Справа № 803/2692/14
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Справа № 876/2765/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

представника позивача ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року в адміністративній справі № 803/2692/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (надалі - ФОП ОСОБА_3) звернулася до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (яку в ході розгляду справи було замінено на процесуального правонаступника - Ківерцівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області; надалі - Ківерцівська ОДПІ) за №№ , від 08.10.2014 року та за № від 19.12.2014 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що обсяг отриманого доходу за 2013 рік не перевищив 300 000 грн, тому обов'язку реєстрації як платника податку на додану вартість (надалі - ПДВ) у неї не виникало, а висновок податкового органу про порушення нею приписів пункту 183.2 статті 183 та статті 177 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) та заниження суми ПДВ, податку на доходи фізичних осіб (надалі - ПДФО) є помилковим, оскільки податковим органом під час перевірки не взято до уваги подані нею уточнюючі податкові декларації та розрахунки.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила ФОП ОСОБА_3, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просила скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тими ж аргументами, що й вимоги позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, у період з 01.01.2013 р. по 31.07.2014 р. ФОП ОСОБА_3 перебувала на загальній системі оподаткування; види господарської діяльності - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами та інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

07.02.2014 р. ФОП ОСОБА_3 подала до Ківерцівської ОДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік та розрахунок податкових зобов'язань з ПДФО, отриманих нею від провадження господарської діяльності за 2013 рік, у яких відображено суму одержаного доходу (виручку від реалізації товарів) в розмірі 390 765 грн 00 коп.

16.05.2014 року ФОП ОСОБА_3 подала до Ківерцівської ОДПІ уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік та розрахунок податкових зобов'язань з ПДФО, отриманих нею від провадження господарської діяльності за 2013 рік, у яких відображено суму одержаного доходу в розмірі 298 996 грн 81 коп., проте не надала при цьому первинні документи, що підтверджують цю суму.

На письмовий запит Ківерцівської ОДПІ від 16.05.2014 р. за № 778/с/17-10 щодо надання пояснення та підтверджуючих документів, ФОП ОСОБА_3 листом від 23.05.2014 р. повідомила про викрадення електронного контрольно-касового апарату, бухгалтерських та інших документів, які буде пред'явлено після їх відновлення.

На підтвердження факту крадіжки первинних документів (книг обліку розрахункових операцій, книг обліку доходів і витрат, актів виконаних робіт, платіжних банківських документів за 2012 - 2014 роки) ФОП ОСОБА_3 надала довідку Луцького УМВС України у Волинській області від 19.05.2014 р. за № 8294 щодо її звернення до Луцького УМВС України у Волинській області та реєстрації 16.05.2014 р. за фактом крадіжки документів.

Також листом від 22.08.2014 р. вона повідомила про неможливість встановлення особи, причетної до крадіжки та неможливість поновити книги обліку доходів та книги обліку розрахункових операцій, а отримані нею доходи та витрати підтверджуються поданими деклараціями, звітами, розрахунками суми збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства.

01.09.2014 р. ФОП ОСОБА_3 подала до Ківерцівської ОДПІ уточнені податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік та розрахунок податкових зобов'язань з ПДФО, отриманих нею від провадження господарської діяльності за 2013 рік, у яких відображено суму одержаного доходу в розмірі 210 946 грн 88 коп.

У зв'язку із зазначеним, у період з 12.09.2014 р. по 18.09.2014 р. Ківерцівська ОДПІ провела документальну невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині обов'язкової реєстрації платником ПДВ за період з 01.01.2013 р. по 31.07.2014 р., про що складено акт від 19.09.2014 р. № 1854/1701-. Як зазначено в акті перевірки, копію наказу про проведення перевірки та письмове повідомлення вручено особисто під підпис платнику 10.09.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем приписів пункту 183.2 статті 183 ПК України в частині неподання заяви про реєстрацію платником ПДВ при перевищенні обсягів 300 000 грн, що призвело до заниження суми ПДВ за період з 01.01.2013 р. по 31.07.2014 р. на суму 42 715 грн 41 коп.

На підставі вказаного акта перевірки та відповідно до встановлених порушень Ківерцівська ОДПІ 08.10.2014 р. прийняла податкові повідомлення-рішення:

- за № , яким збільшила позивачу грошовн зобов'язання з ПДВ на суму 54 754 грн 26 коп., в т.ч.: за основним платежем - в розмірі 42 715 грн 41 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - в розмірі 12 038 грн 85 коп.;

- за № , яким збільшила позивачу грошове зобов'язання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства на суму 3 186 грн 25 коп., в т.ч.: за основним платежем - в розмірі 2 141 грн 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - в розмірі 1 045 грн 25 коп.

У зв'язку з тим, що позивач оскаржила ці податкові повідомлення-рішення до Головного управління ДФС у Волинській області, останнє своїм рішенням від 28.10.2014 р. за № 195/6/03-20-10-03-06 продовжило строк розгляду первинної скарги до 12.12.2014 р. та призначило позапланову виїзну документальну перевірку з питань здійснення ФОП ОСОБА_3 господарської діяльності за період з 01.01.2013 р. по 31.07.2014 р., її обліку та оподаткування отриманих доходів.

За результатами розгляду первинної скарги Головне управлінням ДФС у Волинській області прийняло рішення від 10.11.2014 р. за № 320/6/03-20-10-03-01, яким:

1) податкове повідомлення-рішення від 08.10.2014 р. за № про визначення грошового зобов'язання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства залишило без змін;

2) податкове повідомлення-рішення від 08.10.2014 р. за № скасувало в сумі 1885 грн 46 коп. зайво визначеного грошового зобов'язання з ПДВ, в тому числі: 420 грн 37 коп. основного платежу та 1465 грн 09 коп. застосованих штрафних (фінансових) санкцій; в іншій сумі - 52 868 грн 80 коп., в т.ч.: основний платіж - 42 295 грн 04 коп. та штрафні (фінансові) санкції - 10 573 грн 76 коп., - залишило без змін;

3) збільшило грошове зобов'язання із ПДФО на суму 35 022 грн 30 коп., в т.ч.: основний платіж - 28 017 грн 84 коп. та штрафні (фінансові) санкції - 7004 грн 46 коп.

Крім того, у період з 26.11.2014 р. по 28.11.2014 р. Ківерцівська ОДПІ провела документальну виїзну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.07.2014 р., про що склала акт від 03.12.2014 р. № 2204/1701-. Як зазначено в акті перевірки, копію наказу про проведення перевірки вручено особисто під підпис платнику 26.11.2014 року; того ж дня їй було пред'явлено направлення на проведення перевірки.

Перевіркою встановлено порушення позивачем приписів пункту 183.2 статті 183 ПК України в частині неподання заяви про реєстрацію платником ПДВ при перевищенні обсягів 300 000 грн, що призвело до заниження суми ПДВ за період з 01.01.2013 р. по 31.07.2014 р. на суму 42 295 грн 22 коп., та статті 177 ПК України, в результаті чого занижено чистий оподатковуваний дохід за 2013 рік на суму 177 577 грн 70 коп. та відповідно ПДФО на суму 28 017 грн 84 коп.

Також, за результатами перевірки поданої позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік встановлено, що в рядку 02 розділу ІІІ декларації вказано чистий оподатковуваний дохід в сумі 29 128 грн, а не загальний оподатковуваний дохід, який складає 390 765 грн згідно додатка 5 до декларації, що суперечить приписам Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 р. № 793, згідно якої значення рядка 02 декларації повинно дорівнювати підсумковому значенню колонки 3 додатка 5 до декларації.

На підставі цього акта перевірки та відповідно до встановлених порушень 19.12.2014 р. Ківерцівська ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення за № , яким збільшила позивачу грошове зобов'язання з ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 35 022 грн 30 коп., в т.ч.: за основним платежем - в розмірі 28 017 грн 84 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - в розмірі 7004 грн 46 коп.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовував його тим, що позивач безпідставно подала уточнюючі податкові декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік і розрахунки податкових зобов'язань з ПДФО, отриманих нею від провадження господарської діяльності за 2013 рік, оскільки первинні документи, що підтверджують суму виручки на момент їх подання, у неї були відсутні.

Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності, відображеного в розділі ІІІ податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та додатку 5 до декларації підтверджено загальний оподатковуваний дохід за 2013 рік в сумі 390 765 грн.

Враховуючи, що відповідно до зазначеного та встановлених у справі обставин, загальна сума отриманого доходу від здійснення позивачем операцій з постачання товарів (робіт, послуг), що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, за 2013 рік сукупно перевищила 300000 грн, тому з січня 2014 року позивач підлягала обов'язковій реєстрації як платник ПДВ відповідно до вимог пункту 183.2 статті 183 ПК України.

З січня 2014 року не зареєструвалася платником ПДВ, а за період з січня 2014 р. по липень 2014 р. отримала загальний оподатковуваний дохід, який підлягає оподаткуванню податком на додану вартість, в розмірі 211 475 грн 22 коп., тому податковий орган правомірно донарахував їй ПДВ за ставкою 20 відсотків в сумі 42 295 грн 04 коп. та застосував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 10 573 грн 76 коп.

Оскільки перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкової декларації, встановлено завищення витрат на суму 177 577 грн 70 коп. та встановлено, що документально підтверджені витрати за 2013 рік становлять 184 059 грн 30 коп., податковий орган правомірно дійшов висновку про порушення позивачем статті 177 ПК України, яке полягало в заниженні чистого оподатковуваного доходу за 2013 рік, відображеного позивачем в додатку 5 до податкової декларації, на суму 177 577 грн 70 коп. та заниженні відповідно ПДФО на суму 28 017 грн 84 коп. і правомірно збільшив у зв'язку з цим суму грошового зобов'язання з ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 28 017 грн 84 коп. та застосував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 7004 грн 46 коп.

Також, зазначеними вище перевірками встановлено, що позивач за період з 01.101.2013 р. по 31.07.2014 р. не подала розрахунки по збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства за квітень, серпень, вересень 2013 р. (чого не заперечувала й позивач у запереченнях від 26.09.2014 р. на акт перевірки від 19.09.2014 р.).

Крім того, поданими уточнюючими розрахунками сум збору на розвиток виноградарства за звітні періоди з січня 2013 року по травень 2014 року вона неправомірно занизила нараховані суми податкових зобов'язань зі сплати збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства за період з 01.01.2013 року по 31.07.2014 року на суму 2141 грн 00 коп., у зв'язку з чим податковий орган правомірно нарахував позивачу податкові зобов'язання із цього збору в сумі 2141 грн 00 коп. та застосував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1045 грн 25 коп.

Відповідно до пунктум 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 176.1 статті 176 ПК України передбачено, що платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Згідно із пунктом 177.5 статті 177 ПК України фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

У разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 грн (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку (пункт 181.1 статті 181 ПК України).

За приписами пунктів 183.1, 183.2 та 183.10 ПК України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно з пунктом 16 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності та підпорядкування, які реалізують в оптово-роздрібній мережі та мережі громадського харчування алкогольні напої та пиво, є платниками збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства.

Об'єктом оподаткування збором є виручка - товарооборот, одержаний на всіх етапах реалізації в оптово-роздрібній мережі та мережі громадського харчування алкогольних напоїв та пива, у тому числі за операціями, що не передбачають оплати у грошовій формі. Ставка збору становить півтора відсотка від об'єкта оподаткування.

Відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності передбачена статтею 120 ПК України, відповідно до пункту 120.1 якої неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, в ході перевірок, за результатами відомостей, що містяться в інформаційних базах даних, було встановлено перевищення обсягів виручки в 300 000 грн, що не відповідає показникам поданих позивачем уточнюючих податкових декларацій та розрахунків.

На спростування цих висновків та правомірності подання уточнюючих розрахунків позивачем не надано будь-яких доказів, при тому, що позивач подавала до правоохоронного органу заяву про викрадення лише книги обліку доходів і витрат, але нічого не заявлала про викрадення електронного контрольно-касового апарату, бухгалтерських та інших документів.

З приводу покликання апелянта на порушення порядку проведення перевірок колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно із абзацом першим пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 78.1 статті 78 ПК України визначено обставини, за наявності хоча б однієї з яких здійснюється документальна позапланова перевірка, зокрема: платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки.

За приписами пунктів 78.4 та 78.5 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (пункт 79.1 статті 79 ПК України).

Як було зазначено вище, перевірки були проведені правомірно, за наявності для цього підстав та з дотриманням порядку їх проведення.

Такими підставами, зокрема, були: ненадання пояснення і підтверджуючих документів на запит податкового органа щодо підтвердження сум, задекларованих в уточнюючій податковій декларації; подання скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення. Також було дотримано порядок проведення перевірок в частині прийняття наказів, їх надіслання (вручення) платнику, що видно із актів перевірок, платником допущено посадових осіб відповідача до проведення перевірки.

Крім того, позивачем накази про проведення перевірок та дії податкового органу щодо проведення цих перевірок оскаржені не були; у позовній заяві не зазначено про незаконність проведення невиїзної перевірки та не обгрунтовано вказаною обставиною позовні вимоги.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ФОП ОСОБА_3 щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Ківерцівської ОДПІ та правомірність відмови в задоволенні таких вимог судом першої інстанції.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року в адміністративній справі № 803/2692/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 07 грудня 2015 року.