Справа № 340/192/15-а, 2а-340/25/15
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Справа № 876/5454/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О. Глушка І.В..

за участю секретаря судового засідання - Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду у Верховинському районі Івано-Франківської області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2015р. по справі № 340/192/15-а, 2а-340/25/15 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2, звернулась до Верховинського районного суду Івано-Франківської області із адміністративним позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах неправомірною та зобов'язати призначити пенсію по Списку № 2.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2015р., позов задоволено. Поновлено ОСОБА_2 пропущений строк звернення до суду з позовною заявою. Визнано відмову УПФУ у Верховинському районі у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах неправомірною. Зобов'язано управління ПФУ у Верховинському районі призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно до п.6 ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" з 19.05.2014 року. Стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_2 173,08 грн. судового збору.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач Управління Пенсійного фонду у Верховинському районі Івано-Франківської області оскаржило її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема апелянт зазначає , що робітники, професій і посад, які передбачені в Списках № 1 і 2 користуються правом на пенсію за віком на пільгових умовах, якщо їх праця в період роботи після введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідає умовам, зазначеним у Списках, що повинно підтвердитися результатами атестації робочих місць на підприємствах, установах, організаціях.

Апелянт вважає , що Управлінням Пенсійного фонду у Верховинському районі Івано-Франківської області було правильно відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки надані нею документи ( трудова книжка та уточнюючі довідки) не містять інформації, яка б підтверджувала її пільговий стаж роботи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги зіслався на те, що 19.05.2014 року позивачка звернулася до управління Пенсійного фонду в Верховинському районі з заявою та пакетом документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а саме трудовою книжкою, в якій маються записи про те, що вона працювала на займаній посаді ручного наборщика ІІІ-го розряду, а пізніше 5-го розряду з 03.10.1983 р. по 10.04.1997 р., з 02.08.1999 р. по 30.09.1999 р. складачем набору, з 12.02.2001 р. по 12.03.2001 р. складача друкарських форм та уточнююча довідка від 19.05.2014 року №65, якою підтверджено, що позивачка з 03.10.1983 року по 31.12.1991 року працювала складачем ручного набору. Довідка видана з посиланням на постанову КМ СРСР від 26.01.1991 р. №10, яка вступила в дію тільки з 01.01.1992 року, дану довідку видано їй редакцією газети "Верховинські Вісті". 28.07.2014 року редакцією газети "Верховинські Вісті" повторно видана довідка за №99 про підтвердження наявного трудового стажу для підтвердження пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів де вказується уже постанова КМ СРСР від 22.08.1956 року № 1173 та вказаний період з 03.10.1983 року по 31.12.1991 року. Згідно цієї довідки №99 від 28.07.2014 року її загальний страховий стаж роботи 8 років 2 місяці 28 днів.

Так, відповідно до п. 20. Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років затверджений Постановою Пенсійного фонду України від 10.11.2006, № 18-1, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, зазначеними нормами вказаний перелік інформації, який має бути наявний у довідці про підтвердження пільгового стажу роботи, яка надається за умови відсутності необхідної інформації у трудовій книжці.

Згідно п.4.4 "Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку, а саме, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У зв'язку з наведеним суд першої інстанції, вважає, що не проведення атестації робочого місця позивача з вини підприємства, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Наведеного, на думку суду першої інстанції, достатньо для зарахування зазначеного періоду роботи позивачки на посаді, віднесеній до списку № 2, та призначення їй пенсії на пільгових умовах.

Однак як вбачається з довідки №13 від 13 січня 2014 року Редакції газети «Верховинські вісті», що атестація робочих місць у друкарні, яка входила у структуру редакції до приватизації у 1997 році, не проводилась.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року та 25 листопада 2014 року (справи №№ 21-183а13, 21-519а14 відповідно).

З огляду на наведене висновок суду першої інстанції про те, що відмова управління ПФУ зарахувати період роботи позивача на посаді, яка включена до списку № 2, до пільгового стажу внаслідок не проведення атестації цієї посади на підприємстві є не обґрунтованою колегія суддів вважає хибним та незаконним.

З врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи в зв'язку з чим його слід скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду у Верховинському районі Івано-Франківської області - задовольнити.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2015р. у справі № 340/192/15-а, 2а-340/25/15 - скасувати.

У позові ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

І.В. Глушко