Справа № 825/3378/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 грудня 2015 року м.Чернігів Справа № 825/3378/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго» звернулось до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Судове засідання здійснювалось у порядку, передбаченому статтею 41 КАС України.

При цьому, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржується постанова заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_1 про накладення штрафу від 15.09.2015 ВП № 48423100 з виконання виконавчого листа №2/750/1082/5, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 03.08.2015.

У свою чергу, у відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Частиною першою статті 181 КАС передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

За правилами частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права свободи.

Відповідно до частини 2 статті 384 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (стаття 385 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи щодо оскарження рішень органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов місцевих загальних судів у порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція була викладена і у постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (Справа № 825/2566/14).

У свою чергу, у відповідності до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, суд, на виконання положень частини 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, розяснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Деснянського районного суду м. Чернігова.

Керуючись статтями 157, 160, 165, 181, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови - закрити.

Розяснити позивачу, що спір, за вирішенням якого він звернувся, належить до цивільної юрисдикції, а справа має розглядатися Деснянським районним судом м. Чернігова.

Роз'яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Порядок апеляційного оскарження ухвали суду, передбачений статтями 185-186 КАС України.

Суддя В.В. Падій