрований, нефарбований, без малюнків, двошаровий, вміст волокон отриманий механічним способом 52%, завширшки 256 см. LILA TOILET PAPER 2*18гр/м2-256см. 10 рулонів та LILA TOILET PAPER 2*18гр/м2-256см. 11 рулонів (надалі - товар) виробник - Lila Kagit San. Ve Tic. A.S., торговельна марка Lilа (а.с.100-103).

З метою декларування вказаного товару позивач подав до Одеської митниці Державної фіскальної служби митні декларації № 500060006/2015/009055 та № 500060006/2015/009056 від 15.10.2015р. (а.с.100-103).

Як вбачається зі змісту вище зазначених декларацій, декларантом заявлено ціну товару на рівні 1,025 дол. США за кг нетто.

Судом встановлено, що декларантом позивача разом із декларацією № 500060006/2015/009055 подані наступні документи: міжнародна автомобільна накладна (CMR) 160252 від 05.10.2015р., Книжка МДП (Carnet TIR) XN.75566010 від 05.10.2015р., Банківський платіжний документ, що стосується товару № 1102 від 23.09.2015р., Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 30.07.2015р., Рахунок-фактура (інвойс) № 46370 від 02.10.2015р. Пакувальний лист від 02.10.2015р., Рахунок-проформа № 20000820 від 07.09.2015р., Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 30.07.2015р., зовнішньоекономічний контракт від № 030614 від 03.06.2014р., Договір про надання послуг митного брокера від 02.06.2014р., інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару № 2730 від 05.10.2015р., інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товарів № 2730 від 05.10.2015р., сертифікат про походження товару форми А № 0068458 від 06.10.2015р., інші некласифіковані документи: ОСОБА_1 № 826 від 22.09.2015р., копія митної декларації країни відправлення № 15590100ЕХ007319 від 05.10.2015р. та митна декларація №500060006.2015.009055 від 15.10.2015 року.

Водночас, декларантом позивача разом із декларацією № 500060006/2015/009056 подані наступні документи: міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 05.10.2015р., Книжка МДП (Carnet TIR) АХ.77971521 від 05.10.2015р., Банківський платіжний документ, що стосується товару № 1102 від 23.09.2015р., Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 30.07.2015р., Рахунок-фактура (інвойс) № 46371 від 05.10.2015р. Пакувальний лист від 05.10.2015р., Рахунок-проформа № 20000820 від 07.09.2015р., Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 30.07.2015р., зовнішньоекономічний контракт від № 030614 від 03.06.2014р., Договір про надання послуг митного брокера від 02.06.2014р., інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару № 2730 від 05.10.2015р., інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товарів № 2730 від 05.10.2015р., сертифікат про походження товару форми А № 0068458 від 06.10.2015р., інші некласифіковані документи: ОСОБА_1 № 826 від 22.09.2015р., копія митної декларації країни відправлення № 15590100ЕХ007319 від 05.10.2015р. та митна декларація №500060006.2015.009056 від 15.10.2015 року.

У результаті візуальної перевірки наданих разом із митними деклараціями документами та співставлення даних, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості зазначеного товару, було встановлено, що подані документи містять розбіжності, у звязку з чим, на підставі положень ч.3 ст.53 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вимог Одеської митниці ДФС в Одеській області позивачем надано лише зовнішньоекономічний договір від 03.06.2014р. № 030614, інвойси від 02.10.2015р. № 46370 та № 46371, проформу інвойсу від 07.09.2015р. № 20000820, копію банківського платіжного документі від 23.09.2015р. № 1102, копію митної декларації країни відправлення від 05.10.2015. № 15590100ЕХ007319, договір про брокерське обслуговування від 02.06.14р. та сертифікати на продукцію № 0068458, при цьому бухгалтерської документації не надано.

15.10.2015р. Одеською митницею ДФС в Одеській області прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000048/2 (а.с.21) та № 50060006/2015/000049/2 (а.с.56), яким визначено митну вартість товару на рівні 1,2250 дол. США за кг нетто.

На підставі прийнятих рішень про коригування митної вартості товару Одеською митницею Державної фіскальної служби позивачу видано картки відмови №500060006/2015/00080 (а.с.23-24) та №500060006/2015/00081 (а.с.58-59) від 15.10.2015 року.

Судом встановлено, 15.10.2015р. року у відповідності до ст. 55 МК України, товари позивача випущені за митними деклараціями №500060001/2015/9137 та № 500060001/2015/9148 у вільний обіг згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає, що зазначені рішення про коригування митної вартості та картки відмови є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів судової справи, підставою для коригування митної вартості товару стали наявні розбіжності в поданих декларантом документах, а саме: сума в наданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 07.09.2015р. № 20000820 не відповідає п.4.1 та 4.2 зовнішньоекономічному контракту від 03.06.2015р. № 030614, та відрізняється від суми по інвойсам від 02.10.2015р. № 46370 та № 46371; в інвойсах від 02.10.2015р. № 46370 та № 46371, проформі інвойсу від 07.09.2015р. № 20000820 та зовнішньоекономічному контракті від 03.06.2015р. № 030614 відрізняються підписи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4496-VI (далі за текстом МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналогічна позиція знайшла своє відображення у рішенні Вищого адміністративного суду України від 09.10.2014 року у справі №810/1376/14, згідно якої, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи. Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати, лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведених висновків кореспондуються положення пункту 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, за змістом якої Митниця має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доводи відповідача про відмінність підписів в інвойсах від 02.10.2015р. № 46370 та від 05.10.2015р. № 46371, проформі інвойсу від 07.09.2015р. № 20000820 та зовнішньоекономічному контракті від 03.06.2015р. № 030614 суд не бере до уваги, оскільки інвойси підписуються не лише керівником підприємства продавця, а й іншою уповноваженою на відпуск товару посадовою особою підприємства.

Судом також встановлено, що пунктом 4.1 контракту № 030614 від 03.06.2014 року передбачено, що оплата здійснюється банківським переказом грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно проформи Інвойсу на кожну партію товару (а.с.32-36).

Як вбачається з проформи інвойсу від 07.09.2015 року №20000820, в якій вказані умови оплати, що передбачені п. 3.3, 4.1, 4.2 контракту, вартість партії товару 40000 кг складає 41000,00 дол.США. Разом з цим, сума передплати товару у банківському платіжному документі від 23.09.2015 року №1102 складає 38539,50 дол.США (а.с.27).

В наданих до митного оформлення інвойсах від 02.10.2015р. року №46370 та від 05.10.2015р. № 46371 вартість партій товару, що постачається за контрактом № 030614 від 03.06.2014 року, складає 20416,00 дол. США (а.с.29) та 18559,71 дол. США (а.с.64).

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що вказані розбіжності викликали обґрунтовані сумніви у відповідача щодо достовірності поданих декларантом відомостей стосовно митної вартості товару за ціною договору. Наявність цих розбіжностей, а також наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах ЄАІС, відповідно до яких встановлено, що по заявленому декларантом товару рівень митної вартості по подібним товарам, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - 1,225 дол.США за кг. нетто (по митним деклараціям від 15.07.2015 року №500060006/2015/009055 та №500060006/2015/009055), ніж заявлено декларантом 1,025 дол.США за кг. нетто. Отже, на думку суду, зазначені обставини є достатніми підставами для запитування у декларанта додаткових документів.

Також суд бере до уваги доводи відповідача, що позивач наданням додаткових документів не усунув вищевказані розбіжності щодо достовірності заявленої позивачем митної вартості у декларації від 15.10.2015 року № 500060006/2015/009055 та № 500060006/2015/009056.

Відповідно до ч.1 ст.59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При цьому, згідно з ч.2 ст.59 Митного кодексу України при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики, якість та репутація на ринку, країна виробництва, виробник.

Відповідно до ч.4 ст.59 Митного кодексу України ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно не визнав заявлену позивачем митну вартість товару за основним методом та обґрунтовано застосував у рішенні про коригування митної вартості товарів від 15.10.2015р. № 500060006/2015/000048/2 та № 500060006/2015/000049/2 другорядний метод за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваних рішень діяв у передбачений законодавством спосіб та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи, що судом встановлена законність та обґрунтованість прийняття рішення про коригування митної вартості, суд доходить висновку про що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, відповідно до положень Митного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Блумі до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування карток відмови та рішень про коригування митної вартості товару, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Токмілова