Справа № 815/5832/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5832/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Андрухіва В.В.

при секретарі Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.04.2015 року № НОМЕР_1.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що він на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 01.12.2014 року № 115 проведено фактичну перевірку крамниці, що розташована за адресою: вул. Генуезька, 5 у м. Одесі, яка належить позивачу. За результатами перевірки було складено акт від 12.12.2014 року № 12/15-32-22-03-, в якому зафіксовані порушення позивачем порядку ведення обліку товарних записів за місцем реалізації, а саме: в книзі обліку доходів та витрат не зазначено реквізити документів, які підтверджують понесені витрати, що безпосередньо повязані з отриманням доходу. Також актом зафіксовано, що до перевірки були надані оригінали податкових накладних від постачальників на реалізуємий товар за 2014 рік, які не були обліковані в книзі обліку доходів та витрат на загальну суму 146387,13 грн., чим було порушено п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг». На підставі даного акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 25.12.2014 року, яким застосовано до позивача фінансову санкцію у сумі 292774,26 грн. Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Рішенням ГУ ДФС в Одеській області від 01.04.2015 року № 329/Р/15-32-10-02-08, прийнятим за результатом розгляду первинної скарги позивача, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 25.12.2014 року скасоване в частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 292774,26 грн., а в іншій залишено без змін. На підставі рішення ГУ ДФС в Одеській області про результати розгляду первинної скарги відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.04.2015 року № НОМЕР_1, яким застосовано до позивача фінансову санкцію у сумі 63517,34 грн. Як вказує позивач, скасовуючи в частині податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 25.12.2014 року, ГУ ДФС в Одеській області у своєму рішенні від 01.04.2015 року зазначає, що згідно висновку та книги обліку доходів і витрат, за період з 30.06.2014 року по 03.12.2014 року загальна сума доходу від реалізованого товару складає 31758,67 грн. В книзі обліку доходів і витрат відсутні реквізити документів, які підтверджують понесені витрати по зазначеній сумі отриманого доходу. Позивач зазначає, що облік ним здійснювався у встановленому законом порядку. На момент перевірки відповідачу надавалася книга обліку доходів і витрат № 2136 від 01.11.2013 року, у якій були якій заповнені всі графи, в тому числі 5 та 6, де були обліковані видаткові накладні від постачальників за реалізований товар за період з 30.06.2014 року по 03.12.2014 року на загальну суму 31758,67 грн., а також у вказаній книзі були відображені реквізити документів, що підтверджують витрати по вказаному доходу. Позивач зазначив, що перевіряючим було пояснено, що часткове відображення вказаних відомостей у графах 5 і 6 повязане з фізичною неможливістю вписати всю інформацію в обмежену кількість граф книги, форма якої затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481. Крім того, позивач зазначає, що ведення обліку товарно-матеріальних цінностей підтверджується не книгою обліку, а первинними документами, які підтверджують оприбуткування та реалізацію товару. Форма книги обліку доходів і витрат призначена для обліку доходів і витрат підприємця з метою визначення фінансового результату його діяльності, а не для обліку реалізованих товарів, а тому позивач вважає, що підстави для застосування для нього санкцій за порушення п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР не було.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити з наведених вище підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення, згідно яких зазначив, що актом фактичної перевірки зафіксовано порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, а саме: в книзі обліку доходів і витрат не зазначено у графі 5 та 6, відповідно до вимог Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат № 481 від 16.09.2013 року реквізити документів, що підтверджують витрати на придбання реалізованого товару. Також актом зафіксовано, що до перевірки надані оригінали видаткових накладних від постачальників: ТОВ «Бюро вин» та ТОВ «Винфорт» на реалізуємий товар за 2014 рік, які не були обліковані в книзі обліку доходів і витрат на загальну суму 146387,13 грн., чим порушено п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР. Також відповідач зазначив, що загальна сума отриманого доходу від реалізованого товару позивача складає 31758,67 грн. В порушення вимог п.6 Порядку у книзі відсутні реквізити документів, які підтверджують понесені витрати по зазначеній сумі отриманого товару. Таким чином, відповідач вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Суд встановив, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що 02.06.1999 року зроблено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 2 001963.

01 грудня 2014 року з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів та на підставі ст..20, пп.80.2.2, пп.80.2.4 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, ГУ ДФС в Одеській області прийнято наказ № 115 "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_3".

На підставі наказу ГУ ДФС в Одеській від 01.12.2014 року № 115, 02.12.2014 року посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області було проведено фактичну перевірку, про що складено Акт від 12.12.2014 року № 12/15-32-22-03-.

Актом фактичної перевірки зафіксовано, що в книзі обліку доходів і витрат не зазначено у графі 5 та 6 реквізити документів, які підтверджують понесені витрати, що безпосередньо повязані з отриманням доходу, чим порушено вимоги Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481 від 16.09.2013 року. У висновках акта перевірки зазначено про порушення п.п.12, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг».

На підставі даного акту ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 25.12.2014 року, яким застосовано до позивача фінансову санкцію у сумі 292774,26 грн.

Рішенням ГУ ДФС в Одеській області від 01.04.2015 року № 329/Р/15-32-10-02-08, прийнятим за результатом розгляду первинної скарги позивача, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 25.12.2014 року скасоване в частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 292774,26 грн., а в іншій залишено без змін.

На підставі рішення ГУ ДФС в Одеській області від 01.04.2015 року № 329/Р/15-32-10-02-08 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.04.2015 року № НОМЕР_1, яким застосовано до позивача фінансову санкцію у сумі 63517,34 грн.

27.05.2015 року Державною фіскальною службою України прийнято рішення № 4925/Р/99-99-10-01-02-25, яким скаргу ФОП ОСОБА_1 на податкове повідомлення-рішення від 27.04.2015 року № НОМЕР_1 залишено без розгляду.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» (далі - Закон).

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 Закону, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Санкції за невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (різниця складає 101,35 грн.), не є предметом судового розгляду по даній справі.

Відповідно ст.6 Закону (в редакції, чинній на момент проведення перевірки), облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Приписами ст.20 Закону встановлено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Форму Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року за № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» (далі - Порядок).

Згідно із пп.5 та пп.6 п.6 Порядку, самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку, зокрема, у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Судом встановлено, що на момент перевірки відповідачу надавалася книга обліку доходів і витрат № 2136 від 01.11.2013 року, у якій заповнені всі графи, в тому числі графи 5 і 6, де обліковані накладні від постачальників за реалізований товар за період з 30.06.2014 року по 03.12.2014 року на загальну суму 31758,67 грн.

Книга обліку доходів і витрат № 2136 від 01.11.2013 року відповідає вимогам Порядку № 481, при цьому суд бере до уваги пояснення позивача, що невнесення частини накладних до графи 5 повязане з неможливістю вписати всю інформацію в обмежену кількість граф книги.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача, що форма книги обліку доходів і витрат не передбачає ведення обліку товарних запасів, і жодною графою вказаної книги не передбачено внесення таких відомостей.

При цьому згідно з ч.2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Таким чином, ведення обліку товарно-матеріальних цінностей за місцем їх реалізації підтверджується не книгою обліку доходів і витрат, а товарно-транспортними накладними, накладними, видатковими накладними та іншими первинними документами, які свідчать про наявність у субєкта господарювання належним чином облікованих товарно-матеріальних цінностей.

Наявність у позивача первинних документів, зокрема, складської номенклатури, видаткових накладних, виписаних контрагентами позивача ТОВ «Бюро Вин» та ТОВ «Винфорт», підтверджує оприбуткування товару, а відповідно, наявність обліку товару за місцем його реалізації.

Таким чином, суд встановив, що порушень порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації позивачем не допускалося, і позивач здійснював продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Тому висновки акта фактичної перевірки про порушення вимог п.12 ч.1 ст.3 Закону суд вважає безпідставними.

Крім того, в оскаржуваному рішенні замість реквізитів акта фактичної перевірки у відповідній графі містяться посилання на рішення ГУ ДФС в Одеській області від 01.04.2015 року; платіж, за яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання, визначений як "штраф за перевищення готівки по РРО", що не відповідає фактичним обставинам; у графі "встановлено порушення" взагалі відсутні посилання на норми закону, який порушено позивачем.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 27.04.2015 року № НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню, тому адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 27.04.2015 року № НОМЕР_1.

Стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 635,17 грн. (шістсот тридцять пять гривень 17 копійок) з Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (, адреса: 65104, м.Одеса, пр-т Ак.Глушка, 17/2) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особипідприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4, адреса: 65014, АДРЕСА_1).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлено 15.12.2015 року.

Суддя: В.В.Андрухів

.