Справа № 808/5735/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м.Київ К/800/25489/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі за позовом Приватного малого виробничо-комерційного підприємства «Ассоль» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання рішення про коригування митної вартості незаконним та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Приватне мале виробничо-комерційне підприємство «Ассоль» звернулось з позовом до Запорізької митниці Міндоходів, в якому просило визнати незаконним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 11 серпня 2014 року №112020000/2014/000015/2 та зобов'язати відповідача провести митне оформлення товару, що імпортується, за основним методом - методом визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про безпідставність винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості та її визначення за шостим резервним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Вважає прийняте відповідачем рішення про визначення митної вартості протиправним та необґрунтованим.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково; визнано незаконним та скасовано рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 11 серпня 2014 року №112020000/2014/000015/2; в решті позовних вимог відмовлено.

В частині задоволених позивних вимог рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані неправомірністю коригування митницею митної вартості, оскільки позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом. У задоволенні вимог про зобов'язання відповідача провести митне оформлення товару, що імпортується, за основним методом, відмовлено за їх безпідставністю.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів, Запорізька митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить судові рішення скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У касаційній скарзі зазначає про правомірність оскаржуваного рішення митниці, оскільки виявлені розбіжності у поданих документах давали підстави для витребування додаткових документів, які в повному обсязі не були надані.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 09 червня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧЕТРА - Комплектуючі і Запасні частини»», м.Чебоксари, Росія (постачальник) та позивачем ПМВКП «Ассоль» (покупець) укладено контракт №792700/UKR 32-14 на поставку продукції, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію (запасні частини, вузли та агрегати к тракторам) у порядку та на умовах, визначених даним контрактом. Кількість, ціна, сума, строки поставки погоджуються сторонами на підставі специфікацій, які є невід'ємною частиною даного контракту. Загальна сума контракту відповідає погодженим і підписаним специфікаціям. Покупець придбає товар у кількості та по ціні, вказаній в специфікації до зазначеного контракту.

04 серпня 2014 року позивачем з метою митного оформлення товарів (запасні частини до трактора Т-170/130), отриманих за контрактом № 792700/UKR 32-14 згідно специфікації від 16 липня 2014 року №4, до митного органу подана електронна митна декларація №112020000/2014/002077, відповідно до якої митна вартість товару №1 визначена за резервним методом визначення митної вартості товару, митну вартість товарів №2 та №3 визначена за ціною договору (контракту), тобто за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів.

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу: контракт від 09 червня 2014 року №792700/UKR 32-14; специфікацію від 16 липня 2014 року №4; міжнародну автомобільну накладну (СМR) від 29 липня 2014 року №0694420/2; заявку на транспорт від 24 липня 2014 року №2.07/14; платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №15 від 22 липня 2014 року; довідку про транспортні витрати від 29 липня 2014 року; рахунок-фактуру (інвойс) від 29 липня 2014 року №4596; пакувальний лист від 29 липня 2014 року №3080; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 29 липня 2014 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 29 липня 2014 року; сертифікат про походження товару форми СТ-1 від 30 липня 2014 року №RUUA та інші документи.

Посилаючись на те, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять певні розбіжності, а саме: в декларації митної вартості назва продавця вказана ТОВ «Четра-Комплектуючі і запасні частини» не відповідає назві продавця, зазначеної в інших документах, наданих в якості підтвердження митної вартості; у довідці про транспортні витрати від 29 липня 2014 року підпис директора ТОВ «Партнер-ТО» ОСОБА_2 не є ідентичним підпису цієї ж особи на договорі на транспортне обслуговування перевезення вантажів в міжнародному сполученні від 24 липня 2014 року №Д-24072014-2; контракт на поставку продукції від 09 червня 2014 року №792700/UKR 32-14 від ТОВ «ЧЕТРА - Комплектуючі та запасні частини» підписано виконавчим директором ОСОБА_3, в той час як рахунок-фактура підписана ОСОБА_4 як керівником підприємства; специфікація від 16 липня 2014 року №4, на яку є посилання в платіжному дорученні від 22 липня 2014 року №15, містить 12 позицій, відрізняється загальна вартість товару в специфікації та рахунку-фактурі, митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); розрахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На запит митного органу позивачем надано додаткові документи та відомості, які підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації від 29 липня 2014 року; лист від 06 серпня 2014 року №И-200106/492, в якому вказано, що прайс-листи не передбачені заводом виробником; прайс-лист з 01 лютого 2014 року ціни в російських рублях на запасні частини до техніки ТОВ «ЧТЗ-Уралтрак», відвантажених зі складів Європейської частини РФ; висновок торгово-промислової палати України від 08 серпня 2014 року №ОИ-403 про вартісні характеристики товарів. Крім того, ПМВКП «Ассоль» повідомило митницю, що наданий раніше договір на транспортно-експедиційне обслуговування №Д-24072014-2 є договором із третіми особами, пов'язаним з договором (контрактом, угодою) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. Інших договорів із третіми особами підприємство не укладало. Також декларант повідомив митний орган про те, що ним надані всі наявні в нього документи, інші документи надано не буде.

11 серпня 2014 року Запорізькою митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 112020000/2014/000015/2, відповідно до якого митна вартість визначена за резервним методом.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана, оскільки виявлено, що висновок цінової експертизи Запорізької торгово-промислової палати зовнішньоекономічного контракту не містить посилання на джерело інформації, згідно якої був зроблений зазначений висновок; виписка з бухгалтерської документації не містить вихідного номера, не підписана посадовою особою позивача. Декларантом не подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а саме договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; каталоги, специфікації, виробника товару. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий, тому що у декларанта немає даних за вартістю операцій з ідентичними товарами (однаковими по всіх ознаках з оцінюваними товарами). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий тому, що у декларанта немає даних за вартістю операцій з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути застосований тому, що у декларанта немає даних за ціною одиниці товару, по якій найбільша партія оцінюваних, ідентичних або подібних (аналогічних) імпортних товарів продається на території України покупцеві, а також немає відомостей по відповідних витратах (витрати на виплату комісійних, сум прибутку й загальних витрат, до яких належать прямі й непрямі витрати, пов'язані зі збутом зазначених товарів, витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи, транспортування, страхування і т.п.). Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) не може бути прийнятий тому, що у декларанта немає інформації щодо вартості матеріалів і витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів, тобто немає калькуляції виробника за вартістю товарів, обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні виробництва для експорту в Україну; загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до місця ввезення на митну території України, на страхування цих товарів та інших витрат, пов'язаних із ввезенням цих товарів в Україну. Митну вартість товарів, що імпортуються, визначено із застосуванням резервного методу, згідно наявної у митного органу інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). При визначені митної вартості застосована наявна у митного органу інформація щодо вартості товару та застосовано метод №6. Зазначено, що використана наявна у митниці інформації, щодо раніше визнаних (визначених) митних вартостей за методом основним та другорядними методами з розрахунку 2,06 дол. США за 1 кг товару №1 (МД №112020000/2014/002082 від 04 серпня 2014 року) та 1,79 дол. США за 1 кг товару №3 (МД №112020000/2014/001738 від 07 липня 2014 року). Зазначено, що під час консультацій орган доходів і зборів та декларант здійснили обмін наявною у кожного з них інформацією.

Також митним органом 04 серпня 2014 року видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112020000/2014/00061.

12 серпня 2014 року позивачем подано до митного органу нову митну декларацію №112020000/2014/002170, яку прийнято до митного оформлення, товари випущені у вільний обіг під гарантійне зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, яка підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За вказаними обставинами суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування основного методу відповідачем не спростовані; підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості судами не встановлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо скасування рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 11 серпня 2014 року №112020000/2014/000015/2 є правильними та підлягають залишенню без змін. Також колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача визначити митну вартість товарів за основним методом.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді