Справа № 807/971/15
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 рокум. Ужгород№ 807/971/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання - Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивача: Поліщук І.В. (довіреність від 29.04.2015 року № 819/13)

відповідача: Чуп І.М. (довіреність від 15.07.2015 року № 07-25/15)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Закарпатського обласного центру зайнятості до Державної фінансової інспекції у Закарпатській області про визнання протиправними дій та визнання протиправною та скасування вимоги частково, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 грудня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 21 грудня 2015 року.

Закарпатський обласний центр зайнятості (далі - позивач, Закарпатський ОЦЗ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області (далі - відповідач, ДФІ у Закарпатській області), яким просить визнати протиправними та скасувати п. 1,6 абз.2 вимоги ДФІ в Закарпатській області від 22.05.2015 року № 07-04-6-14/2344.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Закарпатського ОЦЗ за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року, якою встановлено окремі порушення законодавства, викладені в акті ревізії № 07-04/31 від 20.04.2015 року. На підставі акту ревізії позивачу пред'явлена вимога від 22.05.2015 року № 07-04-6-14/2344 «Про усунення порушень виявлених ревізією». Так, ревізією встановлено порушення вимог п. 2 «ж» Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 02.10.1996 року № 77 «Про умови оплати робітників зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, суддів, органів прокуратури» нараховано та виплачено робітникам Центру премій (до державних та професійних свят) на загальну суму 11243,00 грн., з якої нараховано та перераховано єдиного соціального внеску в сумі 4081,21 грн., що призвело до зайвого витрачання коштів Фонду та порушення вимог п. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та розділу 1.8.2 Методичних рекомендацій до формування проекту бюджету Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, затверджених наказом Державного центру зайнятості від 17.10.2011 року № 151 проведено витрачання коштів Фонду в сумі 6400,00 грн. на оплату послуг, що не відносяться до інформаційних відеофільмів та відеороликів, пов'язаних з працевлаштуванням безробітних, що в своє чергу призвело до збитків Фонду на вказану суму. Вказані висновки відповідача є необґрунтованими, оскільки премія до державних та професійних свят працівникам Закарпатського ОЦЗ була виплачена на підставі Положення про матеріальне забезпечення та заохочення працівників обласного та базових центрів зайнятості Закарпатської області, Правил внутрішнього трудового розпорядку Закарпатського ОЦЗ, листа Міністерства соціальної політики України, розрахунків до бюджетної програми, кошторисів видатків на відповідний рік та листів-дозволів Державного центру зайнятості. Щодо оплати послуг, що не відносяться до інформаційних відеофільмів та відеороликів, пов'язаних з працевлаштуванням безробітних, то дані трансляції були спрямовані на розширення співпраці з роботодавцями, соціальними партнерами, громадськістю та населенням, що сприяло збільшенню розширення сервісу обслуговування шукачів роботи та роботодавців в центрі зайнятості.

01.07.2015 року від позивача надійшла заява про зміну предмету адміністративного позову, відповідно до якої просить суд: 1) визнати протиправними дії ДФІ в Закарпатській області про примусове стягнення збитків, зазначених в акті ревізії фінансово-господарської діяльності Закарпатського обласного центру зайнятості за період з 01.10.2011 року по 31.12.2014 року від 20.04.2015 року № 07-04/31, шляхом пред'явлення Вимоги про усунення порушень від 22.05.2015 року № 07-04-6-14/2344; 2) визнати незаконною та такою, що не підлягає виконанню вимогу ДФІ в Закарпатській області про усунення порушень від 22.05.2015 року № 07-04-6-14/2344, в частині відшкодування збитків, зазначених в акті ревізії від 20.04.2015 року № 07-04/31.

В судовому засіданні представник позивача уточнені (змінені) позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. Оскаржувана позивачем вимога вказує на виявлені збитки та їхній розмір, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні такого в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20.04.2014 року ДФІ у Закарпатській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Закарпатського обласного центру зайнятості за період з 01.10.2011 року по 31.12.2014 року про що складено Акт ревізії від 20.04.2015 року № 07-04/31. Даний акт ревізії було підписано позивачем із запереченнями.

За результатами ревізії складено вимогу «Про усунення порушень виявлених ревізією» від 22.05.2015 року № 07-04-6-14/2344 (а.с. 7-9).

Так, зокрема пунктом 1 вказаної вимоги встановлено, що в порушення вимог п. 2 «ж» Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 02.10.1996 року № 77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої волади, суддів, органів прокуратури» нараховано та виплачено робітникам Центру премій (до державних та професійних свят) на загальну суму 11243,00 грн., з якої нараховано та перераховано єдиного соціального внеску в сумі 4081,21 грн., що призвело до зайвого витрачання коштів Фонду.

Крім того, пунктом 6 вказаної вимоги встановлено, що в порушення вимог п. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та розділу 1.8.2 Методичних рекомендацій до формування проекту бюджету Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, затверджених наказом Державного центру зайнятості від 17.10.2011 року № 151 проведено витрачання коштів Фонду в сумі 6400,00 грн. на оплату послуг, що не відносяться до інформаційних відеофільмів та відеороликів, пов'язаних з працевлаштуванням безробітних, що в свою чергу призвело до збитків Фонду на вказану суму.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі - Порядок), акт ревізії це документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

Пункт 35 цього Порядку передбачає, що акт ревізії складається зі вступної та констатуючої частин.

У констатуючій частині наводиться інформація про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням того, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, а також висновок про наявність або відсутність порушень законодавства.

Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Пункти 45, 46 вказаного Порядку визначають, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Згідно з п.15 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Таким чином, дії ДФІ в Закарпатській області щодо пред'явлення вимоги «Про усунення порушень виявлених ревізією» від 22.05.2015 року № 07-04-6-14/2344 є наслідком використання прав, передбачених п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», а тому відсутні підстави для висновку про протиправність цих дій.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В даному випадку законодавець поділяє повноваження ДФІ здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень та процедуру звернення до суду в інтересах держави при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведені норми закріплюють за ДФІ право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Судом встановлено, що спірні пункти вимоги містять інформацію про завдані збитки та містять суму таких збитків.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, ДФІ у Закарпатській області пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом ДФІ, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, однак в даному випадку адміністративний позов не має вимогою стягнення виявлених збитків.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно).

У відповідності до абз. 2 ч.1 ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 94 КАС України та в зв'язку з відсутністю судових витрат відповідача, судові витрати по справі не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 136, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову Закарпатського обласного центру зайнятості до Державної фінансової інспекції у Закарпатській області про визнання протиправними дій та визнання протиправною та скасування вимоги частково - відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті