Справа № 823/4984/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/4984/15 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укпромхолод-Інвест» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Укпромхолод-Інвест» до Державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Укпромхолод-Інвест» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 грудня 2014 року №.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що сукупність наданих ним доказів та первинних документів повною мірою підтверджує реальність проведених господарських операцій з ТОВ «Гетьман» за період, що перевірявся, а тому вважає висновки суду першої інстанції хибними та такими, що не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, з 17.11.2014 по 21.11.2014 головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за валютними операціями та операціями у сфері ЗЕД управління податкового аудиту ДПІ у м. Черкасах ГУ Міндоходів у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Укпромхолод-Інвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин з ТОВ «Гетьман» за липень, серпень 2014 року, за результатами якої складено Акт від 24.11.2014 №493/23-01-22-03/35435757.

В ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем: п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження позивачем податку на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету, на загальну суму 34319 грн., у тому числі за липень 2014 року на суму 19633 грн. та за серпень 2014 року на суму 14686 грн.

На підставі вищеозначеного Акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 08 грудня 2014 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 34319 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 17160 грн.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що за спірними операціями між позивачем та ТОВ «Гетьман» лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди. Складені за такими операціями первинні документи та податкові накладні внаслідок фіктивності спірних операцій є юридично дефектними, та не створюють правових наслідків для цілей формування податкових вигод, що, відповідно, зумовлює висновок про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з такого:

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця, та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної.

Тобто, лише наявність сукупності передбачених законодавством обставин є єдиною та достатньою правовою підставою для надання первинному документу юридичної значимості для цілей відображення спірних операцій у бухгалтерському та податковому обліку.

Таким чином, недоведеність реальності здійснення юридичною особою господарських операцій свідчить про формальність складеної первинної документації, що, у свою чергу, позбавляє платника податків права на формування податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП «Укпромхолод-Інвест» (Покупець) та ТОВ «Гетьман» (Постачальник) було укладено Договір поставки №6/14, за умовами якого Постачальник зобов'язується передати в обумовлений у цьому Договорі строк другій стороні- Покупцеві товар, а Покупець зобов'язується прийняти ці товари і сплатити за них певну грошову суму.

Того ж дня, між позивачем (Замовник) та ТОВ «Гетьман» (Виконавець) було укладеного Договір від 18.06.2014 №7/14, за умовами якого замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання виконати наступні роботи: провести демонтажні, монтажні, ремонтні, налагоджувальні роботи холодильно-компресорного обладнання, технологічного обладнання, запірної арматури, трубопроводів, металоконструкцій, напилення і шліфовку колін валів, очистку масла ХА-30 згідно рахунків, узгоджених із замовником.

На підтвердження виконання вказаних вище договірних зобов'язань позивачем було надано суду наступні первинні бухгалтерські документи: договори, податкові накладні, видаткові накладні та банківські виписки.

Водночас, на запити ДПІ у м. Черкасах ГУ Міндоходів у Черкаській області від 17.09.2014 №30562/9/23-01-15-0214 та від 08.10.2014 №33019/23-01-15-0214 про надання інформації щодо фінансово-господарських операцій з ТОВ «Гетьман», відповідно до ст. 20, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, директор ПП «Укрпромхолод - Інвест» вищеозначених документів первинного бухгалтерського обліку не надав. Натомість послався на невідповідність запитів ст.73 ПК України, а в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки послався на їх втрату та відсутність часу для їх відновлення. З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Умови і порядок відновлення втрачених документів первинного бухгалтерського і податкового обліку чітко врегульовані чинним законодавством.

Згідно з пунктом 44.5 статті 44 ПК України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (пункт44.6 статті 44 Податкового кодексу).

Відповідно до підпункту 6.10 пункту 6 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітів керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

Для участі в роботі комісії запрошуються представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду.

Результати роботи комісії оформлюються актом, який затверджується керівником підприємства, установи. Копія акта надсилається органу, в сфері управління якого перебуває підприємство, установа, а також державній податковій інспекції - підприємствами, та місцевому фінансовому органу - установами, в 10-денний строк.

Однак, відповідний акт позивачем надано не булою. Так само з матеріалів справи неможливо встановити фактичну дату втрати первинних документів, від якої згідно підпункту 44.5 статті 44 ПК України, слід обчислювати п`ятиденний термін для повідомлення контролюючого органу. Також позивачем не повідомлено ані податковий орган, ані суд про причини такої втрати.

В свою чергу, перинні документи за спірними господарськими, надані позивачем до суду не дозволяють встановити об'єкт та місце проведення робіт з демонтажу, монтажу, пусконаладки та ремонту обладнання та не містять даних щодо транспортування товару.

Крім того, оперуповноваженим відділу ОВЕЗ ОУ ДПІ у м. Черкасах лейтенантом податкової міліції Макаренком Р.В. на виконання листа №4813/7/26-55-07-03 від 22.10.2014, отриманого від ОУ ДПІ у Печерському районі м.Києві, здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1, з метою встановлення місцезнаходження та отримання відповідних пояснень від ОСОБА_4, який згідно баз даних значиться директором ТОВ «Гетьман». З рапорту оперуповноваженого вбачається, що за вказаною адресою знаходиться гуртожиток, в АДРЕСА_1 якого вже більше 3-х років проживає ОСОБА_5. Жодних відомостей про громадянина ОСОБА_4 він не може надати.

В ході апеляційного перегляду справи, на запитання колегії суддів директор ПП «Укрпромхолод - Інвест» підтвердив, що особисто не мав жодної зустрічі з ОСОБА_4, а всі первинні бухгалтерські документи надсилались контрагентом на електронну адресу підприємства.

В контексті наведеного, суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що підприємницька діяльність здійснюються суб'єктом господарювання на власний ризик, а відтак, у господарських правовідносинах учасники господарського обороту повинні проявляти розумну обачливість, адже наслідки вибору недобросовісного контрагента покладаються на таких учасників.

Таким чином, законною передумовою отримання податкової вигоди є належна податкова обачність, з якої випливає, що сумлінним платникам податку необхідно подбати про підготовку доказової бази, яка б підтверджувала прояв належної обачності при виборі контрагента.

Адже, хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 червня 2010 року по справі № 10/91.

Таким чином, за умови доведеності податковим органом, що платник при укладенні правочинів та виконанні господарських операцій діяв без належної обачливості та обережності, - податкова вигода за такими операціями має бути визнана необґрунтованою.

Отже, враховуючи доводи податкового органу, викладені в Акті перевірки та надані на їх підтвердження письмові докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність фактичного виконання спірних операцій контрагентом позивача на користь останнього, про юридичну дефектність у зв'язку з цим складених за такими операціями первинних документів та податкових накладних, які внаслідок наведеного не мають юридичної значимості для цілей бухгалтерського та податкового обліку, що у сукупності зумовлює висновок суду про відсутність підстав для формування спірних сум податкового кредиту.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, суд повно і правильно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини, що склалися між сторонами, і дав їм належну правову оцінку, - з огляду на що підстави до скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укпромхолод-Інвест» залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 15 грудня 2015 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С