Справа № 813/2126/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

14 грудня 2015 року № 813/2126/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гулкевич І.З.

секретаря судового засідання Галійчук А.В.

за участю : представника прокуратури ОСОБА_1, представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові клопотання про закриття провадження у справі за позовом Державної фінансової інспекції у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетична компанія «Енергозбереження», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 відділ м.Львова, за участю Прокуратури Львівської області та Військової прокуратури Західного регіону України про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державної фінансової інспекції у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетична компанія «Енергозбереження», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 відділ м.Львова про стягнення коштів.

Представником третьої особи подано клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що правовідносини про стягнення спірних коштів не містять ознак публічно-правового спору, оскільки саме у даних правовідносинах позивач не здійснює щодо відповідача владних управлінських функцій і останній не є щодо першого підконтрольною установою. На основі викладеного просить закрити провадження у справі.

Представники позивача в судовому засіданні щодо клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі заперечили. Свої заперечення обгрунтували тим, що відповідно до п.5 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, а саме спори за зверненням суб»єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України, оскільки позивач є суб»єктом владних повноважень то даний спір належить розглядати Львівському окружному адміністративному суду.

Представник прокуратури в судовому засіданні щодо клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі заперечив.

При прийнятті ухвали суд виходить з наступного.

Указом Президента України від 23.04.2011 року №499/2011 «Про Положення про Державну фінансову інспекцію України» затверджено Положення про Державну фінансову інспекцію України, яка являється правонаступником Головного контрольно-ревізійного управління України.

При цьому, головою Державної фінансової інспекції України затверджено Положення про Державну фінансову інспекцію у Львівській області, яка є правонаступником Контрольно-ревізійного управління у Львівській області.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року №2939-ХІІ (далі Закон №2939-ХІІ).

Статтею 2 Закону №2939-ХІІ визначено, що головним завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообовязкового державного соціального страхування, бюджетних установах і субєктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів.

Відповідно до частини 3 Положення про Державну фінансову інспекцію України основними завданнями Держфінінспекції України є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю, а також внесення пропозицій щодо її формування.

Згідно пунктами 1, 7 статті 10 Закону №2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей; пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з Положенням про державні фінансові інспекції у районах, містах та міжрайонні, об'єднані в районах та містах фінансові інспекції, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1236 від 03.10.2011 основним завданням підрозділу є реалізація повноважень Інспекції на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

В силу завдань та функцій Державної фінансової інспекції, її регіональних управлінь, визначених Конституцією України, Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Положення про Державну фінансову інспекцію України, органи Державної фінансової інспекції України мають право проводити ревізії у підконтрольних установах.

Згідно з пунктом 50 Постанови Кабінету Міністрів України №550 від 20.04.2006 року за результатами ревізії контролюючі органи вживають заходи шляхом звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, даний публічно-правовий спір, у якому однією зі сторін є орган виконавчої влади, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції.

Оскільки у справі, що розглядається судом, позов пред'явлено з приводу публічно-правових відносин, тому суд у відповідності до статтей 17-19 КАС України правомірно відкрив провадження у справі та призначив її до судового розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до ст.157 КАС України, Суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; 2) якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом; 3) якщо сторони досягли примирення; 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами; 5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Судом встановлено, що клопотання представника третьої особи є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженю не підлягає.

Заперечення на неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Гулкевич І.З.