Справа № 826/15454/15
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Новак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Комуністичної партії України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Комуністичної партії України до Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні, серпні 2015 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовами, в яких, з урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог, просив:

визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, яка полягає у невнесенні Комуністичній партії України офіційного припису про усунення порушень Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» №317-VIII від 09 квітня 2015 року;

зобов'язати Міністерство юстиції України видати Комуністичній партії України офіційний припис Міністерства юстиції України про недопущення протиправних вчинків, в якому чітко вказати: які конкретні дії необхідно вчинити Комуністичній партії України для приведення її діяльності у відповідність до вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» №317-VIII від 09 квітня 2015 року;

визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, яка полягає в непроведенні обов'язкової антидискримінаційної експертизи Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» №317-VIII від 09 квітня 2015 року;

визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України в непроведенні обов'язкової перевірки Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» №317-VIII від 09 квітня 2015 року на предмет відповідності його положень вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Рішенням Європейського суду з прав;

зобов'язати Міністерство юстиції України провести антидискримінаційну експертизу Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» №317-VIII від 09 квітня 2015 року, а також провести перевірку вказаного Закону на предмет відповідності його положень вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Рішенням Європейського суду з прав людини;

визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України №1312/5 від 23 липня 2015 року «Про затвердження Правового висновку Комісії з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», яким затверджено Правовий висновок Комісії з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 17 липня 2015 року №1 «Про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2015, відкриті провадження в адміністративних справах на підставі заявлених позивачем позовів, були об'єднані в одне провадження.

У подальшому, 08.10.2015 Окружний адміністративний суд міста Києва перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

За правилами ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які привели до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, свідка, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» №317-VIII від 09 квітня 2015 року (Закон №317-VIII), який набув чинності 21.05.2015, засуджено комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначено правові основи заборони пропаганди їх символіки та встановлено порядок ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму.

Наказом Міністра юстиції України від 09.06.2015 №167/7 утворено Комісію з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та затверджено її склад у кількості дванадцяти осіб.

Наказом Міністерства юстиції України від 09.06.2015 №895/5 затверджено Положення про Комісію з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (Наказ №895/5).

17 липня 2015 року на засіданні Комісії за результатом розгляду питання щодо відповідності діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» вирішили підтримати правовий висновок про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Секретарю Комісії доручили підготувати проект наказу про затвердження правового висновку про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Наказом Міністерства юстиції України від 23.07.2015 №1312/5 затверджено Правовий висновок Комісії з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (Правовий висновок).

Зі змісту Правового висновку вбачається, що за результатами проведення правової експертизи встановлено, що найменування Комуністичної партії України (об'єкта правової експертизи) не відповідає частині другій статті 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки»; символіка Комуністичної партії України не відповідає частині першій статті 4 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки»; статут та програма Комуністичної партії України орієнтує на пропаганду комуністичного тоталітарного режиму та не відповідає частині першій статті 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Вважаючи порушенням своїх прав з боку Міністерства юстиції України в частині допущення бездіяльності, а саме - у невнесенні офіційних приписів про усунення порушень Закону №317-VIII та про недопущення протиправних вчинків, а також, в непроведенні обов'язкової антидискримінаційної експертизи та в непроведенні перевірки на предмет відповідності Закону №317-VIII вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Рішенням Європейського суду з прав людини і з метою їх відновлення, шляхом зобов'язання відповідача вчинити наведені дії та визнання протиправним і скасування Наказу №1312/5, Комуністична партія України звернулась за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки, по-перше, позивачем не доведено та судом не встановлено підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу, а по-друге, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо надання оцінки відповідності Закону №317-VIII, Конституції України та іншим законодавчим актам, та позбавлений можливості у прийнятті рішень за наслідком оцінок відповідності Закону №317-VIII практиці Європейського суду з прав людини, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і чинному законодавству України.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у невнесенні Комуністичній партії України офіційного припису про усунення порушень Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та, як наслідок, зобов'язання видати Комуністичній партії України такий припис.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що внесення такого припису здійснюється з інших підстав, аніж через ймовірну невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», тоді як питання наявності факту публічного оголошення керівними органами політичної партії наміру вчинення політичною партією дій, за які законами України передбачена юридична відповідальність згідно зі статтею 20 Закону України «Про політичні партії в Україні», не є предметом позовних доводів та судового дослідження в межах розгляду цієї адміністративної справи.

Оцінюючи доводи позивача в обґрунтування позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у невнесенні Комуністичній партії України офіційного припису про усунення порушень Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та зобов'язання видати Комуністичній партії України припис про недопущення протиправних вчинків, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, за змістом частини першої статті 3 Закону України «Про політичні партії в Україні» (Закон №2365-ІІІ) політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку.

Державний контроль за діяльністю політичних партій здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, - за додержанням політичною партією вимог Конституції та законів України, а також статуту політичної партії, крім випадків, коли здійснення такого контролю законом віднесено до повноважень інших органів державної влади (п. 1 частина перша ст. 18 Закону України «Про політичні партії в Україні»).

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про політичні партії в Україні» у разі порушення політичними партіями Конституції України, цього та інших законів України до них можуть бути вжиті такі заходи: попередження про недопущення незаконної діяльності; заборона політичної партії.

З аналізу наведених правових норм слідує те, що Міністерство юстиції України наділено певними повноваженнями щодо здійснення заходів впливу на діяльність політичної партії, такі повноваження слід розцінювати, як дискреційні.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти сукупність прав і обов'язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта.

Наведене тлумачення відповідає приписам Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, згідно з якого, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд адміністративної юрисдикції не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Окрім того, принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Відтак, підстав для визнання бездіяльності у невнесенні Комуністичній партії України офіційного припису про усунення порушень Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», а також зобов'язання видати Комуністичній партії України припис про недопущення протиправних вчинків немає, адже зазначене виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що для прийняття Міністерством юстиції України припису про усунення порушень та про недопущення протиправних вчинків відсутні правові підстави з огляду на наступне.

Частиною першою та другою статті 20 Закону України «Про політичні партії в Україні» передбачено, що у разі публічного оголошення керівними органами політичної партії наміру вчинення політичною партією дій, за які законами України передбачена юридична відповідальність, відповідні органи, до відання яких належить контроль за діяльністю політичних партій, видають приписи про недопущення протиправних вчинків.

Якщо вчинені політичною партією дії не тягнуть за собою іншого виду відповідальності, відповідними контролюючими органами видається припис про усунення допущених правопорушень.

З аналізу наведених правових норм в їх сукупності з обставинами справи слідує те, що для здійснення контролюючим органом заходів щодо попередження політичної партії про недопущення протиправних вчинків, повинно слугувати публічне оголошення керівними органами політичної партії наміру вчинення дій, за які законами України передбачена юридична відповідальність, тобто, дій, які будуть вчиненні в майбутньому, проте в даному випадку дії позивача (Статут політичної партії, найменування політичної партії та її символіка) є триваючими.

Частиною третьою статті 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» передбачено,що у разі невиконання юридичними особами, політичними партіями, іншими об'єднаннями громадян, друкованими засобами масової інформації вимог цього Закону, їх діяльність/випуск підлягає припиненню в судовому порядку за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, або іншого уповноваженого органу державної влади.

Враховуючи те, що за порушення, у виді публічного оголошення керівними органами політичної партії наміру вчинення політичною партією дій, за які законами України передбачена юридична відповідальність, до політичної партії, відповідно до положень частини другої ст. 20 наведеного Закону можуть бути застосовані центральним органом виконавчої влади заходи у вигляді видачі припису про усунення допущених правопорушень, однак, за допущені позивачем порушення вимог Закону №317-VIII передбачено відповідальність у вигляді припинення діяльності політичної партії, а тому правових підстав для видачі зазначеного припису немає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що доводи позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача з невнесення припису є безпідставними, а позовні вимоги в цій частині та в частині зобов'язання відповідача у внесенні Комуністичній партії України припису про недопущення протиправних вчинків, в якому чітко вказати: які конкретні дії необхідно вчинити Комуністичній партії України для приведення її діяльності у відповідність до вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» - такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується апеляційного оскарження відмови в задоволенні позовних вимог Комуністичної партії України в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, яка полягає в непроведенні обов'язкової антидискримінаційної експертизи Закону №317-VIII та в непроведенні обов'язкової перевірки Закону №317-VIII на предмет відповідності його положень вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Рішенням Європейського суду з прав людини, та, як наслідок, зобов'язання відповідача вчинити такі дії, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин другої та третьої статті 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться анти-дискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів. Обов'язковій анти-дискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Порядок проведення органами виконавчої влади анти-дискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №61, якого визначено, що цей Порядок визначає процедуру проведення анти-дискримінаційної експертизи проектів законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, інших проектів нормативно-правових актів (проекти актів), що розробляються органами виконавчої влади.

Підсумовуючи викладене, обов'язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти, зокрема, Законів, розробниками яких є органи виконавчої влади.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, розробником проекту Закону України Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» №317-VIII від 09 квітня 2015 року є народні депутати України. Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проект згадуваного Закону не підлягав обов'язковій антидискримінаційній експертизі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» орган представництва здійснює юридичну експертизу всіх законопроектів, а також підзаконних нормативних актів, на які поширюється вимога державної реєстрації, на відповідність Конвенції, за результатами чого готує спеціальний висновок. Нездійснення передбаченої частиною першою цієї статті перевірки або наявність висновку про невідповідність підзаконного акта вимогам Конвенції є підставою для відмови в державній реєстрації відповідного підзаконного акта.

Орган представництва забезпечує постійну та з розумною періодичністю перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці Суду, насамперед у сферах, що стосуються діяльності правоохоронних органів, кримінального провадження, позбавлення свободи. За результатами передбаченої у частині третій цієї статті перевірки Орган представництва подає до Кабінету Міністрів України пропозиції щодо внесення змін до чинних законів та підзаконних актів з метою приведення їх у відповідність з вимогами Конвенції та відповідною практикою Суду. Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади забезпечують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адміністративної практики, що відповідає Конвенції та практиці Суду.

Відповідно до п. 5 розпорядження Президента України від 30.05.1997 №221 «Про порядок проведення експертизи і підготовки на підпис Президентові України законів України» Державно-правове управління Адміністрації Президента України здійснює правову експертизу Закону, перевіряє відповідність його положень Конституції, іншим законам України, узагальнює пропозиції і зауваження, висловлені Кабінетом Міністрів України, структурними підрозділами Адміністрації Президента України, готує остаточний текст пропозицій і зауважень до Закону. Пропозиції і зауваження візуються Керівником Державно-правового управління і разом з проектом листа до Верховної Ради України передаються до Управління документального забезпечення та інформатизації Адміністрації Президента України для доповіді Главі Адміністрації. Про підготовлені пропозиції і зауваження до Закону повідомляється Постійному представникові Президента України у Верховній Раді України. У разі, коли зауважень до Закону немає, оригінал Закону візується Главою Адміністрації Президента України, заступником Глави Адміністрації з правових питань, Керівником Державно-правового управління і разом з копією Закону, завізованою Прем'єр-міністром України і міністром, до компетенції якого належать питання, що регулюються цим Законом, і Міністром юстиції України, передається на підпис Президентові України.

Підпунктом 4 п. 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228, передбачено, що Мінюст відповідно до покладених на нього завдань готує зауваження і пропозиції до прийнятих Верховною Радою України законів, що надійшли на підпис Президентові України.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 02.05.2015 Секретаріатом Кабінету Міністрів України надіслано проект згадуваного Закону, зокрема, до Міністерства юстиції України для вивчення і візування (а.с. 86 Том II).

Листом від 05.05.2015 відповідач проінформував про відсутність пропозицій та зауважень до проекту Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», тобто, факт бездіяльності не знайшов підтвердження (а.с.87 Том II).

З урахуванням викладеного, відповідач при вивченні та візуванні проекту Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» діяв відповідно до розпорядження Президента України від 30.05.1997 №221.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення, здійснюється відповідно до Указу Президента України №493/92 від 03 жовтня 1992 року «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» та цього Положення.

Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, антикорупційної експертизи, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Надаючи правову оцінку наведеним нормам, суд апеляційної інстанції приходить до висновку що, оскільки законодавством не передбачено обов'язку проведення відповідної перевірки чинних законів у конкретно встановлені строки та не визначено поняття «постійність» та «розумна періодичність», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність порушень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на відповідність Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

Так, відповідно до частини першої ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За правилами частини першої ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно із п. 1 частини другої ст. 17 КАС України (про застосування положень, якої наголошено позивачем у своєму позові) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Термін «суб'єкт владних повноважень» відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Право на захист - самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто, для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що обов'язковою умовою визнання дій протиправними є порушення у зв'язку з вчиненням таких дій, прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, а також невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції суб'єкта, який їх вчинив.

Таким чином, обов'язковою умовою для задоволення адміністративного позову юридичної особи є встановлення факту порушення її прав та інтересів у правовідносинах, у яких відповідачем виступає суб'єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції відносно позивача.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» та ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» антидискримінаційна експертиза та юридична експертиза на відповідність Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року здійснюються відносно законопроектів та, відповідно, є одним із елементів процесу законотворчості.

Таким чином, суб'єкти здійснення зазначених видів експертизи у правовідносинах щодо їх проведення є учасниками спеціально визначеної процесуальної процедури прийняття законів України, а не суб'єктами владних повноважень, які здійснюють управлінські функції, а тому судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для висновку про те, що проведення зазначених видів експертизи є формою здійснення владних управлінських функцій

Відсутність у правовідносинах, що виникають у процесі здійснення анти-дискримінаційної експертизи та юридичної експертизи на відповідність Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, такого елементу як здійснення суб'єктами проведення експертиз, владних управлінських функцій, виключає можливість порушення такими суб'єктами прав та інтересів юридичної особи у сфері публічно-правових відносин.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивача про наявність бездіяльності відповідача, яка полягає у не проведенні обов'язкової антидискримінаційної експертизи Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та в не проведенні обов'язкової перевірки вказаного Закону на предмет відповідності його положень вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Рішенням Європейського суду з прав людини є необґрунтованими, а адміністративний позов у цій частині вимог та в частині зобов'язання провести антидискримінаційну експертизу Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та провести обов'язкову перевірку вказаного Закону на предмет відповідності його положень вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Рішенням Європейського суду з прав людини є таким, що не підлягає задоволенню.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача в частині визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України №1312/5 від 23 липня 2015 року «Про затвердження Правового висновку Комісії з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», яким затверджено Правовий висновок Комісії з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 17 липня 2015 року №1 «Про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду виходить з наступного.

Згідно із п. 1 частини третьої ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи колегією суддів було встановлено, що наказ № 1312/5 від 23 липня 2015 року виданий Міністерством юстиції України на затвердження Правового висновку Комісії з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», як це передбачено п.п. 7, 15 Порядку прийняття рішень щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», затвердженого постановою КМ України від 27 травня 2015 року № 354 (далі - Порядок №354).

Так, відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 3 Закону №317-VIII пропаганда комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки визнається наругою над пам'яттю мільйонів жертв комуністичного тоталітарного режиму, націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму та заборонена законом. Пропаганда комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки юридичною особою, політичною партією, іншим об'єднанням громадян, друкованим засобом масової інформації та/або використання у назві символіки комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів є підставою для відмови в реєстрації та/або припинення діяльності юридичної особи, політичної партії, іншого об'єднання громадян, підставою для відмови в реєстрації та/або припинення випуску друкованого засобу масової інформації. Рішення про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам цього Закону приймає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно із частиною п'ятою вказаної статті Закону №317-VIII політичні партії, обласні, міські, районні організації або інші структурні утворення, передбачені статутом політичної партії, щодо яких центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, прийнято у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку рішення про невідповідність їх діяльності, найменування та/або символіки вимогам цього Закону, не можуть бути суб'єктом виборчого процесу.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 7 вказаного Закону юридичні особи, політичні партії, інші об'єднання громадян, зареєстровані на день набрання чинності цим Законом, у разі порушення його вимог зобов'язані протягом одного місяця з дня набрання чинності цим Законом привести свої установчі документи, найменування та/або символіку у відповідність до вимог цього Закону. При цьому такі юридичні особи звільняються від сплати адміністративного збору під час державної реєстрації змін до установчих документів, пов'язаних з приведенням їх у відповідність із цим Законом.

У разі недотримання вимог цього Закону юридичними особами, політичними партіями, іншими об'єднаннями громадян, зазначеними у пункті 3 цієї статті Закону, їхня діяльність підлягає припиненню в установленому законом порядку, крім випадків, коли юридичними особами, політичними партіями, іншими об'єднаннями громадян вжито заходів щодо дотримання вимог цього Закону, а неможливість державної реєстрації змін до установчих документів, пов'язаних з приведенням їх у відповідність із цим Законом, зумовлена об'єктивними причинами.

Відповідно до п. 83-2 п. 4 Положення про Міністерство юстиції України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228, Міністерство юстиції України відповідно до покладених на нього завдань приймає рішення щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки».

Порядок прийняття рішень щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2015 № 354 (Порядок №354).

Пунктом 4 Порядку №354 передбачено, що підставами проведення правової експертизи можуть бути: ініціатива Мін'юсту.

Як вбачається зі змісту правового висновку, що підставою для проведення правової експертизи є ініціатива Мін'юсту, таким чином, правову експертизу проведено за підставою, визначеною п. 4 Порядку 354.

Відповідно до п. 7 Порядку №354 для проведення правової експертизи щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону утворюється Комісія з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (Комісія).

Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Мін'юсті, склад та положення якої затверджуються наказом Мін'юсту.

Наказом Міністра юстиції України від 09.06.2015 №167/7 утворено Комісію з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (а.с. 33-35 Том III).

Наказом Міністерства юстиції України від 09.06.2015 №895/5 затверджено Положення про Комісію з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (Положення №895/5).

Розділом 5 Положення №895/5 визначено порядок роботи Комісії, а саме: формою роботи Комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Засідання Комісії є правомочним у разі участі в ньому не менш як двох третин її складу. Рішення з питань, що розглядаються на засіданнях Комісії, приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівного розподілу голосів голос Голови Комісії є ухвальним. Рішення Комісії оформляється протоколом, який підписується Головою Комісії та секретарем Комісії. Протокол засідання комісії повинен містити перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядались на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, прийняте Комісією рішення. Секретар Комісії готує проект наказу про затвердження правового висновку про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону у триденний строк з дня прийняття відповідного рішення Комісією. Правовий висновок про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону разом з проектом відповідного наказу Голова Комісії подає для затвердження Міністру юстиції.

З протоколу №1 засідання Комісії від 23.06.2015 вбачається, що на порядку денному перебувало питання відповідності діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», та згідно з яким Комісія вирішила опрацювати подані матеріали стосовно відповідності діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України (об'єкт правової експертизи) вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» до наступного засідання Комісії та звернутися до об'єкта правової експертизи з листом щодо надання у п'ятиденний строк пояснень стосовно не приведення своїх установчих документів, найменування та символіки у відповідність до вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (а.с. 144-150 Том V).

Позивачу скеровано лист від 30.06.2015 (а.с.26-27 Том III) про надання пояснень щодо не приведення своїх установчих документів, найменування та символіки у відповідність до вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», на який позивачем листом від 13.07.2015 (а.с.28-32 Том III) викладено правову позицію з приводу приведення своїх установчих документів діяльності, найменування та/або символіки у відповідність вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», отже, позивач був обізнаний про засідання Комісії.

У подальшому, 17.07.2015 на засіданні Комісії за результатом розгляду питання щодо відповідності діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» вирішили підтримати правовий висновок про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (а.с.151-166 Том V).

Як вбачається з матеріалів справи, інформація щодо засідання Комісії опублікована на веб-сайті Урядового порталу - єдиного веб-порталу органів виконавчої влади України 22.06.2015 о 13.00 та веб-сайті Юридичної газети online 22.06.2015 о 17:35, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач був обізнаний про засідання Комісії.

Зі змісту протоколу №2 від 17.07.2015 вбачається, що на засіданні були присутні та голосували за підтримання правового висновку про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» дев'ять членів Комісії із дванадцяти, таким чином рішення прийнято повноважним складом Комісії.

14 грудня 2015 року у судовому засіданні апеляційної інстанції, в якості свідка допитано Усенка Ігора Борисовича - завідувача відділу історико-правових досліджень Інституту держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України, кандидата юридичних наук, професора, заслуженого юриста України, члена Комісії з питань роботи Комісії щодо дотримання позивачем Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», який підтвердив вище зазначені обставини та викладену позицію Комісії у Правовому висновку. У поясненнях зазначив, що предметом дослідження були Статут, Програма, назва і символіка Комуністичної партії, які знаходились в реєстраційній справі партії та досліджувався кожен об'єкт правової експертизи в цілому.

Відповідно до п. 15, 16 Порядку №354 за результатами правової експертизи щодо кожного об'єкта складається окремий правовий висновок про відповідність або невідповідність його діяльності, найменування та/або символіки вимогам Закону.

Правовий висновок складається із: 1) вступної частини, в якій зазначаються: номер, дата та місце його складення; відомості про членів Комісії, які проводили правову експертизу (прізвище, ім'я, по батькові, освіта, спеціальність, посада); підстава проведення правової експертизи; відомості про об'єкт правової експертизи; 2) дослідницької частини, в якій зазначаються: предмет дослідження; відомості про матеріали, які використовувалися для дослідження; відомості про звернення до наукових установ та організацій, правоохоронних органів тощо з метою отримання інформації, необхідної для проведення правової експертизи, якщо такі були заявлені, та результати їх розгляду; відомості про наявність повідомлення об'єкта правової експертизи про вжиті ним заходи, спрямовані на виконання вимог Закону; відомості про наявні об'єктивні причини неможливості виконання об'єктом правової експертизи вимог Закону; відомості про встановлені обставини; 3) заключної частини, яка містить узагальнений висновок про відповідність або невідповідність діяльності, найменування та/або символіки об'єкта правової експертизи вимогам Закону з посиланням на його норми.

Зі змісту Правового висновку про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» вбачається, що такий висновок оформлено відповідно до п. 16 Порядку 354.

Пунктом 11 Порядку №354 передбачено, що проведення правової експертизи здійснюється протягом 30 робочих днів з дня надходження матеріалів до Комісії.

Як свідчать матеріали справи, на вирішення Комісії надійшов лист Кабінету Міністрів України від 23.06.2015 про вжиття заходів, передбачених законодавством, до Комуністичної партії України, Комуністичної партії України (оновлена), Комуністичної партії робітників та селян та службова записка Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 22.06.2015 стосовно розгляду питання щодо проведення правової експертизи таких об'єктів правової експертизи, зокрема Комуністичної партії України.

Оскільки матеріали на вирішення Комісії надійшли 22.06.2015, правовий висновок складено 17.07.2015, тобто в межах строку, визначеного п. 11 Порядку №354.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на пояснення представників позивача згідно яких Комісією неправомірно досліджувалась програма Комуністичної партії України прийнята у 1995 році, а не нова програма партії, що прийнята у 2011 році, та не приймає їх до уваги, оскільки за правилами частини першої ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач має право тільки до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову. Але про нову програму Комуністичної партії України 2011року,як про додаткову підставу для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України №1312/5 від 23.07.2015, позивач не заявляв ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі. Вказані підстави з'явились тільки в письмових поясненнях до апеляційної скарги та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні також наголосив, що відповідно до Закону України «Про політичні партії в Україні» політична партія інформує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, про зміни назви, програми, статуту, керівних органів партії, їх адреси та місцезнаходження у тижневий строк після прийняття рішень з цих питань.

Колегією суддів встановлено, що 18.07.2014 Державною реєстраційною службою України отримано лист Комуністичної партії №243 від 14.07.2014 (а.с.106 Том VII) із додатками, зокрема постановою 44 з'їзду Комуністичної партії від 19.06.2011, де йде мова про прийняття нової редакції програми Комуністичної партії. Листом від 28.08.2014 №1073/19-14-9 (а.с.17 Том VII) Державна реєстраційна служба України повідомила Комуністичну партію про те, що деякі положення поданої редакції програми партії оцінюються Окружним адміністративним судом м.Києва на предмет відповідності Конституції України та законам України у межах позову Міністерства юстиції України і Державної реєстраційної служби України про заборону партії. Оскільки програма партії повинна відповідати Конституції України та законам України, то питання реєстрації нової редакції програми партії буде розглянуте після набрання рішенням суду у справі про заборону партії законної сили.

Таким чином, враховуючи, що питання щодо взяття до відома інформації про зміни програми діяльності Комуністичної партії, прийняті 44 з'їздом партії 19.06.2011, компетентним органом не розглядалися та з цього приводу відсутнє відповідне рішення компетентного органу, колегія суддів приходить до висновку про те, що редакцією програми Комуністичної партії України є редакція від 12.03.1995, яка і була досліджена Комісією з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» на момент проведення відповідної правової експертизи.

Також, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п. 6 частини першої ст. 8 Закону України «Про політичні партії в Україні» питання внесення змін та доповнень до статуту і програми політичної партії врегульовується статутом політичної партії.

Відповідно до п. 3.26 Статуту Комуністичної партії України (в редакції від 05.08.2011) найвищим керівним органом Комуністичної партії України є її з'їзд. Чергові з'їзди скликаються не рідше одного разу на три роки, а позачергові - рішенням Центрального комітету КПУ або на вимогу регіональних організацій, які представляють не менше третини загальної кількості членів партії. Центральний комітет КПУ оголошує про скликання з'їзду, питання, що виносяться на його обговорення, встановлює норму представництва і порядок обрання делегатів не пізніше як за три місяці (позачергово не пізніше як за місяць до проведення з'їзду) (а.с. 99 зворот Том V).

Згідно з п. 3.25.2 Статуту вищим керівним органом регіональної організації КПУ є конференція, яка проводиться не рідше одного разу на три роки. Позачергові конференції проводяться в міру необхідності. Рішення про скликання чергової конференції, дату і місце її проведення, а також про норму представництва делегатів на конференцію від місцевих організацій, що входять до складу даної регіональної організації, приймається комітетом регіональної організації КПУ не пізніше ніж за 15 днів до її проведення (а.с. 97 Том V).

Пунктом 3.24.4 Статуту визначено, що партійні комітети (бюро, секретар) оголошують про скликання конференції (зборів) місцевої організації як правило не пізніше як за 15 днів до їх проведення (а.с. 95 Том V).

З системного аналізу викладеного вбачається, що позачерговий з'їзд КПУ міг бути проведено у місячний термін з дня призначення проведення з'їзду (з урахуванням 15 денних термінів, необхідних для проведення конференції (зборів) місцевої організації та регіональної організації для обрання делегатів на з'їзд).

З моменту набрання чинності Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» і до прийняття оскаржуваного наказу пройшло достатньо часу для призначення та проведення з'їзду КПУ.

Колегія суддів критично оцінює посилання позивача щодо того, що відповідно до п.7.1 його Статуту зміна назви партії можлива лише за рішенням надзвичайного з'їзду партії після загальнопартійної дискусії на підставі загальнопартійного референдуму за умови, що за це проголосувало не менше трьох четвертих комуністів.

За переконанням колегії суддів, положення п.7.1 Статуту позивача не можуть самі собою слугувати поважною причиною неможливості виконання позивачем вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» з огляду на нижченаведене.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач не був позбавлений можливості призначення та проведення з'їзду партії для внесення змін до статуту з моменту набрання чинності Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» до моменту прийняття оскаржуваного наказу. Проте позивачем не вчинено жодних дій з метою приведення своєї діяльності, найменування та/або символіки відповідно до вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Додатково колегія суддів зазначає про те, що представники позивача у ході апеляційного розгляду справи повідомили, що Комуністичною партією України 11.09.2015 було проведено з'їзд партії, проте питання пов'язанні із дією Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» не виносились.

З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Комуністична партія не скористалася наданою Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» прийнятною можливістю приступити до внесення відповідних змін.

Що ж стосується посилання позивача на те, що іншим партіям були надані преференції, зокрема у вигляді продовження строку на приведення у відповідність їх діяльності вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не можуть слугувати підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного Наказу Міністерства юстиції України

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ прийнято уповноваженою особою відповідно та в порядку Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», який в даному випадку є спеціальним у спірних правовідносинах та прийнятий пізніше Закону України «Про політичні партії в Україні», а також з урахуванням Порядку №354 та Наказу №895/5.

Окрім того, колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача в своїх додаткових поясненнях до апеляційної скарги про невідповідності Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» практиці Європейського суду з прав людини, адже з наведеної апелянтом практики судом апеляційної інстанції не вбачається позбавлення можливості держави втручатись та встановлювати обмеження свобод об'єднань, за умов, якщо такі дії держави санкціоновані відповідним законом.

Посилання позивача у зазначених поясненнях на неконституційність Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», колегія суддів не приймає до уваги, та погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо надання оцінки відповідності Закону №317-VIII Конституції України, а відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про Конституційний Суд України», тільки Конституційний Суд України наділений повноваженнями щодо прийняття рішень та надання висновків у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, зобов'язання вчинити Міністерством юстиції України відповідні дії та визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 23.07.2015 №1312/5 «Про затвердження Правового висновку Комісії з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки»,оскільки він прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини шостої статті 128 цього Кодексу якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як вбачається з матеріалів справи представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, просив слухати справу за його відсутності

Враховуючи наведене, Окружний адміністративний суд міста Києва 08 жовтня 2015 року перейшов до розгляду справи в письмовому проваджені, про що відображено в журналі судового засідання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вказані процесуальні дії суду не протирічать вимогам частини шостої ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції,а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Комуністичної партії України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 21 грудня 2015 року.

.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.