Справа № 367/6866/15-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/6866/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Мікулін А.В. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

15 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Василенка Я.М., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на прийняту в порядку скороченого провадження постанову Ірпінського міського суду Київської області від 22 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області (далі - Відповідач, Управління) про зобов'язання Управління поновити виплату пенсії з 01.04.2015 року в повному обсязі.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 22.10.2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з встановленим законом тимчасовим обмеженням щодо розміру пенсій, які підлягають виплаті, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що спричинило постановлення помилкового рішення.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, повно та всебічно дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Позивач перебуває на обліку в Управлінні як одержувач пенсії за віком з 28.01.2006 року, розмір якої станом на 01.04.2015 року складає 2 378,79 грн. Крім того, ОСОБА_2 є працюючим пенсіонером, що не оспорюється сторонами.

Листом від 31.03.2015 року №17/М-01 (а.с. 8) Відповідач за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 від 17.03.2015 року (вх. №17-М-01) повідомив Позивача про те, що розмір пенсії останнього станом на 01.04.2015 року становить 2 378,79 грн., однак, оскільки Законом України «Про внесення мін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року під час роботи особи пенсія, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір якої перевищує 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується у розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а тому з 01.04.2015 року розмір пенсії Позивача, що підлягає виплаті, складає 2 021,97 грн.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з приписів ст. 47 Закону України «Про внесення мін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», суд першої інстанції прийшов до висновку, що виплата пенсії з 01.04.2015 року у розмірі 85% є правомірною, оскільки такі дії прямо передбачені законом, а відтак позовні вимоги безпідставними.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Водночас, абзацами 2 - 6 частини 1 статті 47 Закону в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII закріплено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Таким чином, враховуючи, що на момент розгляду справи Позивач був працюючим пенсіонером і вказані обставини сторонами не оспорювалися, а норми Закону в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII неконституційними визнані не були, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість твердження суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог про поновлення виплати Позивачу пенсії у повному обсязі.

Крім того, право встановлювати тимчасові обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційними переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс («золоту середину») до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому ЄСПЛ зазначає, що зменшення розміру пенсії мабуть було зроблено державою через економічну політику і фінансові труднощі.

Отже, у відповідності до ч. 1 статті 47 Закону Позивачу тимчасово у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року пенсія у розмірі 100 % не виплачується. Виплата пенсії може бути поновлена після 01 січня 2016 року, або у разі звільнення ОСОБА_2 з роботи. Щодо доводів позивача про невідповідність вищезазначеного Закону Конституції України, то це питання належить до компетенції Конституційного Суду України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 22 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області про зобов'язання вчинити дії, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає у відповідності до ч. 10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Я.М. Василенко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Василенко Я.М.

Шурко О.І.