Справа № 22-а-117/11
Суддя: Хопта С. Ф.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Хопти С.Ф.,

суддів: Мережко М.В., Оношко Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання дій протиправними, зобовязання нарахувати та виплатити державну соціальну підтримку відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

встановила:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати відмову відповідача щодо виплати йому щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоплачену йому як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу з січня по грудень 2008 року в сумі 1158,6 грн. та в подальшому нараховувати йому до основної пенсії надбавку в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, яка передбачена ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо ненарахування ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсійного забезпечення ОСОБА_1 згідно вимог ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком, який встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для особи яка втратила працездатність ст. 58 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» за період з 16 квітня 2008 року щомісячно до 31.12.2008 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач є дитиною війни, отримує пенсійне забезпечення за віком згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від відповідача, що підтверджується пенсійним посвідченням позивача.

Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки пунктом 17 статті 77 та статтею 110 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року, пунктом 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року дію статті 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 та 2007 роки відповідно. Підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивачки на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обгрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Згідно з ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку поважною, справа розглядається за правилами КАС України.

Суд першої інстанції правильно вважав, що слід задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог, однак не можна погодитись з висновком суду що позовні вимоги підлягають до задоволення з 16 квітня 2008 року, тоді як рішення Конституційного Суду України про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слід змінити постанову в частині періоду перерахунку та виплати щомісячного підвищення до пенсії, зобовязавши УПФУ у Білоцерківському районі Київської області провести перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, який встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про зміну постанови.

Керуючись ст. ст. 198.201. 205. 207 КАС України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2009 року в частині періоду зобовязань здійснити перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії ОСОБА_1 згідно ч. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, який встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність змінити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскарження шляхом подачі касаційної інстанції до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді