Справа № 813/5581/15
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року №813/5581/15

м.Львів

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чижук М.М.,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Регіонального обєднання Незалежної профспілки гірників України до Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 обласної клінічної лікарні про визнання незаконним та скасування наказу №228 від 20.03.2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Регіонального обєднання Незалежної профспілки гірників України до Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації №228 від 20.03.2015 року «Про профпатологічну службу області та скерування пацієнтів у профпатологічне відділення ЛОКЛ» (надалі наказ №228).

Свої позовні вимоги Регіональне обєднання Незалежної профспілки гірників України обґрунтовує тим, що оспорюваний ним наказ порушує права та інтереси громадян, які мешкають у м.Червоноград, а також суперечить за своїм змістом нормам Конституції України та чинного законодавства України. А саме, позивач вказує на невідповідність конкретним приписам чинного законодавства п.п.1.4, 1.5, 1.7.1, 1.12, 1.13, 3.4 наказу №228, а також і зазначає про невідповідність закону такого наказу в цілому.

Ухвалами судді від 24.09.2015 року у даній адміністративній справі відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Письмовими уточненнями до адміністративного позову від 28.10.2015 року позивач уточнив свої вимоги та просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації №228 від 20.03.2015 року «Про профпатологічну службу області та скерування пацієнтів у профпатологічне відділення ЛОКЛ».

На заперечення позовних вимог відповідачем було подано заперечення на позовну заяву та письмові пояснення, в яких останній обґрунтовує законність оспорюваного наказу та вказує, що він був прийнятий у повній відповідності до компетенції Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації й спрямований на забезпечення реалізації норм чинного законодавства у сфері охорони здоровя. При цьому, на переконання відповідача, норми наказу №228 не суперечать діючим нормативно-правовим актам, а відтак, підстав для задоволення вимог позивача немає. Також відповідач указує на те, що позивач не вправі заявляти такого позову, діючи від імені громадян України.

У ході розгляду справи відповідачем було також подано клопотання від 28.10.2015 року про залучення третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_1 обласної клінічної лікарні. В судовому засіданні 28.10.2015 року таке клопотання було задоволено та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 обласну клінічну лікарню.

Листом №3941/с від 06.11.2015 року ОСОБА_1 обласна клінічна лікарня клопотала про розгляд справи без участі представника третьої особи за наявними в справі доказами, пояснень по суті заявленого позову третьою особою надано не було.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили, надали пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях та просили суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Відповідно до припису ст.15 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя», реалізацію державної політики у сфері охорони здоровя забезпечують: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоровя; інші центральні органи виконавчої влади, які реалізують державну політику у сферах санітарного та епідемічного благополуччя населення, контролю якості та безпеки лікарських засобів, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та інших соціально небезпечних захворювань. Реалізацію державної політики у сфері охорони здоровя в адміністративно-територіальних одиницях України здійснюють Рада міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації. Згідно з ч.6 ст.14 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя», рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування реалізують державну політику у сфері охорони здоровя в межах своїх повноважень, передбачених законодавством.

Нормами Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій віднесено вирішення питань охорони здоровя, у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, здійснення контролю за додержанням законодавства з питань охорони здоровя (ст.ст.13, 16, 22 Закону).

Відповідно до цих норм, ОСОБА_1 обласною державною адміністрацією було створено в своєму складі Головне управління здоровя, перейменоване у подальшому в Департамент охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації. Положення про такий департамент затверджене розпорядженням голови ОСОБА_1 обласної державної адміністрації №914/0/5-12 від 24.12.2012 року.

У відповідності до Положення про Департамент охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, до його компетенції відноситься, зокрема, забезпечення державної політики у сфері охорони здоровя (п.4.1 Положення), управління закладами охорони здоровя, які утримуються з обласного бюджету (п.4.2 Положення), забезпечення виконання актів законодавства у сфері охорони здоровя (п.4.6 Положення), для чого департамент має право видавати накази, скликати наради тощо (п.6.4 Положення).

20 березня 2015 року Департаментом охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації було прийнято наказ №228 «Про профпатологічну службу області та скерування пацієнтів у профпатологічне відділення ЛОКЛ», яким на виконання постанови Кабінету Міністрів України №1232 від 30.11.2011 року, з метою покращення роботи профпатологічної служби Львівської області, зниження професійної захворюваності та упорядкування скерувань працівників, які працюють у шкідливих умовах праці, на обстеження в профпатологічне відділення ОСОБА_1 обласної клінічної лікарні (ЛОКЛ) та профільні науково-дослідні інститути було врегульовано ряд питань у сфері забезпечення державної політики у сфері охорони здоровя.

Проте, Регіональне обєднання Незалежної профспілки гірників України не погоджується з нормами такого наказу, стверджує про невідповідність ряду конкретних норм наказу №228 приписам чинного законодавства України та його протиправність у цілому. В звязку з чим, Регіональне обєднання Незалежної профспілки гірників України звернулося до суду з означеним позовом. При цьому, позивач стверджує, що таким чином він діє в інтересах мешканців м.Червоноград, які здебільшого задіяні в роботі на шахтах і є членами Незалежної профспілки гірників України.

Як вбачається зі статуту Незалежної профспілки гірників України, затвердженого установчою конференцією (протокол №1 від 19.06.1991 року), з подальшими змінами, профспілка представляє та відстоює інтереси її членів в державних, господарських та інших органах усіх рівнів, включаючи право на подання позовів до суду та арбітражу (п.2 розд. ІІ статуту). Згідно з ч.2 п.7.1 розд. VII статуту, регіональні організації Незалежної профспілки гірників України є юридичними особами та в своїй діяльності користуються статутом Незалежної профспілки гірників України. Відтак, суд погоджується з правом позивача на звернення з даним позовом.

Проаналізувавши оспорюваний позивачем наказ №228 від 20.03.2015 року «Про профпатологічну службу області та скерування пацієнтів у профпатологічне відділення ЛОКЛ», суд, погоджуючись із доводами позивача, приходить до переконання, що ряд його положень суперечать нормам чинного законодавства України.

Так, п.1.4 наказу №228 передбачено скерування всіх працівників, у яких на періодичному медичному огляді виявлено підозру на професійне захворювання, на дообстеження в профпатологічне відділення ОСОБА_1 обласної клінічної лікарні з метою вирішення питання допуску до подальшої роботи в шкідливих умовах праці з випискою з амбулаторної карти хворого (форма 025/о), у відповідності до додатку №1. Зазначене суперечить п.п.2.8, 2.15, 2.18 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України №246 від 21.05.2007 року. Відповідно до зазначених норм, скерування на дообстеження проводиться комісією з проведення медичних оглядів закладів охорони здоровя в разі необхідності, а не всіх працівників з підозрою на професійне захворювання без виключення. Також на додаткові обстеження комісія має право скеровувати не лише в профпатологічне відділення ОСОБА_1 обласної клінічної лікарні, а й у інші спеціалізовані заклади охорони здоровя. А питання про придатність для роботи в шкідливих умовах праці повинно вирішуватися комісіями закладів охорони здоровя, а не профпатологічним відділенням ОСОБА_1 обласної клінічної лікарні.

Пунктом 1.5 наказу №228 передбачено скерування хворих з підозрою на професійне захворювання в профпатологічне відділення ОСОБА_1 обласної клінічної лікарні, в яких ОСОБА_1 профпатологічною лікарською експертною комісією призначено контроль або наявний відповідний висновок головного позаштатного спеціаліста Деп ОЗ ЛОДА з профпатології з медичною документацією, зазначеною в додатку №2. Зазначене суперечить ст.49 Конституції України, п.65 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30.11.2011 року, які не встановлюють такого роду обмежень у визначенні закладів охорони здоровя при лікуванні пацієнтів і скеруванні до них у разі підозр на професійне захворювання.

Пунктом 1.12 наказу №228 передбачено, що при здійсненні диспансерного спостереження контроль якості та облік покладається на профпатолога. Зазначене суперечить п.1 розділу ІІ і пп.3 п.2 розділу ІІІ Порядку диспансеризації населення, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України №728 від 27.08.2010 року. Відповідно до яких, управління та планування диспансеризації населення здійснюють уповноважені структурні підрозділи у галузі охорони здоровя місцевих органів виконавчої влади та заклади охорони здоровя. Організаційний супровід та облік диспансеризації здійснюють уповноважені структурні підрозділи у галузі охорони здоровя місцевих органів виконавчої влади та заклади охорони здоровя, які визначені відповідальними за стан надання медичної допомоги населенню на відповідній території. Планування заходів з організації диспансеризації здійснюється дільничними лікарями або лікарями загальної практики сімейної медицини. Здорові та практично здорові особи ставляться на облік та спостереження у закладах охорони здоровя, що надають первинну медико-санітарну допомогу (один раз на рік). Хворі підлягають спільному динамічному спостереженню у дільничних лікарів або лікарів загальної практики сімейної медицини та лікарів інших спеціальностей відповідного профілю (спостереження за схемою відповідного захворювання).

Пунктом 1.13 наказу №228 визначено, що заповнення посильної медичної документації здійснюється цеховим терапевтом та дільничими терапевтами або сімейними лікарями у непрацюючого населення з представленням хворого на МСЕК, у випадку відсутності цехової служби заповнення документації здійснює профпатолог. Однак, зазначене не відповідає нормам Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 року та п.69 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30.11.2011 року, за якими заповнення направлення на МСЕК проводиться лікувально-профілактичними закладами.

Пунктом 3.4 наказу №228 визначено, що повторна госпіталізація хворих, що мають ознаки професійних захворювань, здійснюється через ЛКК, що не відповідає нормам п.п.5.1, 5.2 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України №189 від 09.04.2008 року, п.п.1.4.1, 2.2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України №455 від 13.11.2001 року.

Суд відзначає, що відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, наведені Департаментом охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що могли би спростовувати доводи позивача й обґрунтовувати правомірність рішення відповідача в частині п.п.1.4, 1.5, 1.12, 1.13, 3.4 наказу №228 від 20.03.2015 року «Про профпатологічну службу області та скерування пацієнтів у профпатологічне відділення ЛОКЛ» та їх відповідність нормам чинного законодавства України.

Відтак, такі положення оспорюваного наказу Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації №228 від 20.03.2015 року «Про профпатологічну службу області та скерування пацієнтів у профпатологічне відділення ЛОКЛ» є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд також відзначає, що додатками №1, №2, №3 до наказу Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації №228 від 20.03.2015 року було затверджено порядок скерування пацієнтів на дообстеження в профпатологічне відділення ОСОБА_1 обласної клінічної лікарні та необхідна документація, перелік медичної документації, порядок її підготовки і надання в профпатологічне відділення ЛОКЛ з метою встановлення ґенезу захворювання, клінічний маршрут пацієнта, й вони (додатки до наказу) призначені реалізувати вказані вище положень наказу №228, котрі є протиправними. А тому, такі додатки №1, №2, №3 до наказу також підлягають скасуванню.

Окрім того, суд зазначає, що позивач окремо аргументує необхідність визнання протиправним і скасування п.1.7.1 наказу №228, яким установлено начальнику управління охорони здоровя ОСОБА_1 міської ради, начальникам відділів охорони здоровя міст Дрогобича, Стрия, головним лікарям обласних закладів охорони здоровя, центральних районних та міських лікарень, взяти під особистий контроль якість заповнення посильної документації, яка скеровується в профпатологічне відділення ЛОКЛ. У той же час, позивач у цьому випадку вказує на те, що посильна медична документація скеровується на МСЕК, а в ЛОКЛ скеровуються хворі, згідно направлень та відповідних документів (додаток №14 до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30.11.2011 року).

Однак, суд звертає увагу на те, що цим положенням наказу №228 не встановлюється порядок скерування посильної медичної документації чи скерування хворих, а лише надаються вказівки певним посадовим особам установ і закладів охорони здоровя на здійснення контрольних функцій, правомірність чого позивачем не спростована.

Окрім цього, суд акцентує увагу на тому, що позивачем ставиться вимога про скасування наказу Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації №228 від 20.03.2015 року в цілому, у звязку зі загальною його невідповідністю нормам чинного законодавства України.

Тож, слід узяти до уваги те, що відповідно до ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до принципу змагальності кожна зі сторін повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Відтак, оспорюючи рішення відповідача в цілому та стверджуючи про його протиправність (окремо від наведених вище окремих положень наказу №228), позивач повинен належним чином аргументувати такі вимоги, проте, жодних конкретних порушень із нормативним обґрунтуванням їх дійсної наявності позивач не наводить.

Таким чином, на переконання суду, в цій частині в позові слід відмовити.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що субєкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване рішення, не в повній мірі дотримався регламентуючих норм і приписів чинного законодавства України, у звязку з чим, приходить до висновку про наявність підстав лише для часткового задоволення позову, а саме: визнання протиправними окремих положень наказу Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації №228 від 20.03.2015 року та їх скасування.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно з ч.3 цієї ж статті якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 94, 128, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати підпункти 1.4, 1.5, 1.12, 1.13, 3.4 наказу Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації №228 від 20.03.2015 року «Про профпатологічну службу області та скерування пацієнтів у профпатологічне відділення ЛОКЛ» й додатки №1, №2, №3 до нього.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Регіонального обєднання Незалежної профспілки гірників України частину витрат по сплаті судового збору у сумі 609 (шістсот девять) грн. 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений 21 грудня 2015 року.