Справа № 809/1092/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Справа № 876/6724/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

представника позивача Сохана В.Є.,

представника відповідача Яремака Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року в адміністративній справі № 809/1092/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Західгазтех» до державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Західгазтех» (надалі - ТзОВ «Західгазтех») звернулося з позовом до державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - ДПІ у м.Івано-Франківську) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.03.2015 р. № .

Позов обґрунтовано тим, що господарські операції між позивачем та його контрагентом відповідають вимогам Податкового кодексу України (надалі - ПК України), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; є реальними, спричинили реальні зміни майнового стану ТзОВ «Західгазтех»; належним чином відображені у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності підприємства, підтверджуються усіма необхідними первинними бухгалтерськими документами.

Зазначив, що висновки про нереальний характер господарських операцій між позивачем та його контрагентом фактично побудовані лише на висновках, зафіксованих в інших актах перевірки контролюючих органів.

Крім того, акцентував увагу на тому, що як вітчизняним податковим законодавством, так і практикою Європейського суду з прав людини чітко передбачають правило індивідуальної відповідальності платника податків, тобто, добросовісний платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентів.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила ДПІ у м.Івано-Франківську, яка вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та без урахування фактичних обставин справи, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідає нормам податкового законодавства, є правомірним та таким, що необхідно залишити в силі.

Зазначає, що згідно отриманої податкової інформації від Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів і зборів України у Київській області є неможливим здійснення зустрічної перевірки контрагента позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергобудтранс», як виконавця проданих позивачу підрядних робіт, у зв'язку з неможливістю встановлення його місцезнаходження, встановленням відсутності зареєстрованої за контрагентом позивача нерухомості, транспорту та устаткування, що свідчить про фізичну неможливість здійснення придбаного позивачем об'єму підрядних робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга є безпідставна і не належить до задоволення з наступних міркувань.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, за результатами позапланової виїзної документальної перевірки з питань правильності декларування податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарської діяльності ТзОВ «Західгазтех» з ТзОВ «Спеценергобудтранс» за вересень, жовтень 2014 року, складено акт № 673/009-15-22-01-01/33162102 від 16.02.2015 р., яким встановлено порушення ТзОВ «Західгазтех» приписів п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.п. 201.4, 201.6, 201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого позивачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість за вересень - жовтень 2014 року в сумі 450 944 грн, в результаті обліку платником безтоварних операцій з ТОВ «Спеценергобудтранс».

На підставі акта перевірки та відповідно до встановлених порушень ДПІ у м.Івано-Франківську 02.03.2015 р. прийняла податкове повідомлення-рішення за № про збільшення грошового зобов'язання із податку на додану вартість на суму 563 680 грн, в тому числі: 450 944 грн - за основним платежем та 112 736 грн - за штрафними санкціями.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами довів реальність господарських операцій з його контрагентом. Надані суду позивачем первинні документи відображають зміст, обсяги та вартісні показники господарських операцій позивача.

Натомість, відповідач не довів суду обґрунтованості висновку про непідтвердження реальності господарських операцій з контрагентом позивача.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права та є вірними.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно із п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України передбачено, що не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно із п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи,а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України № 996 від 16.07.1999 р. «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

За приписами п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 984 від 22.12.2010 р. «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Законодавство не передбачає безспірності визнання висновків акту перевірки, у зв'язку із чим зазначені в цих актах факти підлягають перевірці доказами в ході судового розгляду.

Судом встановлено, що 18.06.2014 р. між ТзОВ «Шляхове будівництво «Альтком»», як Генпідрядником, та позивачем, як Субпідрядником, укладено договір субпідряду за № 18/06-21, предметом вказаного договору (з урахуванням додаткових угод) є виконання та здача позивачем за завданням Генпідрядника та згідно з Проектною документацією в установлені строки будівельні роботи Секція-4 лінійна частина газопроводу - відводу до ГРС «Майорщина» та перевлаштування газопроводів при виконанні робіт по завершенню Капітального ремонту автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський на ділянках від км 126+700 до км 158+000 та від км 185+000 до км 191+400. Ціна договору 9 559 592 грн 40 коп. (т.1 а.с.50 - 73).

10.09.2014 р. італійською фірмою «Тодоні Коструціоні Дженералі С.п.А» через представництво в Україні, зареєстроване в Міністерстві економіки України, з позивачем укладено договір субсубпідряду на виконання ремонту автодороги М03 Київ - Харків -Довжанський в Україні, за умовами якого «Тодоні Коструціоні Дженералі С.п.А», виступаючи як підрядник, залучила позивача як субсубпідрядника на виконання робіт по влаштуванню захисних споруд на газових магістралях (т. 1 а.с.105 - 120).

19.06.2014 р. та 10.09.2014 р. позивачем для виконання частини робіт, передбачених вищевказаними договорами підряду та субсубпідряду з перебазування будівельної техніки та обладнання, земляних робіт, робіт по ізоляції, нарощуванню захисних кожухів, перетину з комунікаціями, установки вказівних знаків по трасі газопроводу та інших за договорами підряду 05/06-14 та 06/09-14 залучено ТзОВ «Спеценергобудтранс» (т.1 а.с.166 - 171, 194 - 198).

Позивачем прийнято, а ТзОВ «Спеценергобудтранс» здано за договором підряду №05/06-14 від 19.06.2014 року, згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та акта приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2014 року, будівельні роботи на загальну суму 355 248 грн, в т.ч. податок на додану вартість 59 208 грн; ТзОВ «Спеценергобудтранс» виписано позивачу податкову накладну за № 39 від 30.09.2014 р. на виконання вказаних робіт (т.1 а.с.174 - 183).

За жовтень 2014 року позивачем прийнято, а ТзОВ «Спеценергобудтранс» здано за договором підряду № 05/06-14 від 19.06.2014 р., згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та акта приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за жовтень 2014 року, будівельні роботи на загальну суму 200 145,60 грн, в т.ч. податок на додану вартість 33 357,60 грн; ТзОВ «Спеценергобудтранс» виписано позивачу податкові накладні за №№ 34 та 35 від 31.10.2014 р. на виконання вказаних робіт (т.1 а.с.184 - 193).

Також, позивачем прийнято, а ТзОВ «Спеценергобудтранс» здано за договором підряду № 06/09-14 від 10.09.2014 р., згідно довідок про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2014 року, будівельні роботи на загальну суму 2 130 285,60 грн, в т.ч. податок на додану вартість 355 047,60 грн; ТзОВ «Спеценергобудтранс» виписано позивачу податкові накладні № 40 від 30.09.2014 р., № 11 від 16.09.2014 р., № 19 від 22.10.2014р. на виконання вказаних робіт (т.1 а.с.183 - 201).

Крім того, ТзОВ «Спеценергобудтранс» у зв'язку із виконанням вказаних будівельних робіт поставлено позивачу товари (труба, кисень технічний, електроди) згідно видаткових накладних № 17 від 30.09.2014 р. та № 20 від 31.10.2014 р., виписано податкові накладні за № 41 від 30.09.2014 р. та № 36 від 31.10.2014 р. на загальну суму 19 986 грн, в т.ч. 3331,15 грн податку на додану вартість (т.1 а.с.242 - 245).

Позивачем здійснено оплату за виконані роботи та поставлені товари в сумі 2900000 грн, що підтверджується виписками по рахунку (т.1 а.с.140, 236, 239).

Досліджуючи господарські правовідносини позивача з ТзОВ «Спеценергобудтранс», судом встановлена правосуб'єктність контрагента позивача на момент укладання та виконання договорів з позивачем, наявність ділової мети та економічних причин укладення позивачем з ТзОВ «Спеценергобудтранс» договорів підряду, реальність господарських операції щодо придбання підрядних робіт, також про добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах первинного бухгалтерського та податкового обліку.

Господарські операції між позивачем та ТзОВ «Спеценергобудтранс» відповідають руху активів позивача у процесі здійснення господарських операцій, факт придбання послуг та понесення позивачем витрат пов'язаних із господарською діяльністю позивача.

Актом перевірки позивача відповідачем зроблений висновок, за яким встановлено відсутність продажу підрядних робіт, при цьому суд звертає увагу на ту обставину, що в акті перевірки вказані висновки мотивованим висновками іншого органу Державної податкової служби, одночасно відповідачем даним актом перевірки досліджено первинні бухгалтерські документи та документи податкового обліку, однак встановленим під час проведеної перевірки фактичним обставинам, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій належної оцінки не було надано та їх до уваги не взято.

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 статті 16 ПК України платники податків зобов'язані вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Із наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування валових витрат та податкового кредиту податку на додану вартість покупцем.

Обставини, коли контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету, не тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку на додану вартість права на формування податкового кредиту у разі, коли цей платник має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що позивачем віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту здійснено належним чином та підтверджено первинними документами.

Згідно із частиною першою статті 72 та частиною другою статті 69 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

За таких обставин, посилання відповідача на те, що порушення, вчинені контрагентами позивача тягнуть за собою як наслідок порушення і зі сторони позивача, не ґрунтується на законодавстві, при тому, що статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Дані висновки суду узгоджуються з практикою Європейського суду, викладеною в рішенні від 22.01.2009 р. у справі «Булвес» АД проти Болгарії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення за № від 02.03.2015 р. про збільшення ТзОВ «Західгазтех» суми грошового зобов'язання з сплати податку на додану вартість у розмірі 563 680 грн, в т.ч.: за основним платежем 450 944 грн та 112 736 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного судова колегія дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року в адміністративній справі № 809/1092/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала складена в повному обсязі 11 грудня 2015 року.