Справа № 2-а-1105/2010
Суддя: Піх Ю. Р.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1105/10/0812
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2010 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Піх Ю.Р.

при секретарі: Бабенко Г.В.

за участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу другої роти прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу другої роти прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що постановою інспектора по справі про адміністративне правопорушення серії АР 248941 від 21.03.2010 р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає дану постанову протиправною, такою що не відповідає нормам КУпАП, а накладене стягнення незаконним та необгрунтованим, оскільки відсутній склад правопорушення, передбачений оскаржуваною постановою (п.2 ст.122 КУпАП України).

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що близько 17 годині 23 хвилин 21.03.2010 р. на 313 кілометрі автодороги ВАЗ № НОМЕР_1 жодним чином не порушував п.11 5 ПДР в частині того, що вказує відповідач, а саме не заперечував проти того, що він дійсно на дорозі, яка має дві полоси для руху в одному напрямку рухався по лівій смузі, разом з тим, не при вільній правій, про що безпідставно стверджує відповідач, а при зайнятій правій смузі. Таким чином, позивач рухався по лівій смузі не тому, що йому так захотілося, а лише тому, що крайня права була зайнята.

При цьому, позивач зазначив, що працівник міліції, який здійснював зйомку нібито порушень позивачем 21.03.2010 року в 17 год. 23 хв. ПДР, за допомогою відеокамери, перед тим, як було зупинено керований ним автомобіль для складення протоколу та постанови, чомусь не скерував свою відеокамеру на ту ділянку дороги, де стояв вказаний автомобіль «Мазда-6», як не скерував свою відеокамеру і на автомобіль «Таврія» зазначений вище. Тобто у фокусі відеокамери автомобіль зафіксовано не в тій подорожній обстановці, яка дійсно мала місце, а без врахування руху автомобіля «Таврія», який рухався по правій смузі у попутному з позивачем напрямку та автомобіля «Мазда-6», який стояв на обочині дороги переднє ліве та заднє ліве колеса якого були частково розташовані на крайній правій смузі дороги у зв'язку з чим, якби позивач рухався по крайній правій смузі, він повинен був би перестроюватися у крайній лівій ряд оскільки не міг би рухатися без перешкод (тобто не змінюючи полосу руху), проїхати вказаний автомобіль, а потім знову повертатись у правий ряд. Таким чином, з підстав викладених у п.11.5 ПДР, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяються, якщо праві зайняті, що і мало місце по відношенню до подорожньої обстановки на 313 км автодороги Харків-Сімферополь 21.03.2010 о 17 год. 23. хв., позивач рухався суворо у відповідності до вимог зазначеного вище пункту Правил дорожнього руху і жодним чином не порушував як цей пункт ПДР так і, як внаслідок , ч. 2 ст.122 КУпАП в редакції чинній на час спірних правовідносин. У зв'язку з вищевикладеним позивач просив скасувати постанову серії АР № 248941 у справі про адміністративне правопорушення.

Під час винесення постанови не дотримано вимоги статті 251 КУпАП , яка встановлює перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. Зокрема такими доказами могли бути технічні прилади та технічні засоби, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису. Як видно з постанови про накладення адміністративного стягнення , фото , кінозйомка чи відеозапис не проводилась. Інший же доказ по справі - протокол про адміністративне правопорушення - складений з порушенням вимог до його написання, а тому не може бути доказом у адміністративній справі.

Відповідачем не дотримано вимог КУпАП щодо порядку накладення адміністративних стягнень у частині правильності оформлення протоколу та постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, у наданих матеріалах немає жодних, доказів того, що позивачем були порушені будь-які правила дорожнього руху, окрім висновку відповідача.

У зв'язку з чим позивач просить визнати не чинною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 ч. 2 КУпАП.

В судовому засіданні позивач, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, на підставі ст.128 КАС України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача.

Суд заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1, 21.03.2010 року , керуючи автомобілем НОМЕР_2 у м Запоріжжя, був зупинений відповідачем, при цьому ніяких порушень не скоїв, але в протоколі сказано, що керував автомобілем на дорозі, яка має дві полоси для руху в одному напрямку, рухався по лівій смузі при вільній правій, чим допустив порушення п. 11.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав.

Відповідно до п. 11.5 ПДР України, передбачено, що «на дорогах , які мають дві і більше смуги .для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки».

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх совокупності, керуючи законом і правосвідомістю.

Стаття 256 КУпАП вимагає щоб протокол про адміністративне правопорушення обов'язково містив суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУаАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно до ст. 283 КУаАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи: відомостей про особу, що якої розглядається справа; опис обставин установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення органами (посадова особа). Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Між тим, позивач стверджував, що з підстав викладених у п.11 5 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуги в одному напрямку виїзд на крайню ліву смугу для дорожньої обстановки на 313 км автодороги Харків-Сімферополь 21.03.2010 о 17 год 23 хв., він рухався суворо у відповідності до вимог зазначеного вище пункту Правил дорожнього руху і жодним чином не порушував цей пункт.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а текож іншими документами.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що будь-яких доказів по справі про адміністративне правопорушення, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП відповідачем не зібрано.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивачем були надані пояснення, згідно до яких він не згоден з викладеними у протоколі даними.

Не дивлячись на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в оскаржуваній постанові не наведена будь-яка оцінка вказаного доказу.

Таким чином, постанову серії АР № 248941 винесену 21.03.2010 року старшим державним інспектором ДПС не можна визнати такою, що відповідає вимогам закону, тому вона підлягає скасуванню.

Суд також вважає, що в позовних вимогах в частині моральної шкоди, необхідно відмовити, так як характер і ступінь зазначеної шкоди не відповідає розміру заявленого позивачем, та позивачем не надано суду достатньо доказів для підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Поновити строк для оскарження постанови серії АР № 248941 від 21 березня 2010 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1.

Визнати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР 248941 винесену 21.03.2010 року старшим державним інспектором ДПС взводу супроводження УДАІ УМВС в Запорізькій області інспектора дорожньо-патрульної служби взводу другої роти першого прапорщика міліції ОСОБА_2, такою, що винесена неправомірно та скасувати цю постанову у відношенні ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Комунарський районний суд м. Запоріжжя заяви про апеляційне оскарження у 10- денний строк з дня її проголошення.