Справа № 302/260/15а,2а/302/29/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 р. Справа № 876/4253/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.03.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про визнання дій протиправними то зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

27.02.2015 р. позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про визнання дій протиправними то зобов'язання вчинити дії.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 28.02.2011 року йому було призначено до виплати пенсію за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

30.08.2012 року ОСОБА_1 було укладений трудовий контракт з Міжгірським медичним коледжем, за яким його було прийнято на роботу за сумісництвом на посаду викладача з неповним педагогічним навантаженням строком на один навчальний рік.

З питанням про можливість укладення такого контракту та його правові наслідки по виплаті призначеної пенсії позивач попередньо звернувся до заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області - Кополовець В.М., який в усній формі пояснив, що оскільки мова йде про роботу за сумісництвом по контракту при неповному педагогічному навантаженні (тобто з неповним посадовим окладом викладача) робота не вважається його новим постійним місцем роботи і не буде впливати на виплату призначеної пенсії, тому подавати окреме повідомлення немає потреби, оскільки всі необхідні дані будуть подані до УПФ медичним коледжем.

Однак, у березні 2014 року ОСОБА_1 отримав від управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області лист за № 1529/03, у якому його повідомлено про те, згідно даних персоніфікованого обліку він з вересня 2012 року працює у Міжгірському медичному коледжі і у зв'язку з цим його запрошують до управління з документами, що підтверджують працевлаштування.

Після надання необхідних документів, Протокольним рішенням засідання Комісії по розгляду питань пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій управлінням Пенсійного фонду України в Міжгірському районі (щодо стягнення надміру виплачених сум пенсій) № 49 від 26.12.2014 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 переплату пенсії в сумі 26276,31 грн. Відрахування провадити починаючи з 01.01.2015 року у розмірі 20 відсотків сум пенсії, що належать до виплати.

Крім того, управлінням Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області 26.12.2014 року було прийнято рішення № 59 «Про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерам внаслідок зловживань з їх сторони», яким вирішено утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно до повного погашення надміру сплаченої пенсії у розмірі переплати 26276,31 грн.

Позивач вказує, що листом № 5527/08 від 30.12.2014 року Пенсійний орган повідомив його про те, що з нього з 01.01.2015 року буде проводитися утримання передбаченої пенсії в сумі 26276, 31 грн. щомісячно у розмірі 20 % пенсії, до повного стягнення зазначеної суми

Позивач не погоджується із рішеннями Пенсійного фонду в Міжгірському районі № 49 та № 59 від 26.12.2014 року, при цьому зазначає, що умовою стягнення надміру сплаченої суми пенсії є наявність зловживань з боку пенсіонера, або подання страхувальником недостовірних даних, у даному ж випадку ОСОБА_1 зазначає, що жодних недостовірних даних до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області він не подавав та з його боку небуло ніяких зловживань. При цьому позивач посилається на те, що в усній формі повідомляв працівника Пенсійного фонду про працевлаштування.

Відтак, просить суд визнати протиправними та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області № 49 та № 59 від 26.12.2014 року.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.03.2015 р. відмовлено ОСОБА_1 у позові до Управління пенсійного фонду України в Міжгірському районі про визнання протиправним та скасування протокольного рішення Комісії по розгляду питань пов'язаних з з призначення (перерахунком) та виплатою пенсій УПФУ в Міжгірському районі № 49 від 26.12.2014 року та рішення Управління пенсійного фонду України в Міжгірському районі про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерам внаслідок зловживань з їх сторони № 59 від 26.12.2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зокрема виходив з того, що ОСОБА_1 влаштувався на роботу, не повідомив про це органи ПФУ та продовжував отримувати пенсію за вислугою років, тому суд прийшов до висновку, що управління ПФУ у Міжгірському районі правомірно здійснює відрахування з пенсії ОСОБА_1 переплаченої суми.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі (аналогічних тим, що були наведені у позовній заяві). Просить суд скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи наступні обставини.

Так, 28.02.2011 року ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області було подано заяву про призначення пенсії за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідний пакет документів. У даній заяві було зазначено, що станом на момент подання документів позивач є непрацюючою особою та зобов'язується повідомляти органи, що призначають та виплачують пенсію про обставини, що впливають на пенсійне забезпечення за вислугою років. ОСОБА_1 також було вручено «Пам'ятку пенсіонеру» в якій зазначається про те, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім'ї а також, що пенсія за вислугу років призначається при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Як наслідок, на підставі наданих ОСОБА_1 заяви та документів - 28.02.2011 року позивачу було призначено пенсійне забезпечення за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегією суддів також встановлено, що 30.08.2012 року позивач уклав трудовий контракт з Міжгірським медичним коледжем за яким його прийнято на роботу за сумісництвом на посаду викладача з неповним педагогічним навантаженням строком на один навчальний рік (з 03.09.2012 року по 30.06.2013 року). З 30.08.2013 року цей контракт було ще раз переукладено на період роботи з 01.09.2013 року по 27.12.2013 року.

Управлінням Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області згідно даних персоніфікованого обліку виявлено, що з вересня 2012 року ОСОБА_1 працював у Міжгірському медичному коледжі, а тому для уточнення даного факту 28.03.2014 року позивачу надіслано листа за № 1529/03 про надання відповідних документів про працевлаштування.

07.04.2014 року ОСОБА_1 надано до Пенсійного фонду заяву про працевлаштування з копіями трудового контракту від 30.08.2012 року та 30.08.2013 року та довідку про стаж роботи № 117 від 04.04.2014 року. Даний період роботи також підтверджено і актом зустрічної перевірки стажу роботи та заробітної плати від 24.06.2014 року № 176.

Як наслідок, беручи до уваги встановлені управлінням Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області обставини, Протокольним рішенням засідання Комісії по розгляду питань пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій управлінням Пенсійного фонду України в Міжгірському районі (щодо стягнення надміру виплачених сум пенсій) № 49 від 26.12.2014 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 переплату пенсії в сумі 26276,31 грн. Відрахування провадити починаючи з 01.01.2015 року у розмірі 20 відсотків сум пенсії, що належать до виплати.

Крім того, управлінням Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області 26.12.2014 року було прийнято рішення № 59 «Про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерам внаслідок зловживань з їх сторони», яким вирішено утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно до повного погашення надміру сплаченої пенсії у розмірі переплати 26276,31 грн.

Листом № 5527/08 від 30.12.2014 року Пенсійний орган повідомив ОСОБА_1 про те, що з нього з 01.01.2015 року буде проводитися утримання передбаченої пенсії в сумі 26276, 31 грн. щомісячно у розмірі 20 % пенсії, до повного стягнення зазначеної суми.

Позивач не погоджується із рішеннями Пенсійного фонду в Міжгірському районі № 49 та № 59 від 26.12.2014 року, при цьому вказує, що умовою стягнення надміру сплаченої суми пенсії є наявність зловживань з боку пенсіонера, або подання страхувальником недостовірних даних, у даному ж випадку ОСОБА_1 зазначає, що жодних недостовірних даних до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області він не подавав та з його боку небуло ніяких зловживань. При цьому позивач посилається на те, що в усній формі повідомляв працівника Пенсійного фонду про працевлаштування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до абз.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (із змінами та доповненнями) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

В силу ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії.

У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Вищаневеденим нормам Закону України «Про пенсійне забезпечення» кореспондує стаття 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, відповідно до якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (ч.1 ст.50).

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії (ч.2 ст.50).

Враховуючи вищенаведені норми Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та встановивши обставини справи, на основі наявних у матеріалах справи письмових доказів, колегія суддів вважає, що в даному випадку не повідомивши належним чином управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про офіційне працевлаштування, з боку ОСОБА_1 мало місце зловживання, внаслідок чого позивачу було виплачено надміру пенсію в розмірі 26276,31 грн.

Тому, управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області приймаючи Протокольне рішенням засідання Комісії по розгляду питань пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій управлінням Пенсійного фонду України в Міжгірському районі (щодо стягнення надміру виплачених сум пенсій) № 49 від 26.12.2014 року та рішення № 59 «Про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерам внаслідок зловживань з їх сторони» діяло у відповідності до вимог чинного пенсійного законодавства, зокрема ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів з огляду на ст.ст. 69, 71 КАС України не бере до уваги покликання апелянта на те, що він в усній формі повідомляв працівника Пенсійного фонду про своє працевлаштування, оскільки як з матеріалів справи так із наданих сторонами у справі пояснень, твердження ОСОБА_1 не знаходять свого підтвердження.

Відповідно до Пам'ятки пенсіонеру, що була надана позивачу при призначенні пенсії, ОСОБА_1 зокрема повідомлено, що :

-пенсіонери зобов'язані повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім'ї;

-пенсія за вислугу років призначається при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. У разі влаштування на роботу за посадою, яка дає право на пенсію за вислугу років, виплата пенсії припиняється на весь період роботи на цій посаді, у тому числі у випадках, коли робота на цих посадах має місце після досягнення пенсійного віку.

Слід зазначити, що вищенаведені вимоги ОСОБА_1 не дотримано.

Як наслідок, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 влаштувався на роботу, не повідомив про це органи ПФУ та продовжував отримувати пенсію за вислугою років, тому суд прийшов до висновку, що управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області правомірно здійснює відрахування з пенсії ОСОБА_1 переплаченої суми.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке не підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ст.200, ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.03.2015 р. по справі № 302/260/15-а, 2-а/302/29/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 15.12.2015 року.