Справа № 2-а/1970/1838/11
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/1838/11

04 серпня 2011 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Бабюка П.М. при секретарі Митко В.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції (далі - ТОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 20.05.2011 № яким нарахована штрафна санкція в розмірі 600 грн. за несвоєчасну сплату (перерахування) єдиного податку за вересень-грудень 2010 року та лютий-березень 2011 року.

В судовому засіданні позивача позов підтримала та суду пояснила, що при несвоєчасній сплаті єдиного податку за вересень-грудень 2010 року вона самостійно нарахувала та сплатила суму штрафних санкцій в розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу, а відтак вважає, що підстав для сплати штрафу повторно не вбачає. Крім цього вважає, що відповідачам неправомірно застосовано норми Податкового кодексу України при нарахуванні штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного податку 2010 рік оскільки нормативно-правові акти не мають зворотної дії.

Також зазначила, що на час сплати податку за лютий 2011 року на рахунку була переплата по єдиному податку. Відповідно до пп.3 п.1 Підрозділу 8 «Перехідних положень» Податкового кодексу України з 1 січня 2011 року єдиний податок сплачується на рахунок відповідного бюджету в розмірі частини єдиного податку, що підлягає перерахуванню до цих бюджетів відповідно до норм Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», тобто -43% від ставки у місцевий бюджет - в даному випадку 86 грн. Враховуючи суму переплати, вважає, що коштів для сплати єдиного податку за лютий 2011 року було достатньо на рахунку. Зауважила, що не погоджується з висновком податкового органу про невчасне перерахування суми єдиного податку за березень 2011 року, оскільки 20.02.2011 було сплачено 117,44 грн. Крім цього, зазначила, що починаючи з 01.01.2011 іншу частину єдиного податку сплачувала як єдиний соціальний внесок відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи наведене, вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дії ТОДПІ відповідають вимогам чинного законодавства. Вважає, що застосування відповідачем п.122.1 ст.121 Податкового кодексу України до вказаних правовідносин є правомірним. Щодо сплати єдиного податку за лютий-березень 2011 року зазначив, що позивач повинен був сплачувати ставку в розмірі 200 гривень, оскільки ОСОБА_1 сплачувала податок в меншому розмірі, вважає, що штраф застосовано правомірно.

Заслухавши пояснення позивача і представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази,

ОСОБА_1 на 2010-2011 роки було обрано спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998р. (надалі - Указ Президента). Ставка єдиного податку в зазначений період становила 200 грн. на місяць.

З 29.04.2011 по 10.05.2011 відповідачам проведена невиїзна документальна перевірка з питань дотримання приватним підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 по 10.05.2011. За результатами перевірки складено акт від 16.05.2011 №2633/17-427/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 абзацу 6 ст.2 Указу Президента, а саме: несвоєчасне перерахування єдиного податку за вересень-грудень 2010 року та лютий-березень 2011 року.

На підставі акта перевірки 20 травня 2011р. відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № про сплату 600 гри. штрафних санкцій, застосованих за несвоєчасну сплату суми податкового зобов'язання по єдиному податку (50% від ставки податку 200 грн., тобто 100 грн. за кожен місяць, за який допущено несвоєчасну сплату).

Також судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачем відповідно до вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» з 01.01.2011 сплачувався єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Дослідивши вказані обставини суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України і відповідно до пункту 2 розділу XIX «Перехідних положень» Кодексу з 01.01.2011р. втратив чинність Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Регулювання відносин у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, кола суб'єктів податкових правовідносин та відповідальності за порушення податкового законодавства належать до сфери дії Податкового кодексу України (далі - Кодекс).

Згідно зі статтею 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах та відповідно до законів України.

Органи державної влади, їх посадові особи відповідно до статті 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 58 Конституції України визначено: "Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення".

Суть зворотної дії нормативно-правових актів у часі полягає в тому, що їх юридична обов'язковість поширюється на правовідносини, які виникли до набрання цими нормативно-правовими актами чинності.

Результати аналізу положень статей 8, 58, 92, 152, пункту 1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України свідчать, що виключно законами України про оподаткування визначаються події та факти, які є порушеннями, та встановлюється відповідальність за їх вчинення. Відповідно і зворотна дія в часі реалізується через податкові закони у випадках, коли вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи.

Починаючи з 01.01.2011 р. повноваження, підстави та спосіб дій органів державної податкової служби та їх посадових осіб, права, обов'язки та відповідальність платників податків визначені Кодексом.

Відповідно до пункту 113.3 статті 113 ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених Кодексом та іншими законами України.

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених Кодексом та іншими законами України, не дозволяється.

Отже, податкові органи здійснюють контроль за дотриманням норм законів з питань оподаткування, чинних до 01.01.2011 р., а штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм цих законів застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених Кодексом та іншими законами України, чинними на момент застосування санкцій.

Враховуючи приписи статті 58 Конституції України та Рішення Конституційного суду України від 09.02.99 р. N 1-рп/99, можна дійти висновку, що коли подія, факт визначались як правопорушення податковим законодавством, чинним до 01.01.2011 р., і ця ж подія, факт визначаються в новому законодавчому акті як правопорушення, за вчинення якого застосовується юридична відповідальність, і ця відповідальність пом'якшує або скасовує відповідальність особи, то у такому разі застосовуються норми нового законодавчого акта.

Якщо подія, факт не кваліфікувались як правопорушення податковим законодавством, чинним до 01.01.2011 р., а в новому законодавчому акті ця ж подія, факт визначаються як правопорушення, за вчинення якого передбачено застосування юридичної відповідальності, то у такому разі юридична відповідальність не застосовується.

У тому разі, коли податковим законодавством, чинним до 01.01.2011 р., подія, факт визначались як правопорушення, за вчинення якого застосовувалась юридична відповідальність, і в новому законодавчому акті ця ж подія, факт визначаються як правопорушення, за вчинення якого також застосовується юридична відповідальність, то у такому випадку застосовується відповідальність, яка є чинною на момент її застосування.

Враховуючи наведене, до платників податків за результатами документальних перевірок за податкові періоди до 2011 року застосовується відповідальність у порядку та розмірах, передбачених Кодексом.

Зокрема, пунктом 122.1 статті 121 Податкового кодексу України передбачено, що несплата (неперерахування) платником податків - фізичною особою сум єдиного податку в порядку та у строки, визначені законодавчим актом, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків ставок податку, встановлених для фізичних осіб - платників єдиного податку, визначених законодавчим актом.

В абзаці 6 статті 2 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі Указ Президента) зазначено, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа спланує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Перевіркою встановлено несвоєчасне перерахування позивачем єдиного податку за вересень-грудень 2010 року.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно застосовано пункт 122.1 статті 121 Податкового кодексу України при нарахуванні штрафних санкцій за несвоєчасне перерахування позивачем єдиного податку за вересень-грудень 2010 року.

Посилання позивача на самостійну сплату штрафу в розмірі, передбаченому Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» суд оцінює критично, оскільки штрафні санкції в 2010 році не нараховувались податковим органом (податкове повідомлення-рішення не виносилось), а самостійне їх нарахування та сплата в даному випадку не була передбачена вимогами чинного на той час законодавства.

Крім цього, при самостійні сплаті так званих «штрафних санкцій» позивачем не вказано призначення такого платежу і зазначені кошти були зараховані податковим органом як основний платіж, що підтверджується даними облікової картки платника.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 20.05.2011 № в частині нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне перерахування позивачем єдиного податку за вересень-грудень 2010 року в розмірі 400 грн. не підлягає скасуванню.

Що стосується нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне перерахування позивачем єдиного податку за лютий-березень 2011 року, слід зазначити наступне:

Відповідно до пп. 2, пп.3 п.1 Підрозділу 8 «Перехідних положень» Податкового кодексу України з 1 січня 2011 року:

- нарахування, обчислення та сплата єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування здійснюється субєктами малого підприємництва, які сплачують єдиний податок відповідно до Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» у порядку, передбаченому Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»;

- єдиний податок сплачується на рахунок відповідного бюджету в розмірі частини єдиного податку, що підлягає перерахуванню до цього бюджету відповідно до норм Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» (в розмірі 43% від ставки у місцевий бюджет - тобто в даному випадку 86 грн.) При цьому, розподіл коштів єдиного податку на загальнообовязкове державне соціальне страхування Державним казначейством України не здійснюється.

Враховуючи наявність переплати по єдиному податку станом на 20.01.2011 року в сумі 129,36 та сплату позивачем 117,44 грн. в лютому 2011 року, суд приходить до висновку, що єдиний податок за лютий-березень 2011 року позивач сплатив своєчасно і в повному обсязі (86 грн. за кожен місяць) відповідно до вимог пп. 2-3 п.1 Підрозділу 8 «Перехідних положень» Податкового кодексу України та в порядку, передбаченому Указом Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва».

Суд не погоджується з твердженням представника відповідача про необхідність сплати позивачем єдиного податку в за лютий-березень 2011 розмірі 200 грн. за місяць незалежно від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, так як це суперечить вимогам пп.2, пп.3 п.1 Підрозділу 8 «Перехідних положень» Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, штрафні санкції за несвоєчасне перерахування позивачем єдиного податку за лютий-березень 2011 року в розмірі 200 грн. застосовані податковим органом безпідставно, а тому, в цій частині податкове повідомлення-рішення від 20.05.2011 № підлягає скасуванню.

За наведених обставин, позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 71, 153, 158-167 Кодексу адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції від 20.05.2011 № скасувати частково, в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 200 (двісті) гривень за порушення терміну сплати єдиного податку за лютий-березень 2011 року.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд у порядок і строк, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

В повному обсязі постанова складена 09 серпня 2011 року.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.