Справа № 2а-859/11
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 р. Справа № 876/8330/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації», Державного реєстратора Драбівського відділу КП «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» Мелащенко Валентини Василівн, Керівника органу приватизації Драбівської селищної ради Носенка Володимир Михайловича, Драбівської селищної ради, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання нечинним розпорядження та скасування запису в державному реєстрі,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2011 року позивачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Комунального підприємства «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації», Державного реєстратора Драбівського відділу КП «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» Мелащенко Валентини Василівн, Керівника органу приватизації Драбівської селищної ради Носенка Володимир Михайловича, Драбівської селищної ради, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому просили визнати протиправними дії Драбівської селищної ради Черкаської області щодо розпорядження органу приватизації Драбівської селищної ради Черкаської області №4 від 06.08.2009 року; визнати протиправним та скасувати розпорядження органу приватизації Драбівської селищної ради Черкаської області №4 від 06.08.2009 року; визнати протиправними дії КП «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» та державного реєстратора Драбівського відділу КП «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» Мелащенко В.В. щодо внесення запису в Державному реєстрі прав про визнання ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 власниками 12/25 частини будинку АДРЕСА_1 та подальших виправлень у документах; визнати протиправним та скасувати внесення змін до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.08.2007 року НОМЕР_2, виданого ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_6; визнати протиправним та скасувати запис в Державному реєстрі прав про визнання ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 власниками 12/25 частини будинку АДРЕСА_1; зобов»язати КП «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» та державного реєстратора Мелащенко В.В. внести в реєстр прав запис про те, що ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_1.

Позовну заяву мотивовано тим, що розпорядженням органу приватизації Драбівської сільської ради Черкаської області було прийнято рішення про внесення змін до розпорядження від 31.07.2007 року №4 органу приватизації Драбівської сільської ради Черкаської області та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09.08.2007 року, видане третім особам у справі. Зміни полягали у тому, що квартиру АДРЕСА_1 змінено на 12/25 частин будинку АДРЕСА_1. Позивачі вважають, що вказане розпорядження прийняте з порушенням норм законодавства та їх інтересів, як співвласників будинку.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2012 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Драбівської селищної ради Черкаської області щодо винесення розпорядження органу приватизації Драбівської селищної ради Черкаської області №4 від 06.08.2009 року. Визнано протиправним та скасовано розпорядження органу приватизації Драбівської селищної ради Черкаської області №4 від 06.08.2009 року. Визнано протиправним та скасовано внесення змін до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.08.2007 року НОМЕР_2, виданого ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_1. Визнано протиправним та скасовано запис в державному реєстрі прав про визнання ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 власниками 12/25 частини будинку АДРЕСА_1. Зобов»язано Комунальне підприємство «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» внести в державний реєстр прав запис про те, що ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є власниками квартири №1 будинку АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити з підстав викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а провадження у справі закрити. При цьому виходить з наступних міркувань.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, що Розпорядженням органу приватизації Драбівської селищної ради від 31.07.2007 року №4 вирішено задовольнити прохання ОСОБА_7 та передати в приватну спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1

Розпорядженням органу приватизації Драбівської селищної ради від 06.08.2009 року №4 внесено зміни до розпорядження від 31.07.2007 року №4 органу приватизації Драбівської селищної ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.08.2007 року НОМЕР_1, де змінено квартиру АДРЕСА_1 на 12/25 частини будинку АДРЕСА_1.

На підставі Розпорядження органу приватизації Драбівської селищної ради від 31.07.2007 року №4, органом приватизації Драбівської селищної ради видане свідоцтво про право власності від 09.08.2007 року НОМЕР_1, на підставі якого було проведено реєстрацію права власності на квартиру в будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_1

Розглянувши цей спір, суд виходив з того, що він є адміністративним, колегія суддів апеляційного суду вважає цей висновок помилковим.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини Рішення №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 р. (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб»єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Прийняте радою оскаржене рішення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого рішення Ради не породжує наслідків для власника, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника, оскільки у такої особи виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб»єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про оформлення права власності), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб»єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв»язку з здійсненням суб»єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв»язку з публічним формуванням суб»єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З викладеного видно, що спір щодо житлового будинку АДРЕСА_1 має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень, а також вимоги про скасування акта про право власності, виданого на підставі такого рішення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа №21-405а14) і колегія суддів бере її до уваги.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду першої інстанції та закрити провадження.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2012 року у справі №2а-859/11 - скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 14.12.2015 року.