Справа № 826/17153/15
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Безименної Н.В.,

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря Авраменко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство "БМ Банк" звернулося в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку , в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №1077 від 24 липня 2015 року «Про документальне підтвердження встановлення факту контролю (вирішального впливу осіб інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України, за діяльністю АТ «БМ Банк»» таким, що було прийнято з порушенням вимог законодавства у сфері ліцензування;

визнати протиправним та скасувати рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 1081 від 24.07.2015 «Щодо анулювання ліцензій на провадження професійної діяльності на фондовому ринку АТ «БМ Банк»» в частині анулювання ліцензій на провадження професійної діяльності фондовому ринку, виданих АТ «БМ Банк» відповідно до рішення Комісії від 12 вересня 2013 року № 1837 та рішення Комісії від 01 жовтня 2013 року № 2142, а саме: діяльності з торгівлі цінними паперами: брокерської діяльності серії АЕ№286666 від 18.10.2013; дилерської діяльності серія АЕ № 286667 від 18.10.2013; андеррайтингу серія АЕ № 286668 від 18.10.2013; діяльності з управління цінними паперами серія АЕ № 286669 від 18.10.2013; депозитарної діяльності депозитарної установи серії АЕ № 263497 від 01.10.2013; діяльності із зберігання активів пенсійного фонду серії АЕ № 263498 від 01.10.2013.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що відповідач приймаючи оскаржувані рішення діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що пунктом 1 розділу IV Порядку зупинення дії та анулювання ліцензії на окремі види професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів), затвердженому рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.05.2013 № 816, зареєстрованому в МЮУ від 01.06.2013 № 862/23394 наведено вичерпний перелік підстав для анулювання ліцензії. Вказаний розділ цього Порядку не передбачає можливість анулювання ліцензії Комісією у разі наявності контролю діяльності Банку особами з держав, що здійснюють озброєну агресію проти України, а у діючих умовах ліцензування професійної діяльності на фондовому ринку, відсутня заборона на здійснення відповідної професійної діяльності особі, в зв'язку з встановленням факту контролю (вирішального впливу) за її діяльністю осіб інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову - залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням НКЦПФР №1077 від 24 липня 2015 року «Про документальне підтвердження встановлення факту контролю (вирішального впливу) осіб інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України, за діяльністю ПАТ «БМ Банк»» встановлено факт наявності контролю (вирішального впливу) у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за діяльністю АТ «БМ БАНК» осіб інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України» (а.с. 30-32).

24 липня 2015 року, на підставі рішенням НКЦПФР №1077 від 24 липня 2015 року, відповідачем було прийнято рішення №1081 щодо анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринку, виданих АТ «БМ БАНК», яким анульовано ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку видані ПАТ «БМ Банк», а саме: діяльності з торгівлі цінними паперами: брокерської діяльності серії АЕ №286666 від 18.10.2013; дилерської діяльності серія АЕ №286667 від 18.10.2013; андеррайтингу серія АЕ №286668 від 18.10.2013; діяльності з управління цінними паперами серія АЕ №286669 від 18.10.2013р; депозитарної діяльності: депозитарної /діяльності депозитарної установи серії АЕ №263497 від 01.10.2013; діяльності із зберігання активів пенсійного фонду серії АЕ №263498 від 01.10.2013.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Закон України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» визначає правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні.

Відповідно до ст. 1 цього Закону державне регулювання ринку цінних паперів - здійснення державою комплексних заходів щодо упорядкування, контролю, нагляду за ринком цінних паперів та їх похідних та запобігання зловживанням і порушенням у цій сфері.

Згідно ст. 11 даного Закону крім застосування фінансових санкцій за правопорушення, зазначені у цій статті, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку може зупиняти або анулювати ліцензію на право провадження професійної діяльності на фондовому ринку, яку було видано такому професійному учаснику фондового ринку.

Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

Частиною 1 статі 16 цього Закону встановлено, що анулюванням ліцензії є позбавлення ліцензіата права на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про анулювання його ліцензії.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 6 цього Закону орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності, у тому числі, здійснює перевірку документів, що підтверджують відсутність контролю, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за діяльністю ліцензіата осіб - резидентів інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України», та/або дії яких створюють умови для виникнення воєнного конфлікту та застосування воєнної сили проти України.

Абзацом 4 ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» контроль-вирішальний вплив однієї чи декількох пов'язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб'єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи

користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб'єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов'язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб'єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб'єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб'єктах господарювання;

обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб'єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб'єкті господарювання. Пов'язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб'єкта господарювання. Зокрема, пов'язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами.

Закон України «Про «оборону України» встановлює засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов'язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов'язки громадян України у сфері оборони.

Статтею 1 даного Закону встановлено, що збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій:

вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України;

блокада портів, узбережжя або повітряного простору, порушення комунікацій України збройними силами іншої держави або групи держав;

напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України;

засилання іншою державою або від її імені озброєних груп регулярних або нерегулярних сил, що вчиняють акти застосування збройної сили проти України, які мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно переліченим в абзацах п'ятому - сьомому цієї статті діям, у тому числі значна участь третьої держави у таких діях;

дії іншої держави (держав), яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження третьої держави, використовувалася цією третьою державою (державами) для вчинення дій, зазначених в абзацах п'ятому - восьмому цієї статті;

застосування підрозділів збройних сил іншої держави або групи держав, які перебувають на території України відповідно до укладених з Україною міжнародних договорів, проти третьої держави або групи держав, інше порушення умов, передбачених такими договорами, або продовження перебування цих підрозділів на території України після припинення дії зазначених договорів.

21.04.2015 року Верховною радою України було прийнято постанову №337-VІІІ «Про заяву Верховної ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків».

Згідно абзацу 1 постанови збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року, коли були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації всупереч міжнародно-правовим зобов'язанням Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин. На початковій стадії агресії особовий склад окремих російських збройних формувань не мав розпізнавальних знаків.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що Російська Федерація є державою, що здійснює збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону Україні «Про оборону України».

З матеріалів справи вбачається, що листом від 30.06.2015 № 13/03/13659/НК, відповідач звернувся до ПАТ «БМ БАНК» з запитом про надання довідки щодо структури власності ліцензіата та власників з істотною участю в ньому з доданням схематичного зображення такої структури за формою відповідно до додатку 9 до Порядку та умов видачі ліцензії на провадження окремих видів професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів), переоформлення ліцензії, видачі дубліката та копії ліцензії, затвердженими рішенням Комісії від 14.05.2013 № 817 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 01.06.2013 за № 854/23386 (із змінами), на який отримала відповідь № 836/2015 від 14.07.2015, до якої було додано: довідку щодо структури власності АТ «БМ Банк» та власників з істотною участю в ньому станом на 30.06.2015; схематичне зображення структури власності АТ «БМ Банк» станом на 30.06.2015 (а.с. 87-95).

Відповідно до довідки щодо структури власності ПАТ «БМ БАНК» та власників з істотною участю в ньому, станом на 30.06.2015: прямим власником ПАТ «БМ БАНК» з часткою у статутному капіталі банку 99,9595 відсотків є АКБ «БАНК МОСКВИ» (відкрите акціонерне товариство), РФ; опосередкованим власником ПАТ «БМ БАНК» з істотною участю у розмірі 96,84 відсотків є БАНК ВТБ (відкрите акціонерне товариство), РФ; опосередкованим власником ПАТ «БМ БАНК» з істотною участю у розмірі 59,0 відсотків є Російська Федерація, в особі Федерального агентства з управління державним майном (а.с. 88).

З наданих ПАТ «БМ БАНК» документів вбачається, що особи Російської Федерації - держави, що здійснює збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону Україні «Про оборону України», а саме: АКБ «БАНК МОСКВИ», БАНК ВТБ, а також держава Російська Федерація в особі Федерального агентства з управління державним майном здійснюють контроль (вирішальний вплив) на діяльність ПАТ «БМ БАНК» шляхом прямого та опосередкованого володіння часткою у розмірі більше 50 відсотків у його статутному капіталі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно було прийняте рішення №1077 від 24 липня 2015 року «Про документальне підтвердження встановлення факту контролю (вирішального впливу) осіб інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України, за діяльністю ПАТ «БМ Банк»».

Крім того, п. 9 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є, у тому числі, акт про документальне підтвердження встановлення факту контролю (вирішального впливу) за діяльністю ліцензіата осіб інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України", та (або) дії яких створюють умови для виникнення воєнного конфлікту, застосування воєнної сили проти України.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскільки рішенням відповідача від 24 липня 2015 року №1077 було встановлено факт контролю (вирішального впливу) за діяльністю ПАТ «БМ Банк» осіб іншої держави, а саме Російської Федерації, що здійснює збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України", суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про правомірність рішення відповідача №1081 щодо анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринку, виданих АТ «БМ БАНК» на підставі рішення відповідача №1077.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що у діючих умовах ліцензування професійної діяльності на фондовому ринку, відсутня заборона на здійснення відповідної професійної діяльності особі, в зв'язку з встановленням факту контролю (вирішального впливу) за її діяльністю осіб інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України, оскільки таке право надано Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», що має вищу юридичну силу ніж дані Ліцензійні умови, а тому останні підлягають застосуванню в частині, що не суперечить цьому Закону. Це саме стосується і посилань апелянта на Порядок зупинення дії та анулювання ліцензії на окремі види професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів), затвердженому рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.05.2013 № 816, зареєстрованому в МЮУ від 01.06.2013 № 862/23394.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач приймаючи оскаржувані рішення діяв в межах свої повноважень та у спосіб встановлений законом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БМ Банк"- залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 16 грудня 2015 року.

Головуючий суддя: Н.В. Безименна

Судді: В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.