Справа № 818/3026/15
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

В порядку ч. 3 ст. 25 КАС України
"15" грудня 2015 р. Справа № 818/3026/15
судді Харківського апеляційного адміністративного суду Філатова Ю.М. відносно постанови Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2015р. по справі №818/3026/15 за адміністративним позовом Державного науково - дослідного інституту хімічних продуктів до Шосткінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкового повідомлення - рішення.
Обставини справи.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2015р. по справі №818/3026/15 вимоги позивача були задоволені.
Не погоджуючись з постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2015р. по справі №818/3026/15 відповідач подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, вважає, що судом першої інстанції порушені норми права.
Позивач вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2015р. по справі №818/3026/15 прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015р. по справі №818/3026/15 апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення.
На підставі частини 3 статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України вважаю за необхідне викласти окрему думку.
Шосткинською ОДПІ була проведена документальна планова виїзна перевірка ДНДІ хімічних продуктів з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 20.07.2015 року № 313/18-17-22-0005/14015318 , в якому зроблені висновки про порушення позивачем п. 57.1 ст. 57, п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України щодо своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб.
Приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган виходив із того, що позивачем несвоєчасно сплачено податок на доходи фізичних осіб, а відповідальність за таке порушення настає за п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України.
Задовольняючи вимоги позивача суд першої інстанції виходив з наступного.
Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Згідно з п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 54.1, п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.
Згідно з пп. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Згідно з пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Позивач не заперечує виплати заробітної плати із затримкою, що також підтверджується платіжними дорученнями на виплату заробітної плати (а.с.29, 31, 33, 35, 37, 40, 42, 44, 46, 68, 70, 72, 74, 76, 78, 80, 82, 84, 86, 88, 90, 92, 94, 96, 99, 101).
Разом із цим, суми податку з доходів фізичних осіб перераховані до бюджету одночасно із виплатою заробітної плати, що також підтверджується платіжними дорученнями на перерахування вказаного податку до бюджету в день виплати заробітної плати (а.с.30, 32, 34, 36, 38, 39, 41, 43, 45, 47, 69, 71, 73, 75, 77, 79, 81, 83, 85, 87, 89, 91, 93, 95, 97, 98, 100, 102).
На думку суду першої інстанції зазначені обставини свідчать про те, що Шосткинська ОДПІ безпідставно застосувала до ДНДІ хімічних продуктів штрафні санкції відповідно до ст. 127 Податкового кодексу України, якою передбачено накладення штрафу за ненарахування, неутримання та несплату (неперерахування) податків, оскільки до спірних правовідносин застосуванню підлягає ст. 126 Податкового кодексу України, якою передбачена відповідальність платника податків за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання протягом встановлених строків.
Разом із цим, у суду відсутні підстави для самостійного визначення суми штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст. 126 ПК України, замість помилково застосованої Шосткинською ОДПІ норми ст. 127 ПК України, дані функції належать виключно податковому органу, який має право визначати суми грошових зобов'язань із штрафних (фінансових) санкцій на підставі проведеної перевірки згідно вимог Податкового кодексу України в разі виявлення порушень податкового законодавства.
Висновки суду першої інстанції вважаю необґрунтованими з наступних підстав.
1.Факт несвоєчасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб позивачем не заперечувався, що підтверджується матеріалами справи і зазначено в постанові суду першої інстанції.
Отже позивачем підтверджено, а судом першої інстанції констатовано порушення строків перерахування податку до бюджету, визначених пп. пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України.
2. Відповідно до п.54.2 ст.54 Податкового кодексу України "Грошове зобов'язання щодо податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету."
Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України "Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.»
Відповідно доп.п.168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України «Подаковий агент, який нараховує оподатковуваний дохід на користь платника податкіу, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи савку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу, "Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом" відповідно.
Відповідно до п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України - "Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом в строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду"
Таким чином податковий агент зобов'язаний перераховувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строк визначені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
3. Стосовно посилання суду першої інстанції на те, що до спірних правовідносин необхідно було застосовувати норми ст.126 Податкового кодексу України, а не ст.127 цього кодексу як це зробив відповідач.
Вважаю такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, оскільки ст. 126 Податкового кодексу України регулює порушення правил сплати (перерахування) податків, в той час як ст. 127 Податкового кодексу України регулює порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати, зокрема п. 127.1. - ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків. Що і мало місце у даному випадку.
Крім цього відповідно до ч. 1 т. 71Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 цієї ж норми в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В даному випадку відповідачем в акті перевірки зроблений ретельний розрахунок, що підтверджує наявність порушень і їх цифрове значення з боку позивача.
Проте позивачем ні висновки акту перевірки, ні помилковість або необґрунтованість розрахунків відповідача не спростована.
На підставі викладеного вважаю, що вимоги позивача є необґрунтованими, постанова Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2015р. по справі №818/3026/15 прийнята з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню.
Суддя
Харківського апеляційного
адміністративного суду Філатов Ю.М.