Справа № 804/3950/15
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2015 рокусправа № 804/3950/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року по справі

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) звернулася до суду з позовом до відповідача Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська), в якому просить скасувати винесені відповідачем 15.01.2015 року податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 42 617 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 34093,59 грн., штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 8523,41 грн., податкове повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 55 208,59 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 44166,67 грн., штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 11041,92 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф- від 06.03.2015 року в сумі 76 417, 37 грн., та рішення про застосування штрафних санкцій № від 06.03.2015 року донарахованих за своєчасно не нарахований єдиний внесок у сумі 6 844,29 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 16.10.2014 року по 05.11.2014 року ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт №3286/1/173/НОМЕР_1 від 12.11.2014 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 34 093,59 грн., у тому числі по періодам 2011- 2013 рік;

п.177.10 ст. 177 ПК України в частині неналежного ведення книги обліку доходів та витрат за період 01.01.2011 року по 31.12.2013 року за встановленою формою - книга ф.№10, ведення якої передбачено п.1, п.2 «Порядку ведення книги обліку доходів і витрат», який затверджено Постановою КМУ від 26.09.2001 року №1269;

п.4 ч.1 ст.4, п.2 ст.6, п.1 ч.2 ст.7, п.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI в частині не донарахування сум єдиного соціального внеску за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року у сумі 76 417,37 грн.;

пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.3 ст.198 ПК України в частині заниження податку на додану вартість у сумі 51 843,72 грн. за січень - грудень 2011 року;

не підтверджено реальність здійснення господарських відносин контрагентами-постачальниками, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій ФОП ОСОБА_2 по ланцюгу придбання за період листопад 2011 року, квітень - червень 2012 року, листопад - грудень 2013 року.

На підставі акту перевірки відповідачем винесені 15.01.2015 року податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 42 617 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 34093,59 грн., штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 8523,41 грн. та податкове повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 55 208,59 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 44 166,67 грн., штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 11 041,92 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф- в сумі 76 417, 37 грн., та рішення № про застосування штрафних санкцій донарахованих за своєчасно не нарахований єдиний внесок у сумі 8439, 18 грн.

Не погодившись з прийнятими податковим органом рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги позивача прийняті 15.01.2015 року податковим органом податкові повідомлення - рішення №, № залишені без змін, рішення про застосування штрафних санкцій № від 15.01.2015 року скасовано та встановлена інша сума штрафу, на підставі чого відповідачем винесено рішення № від 06.03.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 6 844,29 грн.

Крім того, у зв'язку з наявністю помилок при оформленні вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф- від 15.01.2015 року в сумі 76 417,37 грн., відповідачем сформована нова вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф- від 06.03.2015 року в сумі 76 417, 37 грн.

Зазначені рішення позивач оскаржив в судовому порядку.

Згідно п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

При цьому п.138.1 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п. 138.4, 138.6-138.9, пп. 138.10.2-138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з п. 138.5, пп. 138.10.5, 138.10.6 п. 138.10, п. 138.11, 138.12 цієї статті, п. 140.1 ст. 140 і ст.. 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у п. 138.3 цієї статті та у ст. 139 цього Кодексу.

Відповідно до абз. «г» п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України до складу інших витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, включаються витрати на збут, зокрема витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів.

Відповідно до 14.1.181 п. 14.1 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно з п.п.14.1.108 п.14.1 ст.14 ПК України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та після продажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Мерчандайзинг - один із видів маркетингу, що сприяє інтенсивному просуванню товарів у роздрібній торгівлі без активної участі спеціального персоналу - вдале розміщення товарів у торговому залі, оригінальне оформлення прилавків та вітрин, організація презентацій з роздачею сувенірів, наданням знижок та пільг.

Із матеріалів справи вбачається, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_2 є оптова торгівля одягом та взуттям, на підставі чого позивачем з контрагентами укладені наступні договори, а саме: з ТОВ «АТБ Маркет» договір про надання послуг №39530 від 19.03.2012 року; з ТОВ «ТД «Амстор» договір про надання послуг №11290 від 14.12.2010 року; з ТОВ «Континіум-Трейд» договір про надання маркетингових послуг та послуг мерчандайзингу №М-267-12 від 01.01.2012 року; з ТОВ «РТЦ» договір про надання маркетингових послуг №182-М від 05.04.2013 року; з ТОВ «Корпорація «ФМ» договір про надання маркетингових послуг №456/1 від 29.10.2012 року; з ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД договір про надання маркетингових послуг №557/12 від 01.06.2012 року; з ТОВ «Реал Гіпермаркет Україна» договір поставки товарів та надання послуг №24632 від 22.11.2010 року.

За умовами вищезазначених договорів з переліченими контрагентами право власності на товар переходить до ТОВ «АТБ Маркет», ТОВ «ТД «Амстор», ТОВ «Континіум-Трейд», ТОВ «РТЦ», ТОВ «Корпорація «ФМ», ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД, ТОВ «Реал Гіпермаркет Україна» з моменту приймання товару представником покупця і підписання товаро - транспортної накладної.

На виконання договорів контрагентами виписані податкові накладні, рахунки - фактури, акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), оформлені згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та здійснено розрахунки.

Згідно приписів чинного податкового законодавства обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит та формування витрат ,окрім вимог щодо належного формального оформлення господарської операції на підставі відповідних первинних документів, які підтверджують факт здійснення господарської операції, є фактичне придбання товарів (робіт, послуг).

Надані податковому органу для перевірки акти здачі - прийняття робіт , звіти про проведення маркетингових досліджень не містять необхідних даних про зміст і обсяг господарських операцій (деталізації об'єкта надання послуг), відомостей щодо виду виконаних робіт та їх якості, висновків та рекомендацій за результатами проведених досліджень, а товаро - транспортні накладні свідчать про передачу товару до виконання договорів про надання маркетингових та мерчандайзингових послуг.

Викладене свідчить, що вище перелічені бухгалтерські документи не є належними доказами підтвердження фактичного виконання контрагентами операцій щодо надання позивачу маркетингових та мерчандайзингових послуг.

Крім того як встановлено матеріалами справи надання маркетинових послуг не передбачено КВЕД зазначених контрагентів, що виключає підстави для включення позивачем до складу витрат та податкового кредиту перевіреного періоду сум мерчандайзингових та маркетингових послуг, отриманих позивачем від контрагентів ТОВ «АТБ Маркет», ТОВ «ТД «Амстор», ТОВ «Континіум-Трейд», ТОВ «РТЦ», ТОВ «Корпорація «ФМ», ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД, ТОВ «Реал Гіпермаркет Україна».

В силу викладеного податкові повідомлення - рішення №, № від 15.01.2015 року про збільшення сум грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 42 617 грн., з податку на додану вартість на суму 55 208,59 грн. податковим органом винесені правомірно.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року (далі - Закон №2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

У відповідності до змісту п.3 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Оскільки матеріалами справи підтверджений факт заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу за перевірений період часу, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, прийняті податковим органом 06.03.2015 року вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- в сумі 76 417,37 грн., та рішення № про застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску у сумі 6 844,29 грн. - є правомірними.

Так як висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст.198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова