Справа № 805/4781/15-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 р. Справа №805/4781/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13 година 10 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

представника позивача - Дубовик І.М., Хохлачової В.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИМИТРОВВАНТАЖТРАНС» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкового повідомлення - рішення № 0/1164/10/28-03-42 від 30 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДИМИТРОВВАНТАЖТРАНС» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення - рішення № 0/1164/10/28-03-42 від 30 липня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає висновки акту перевірки № 50/28-03-42/00179192 від 19.02.2015 р. про виявлені порушення податкового законодавства необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Головного управління Міндоходів № 0/1164/10/28-03-42 від 30 липня 2015 року про збільшення суми податкового кредиту за грудень 2014 року в сумі 40 331,34 грн. та нарахуванню штрафної фінансової санкції в сумі 10 082, 83 грн. підлягає скасуванню у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач представника у судове засідання не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та направив на адресу суду заперечення проти позову за № 5740/10/2803/10 від 01.12.2015 року.

У своїх запереченнях відповідач зазначив, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом та не дає покупцю права на податковий кредит. Статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобов'язаннях контрагента. Отже, обов'язковими передумовами формування податкового кредиту є попередня сплата та зарахування до бюджету податкових зобов'язань контрагентом. Недотримання наведених положень свідчить про відсутність підстав для включення суми податку на додану вартість, що зазначена в податковій накладній, до складу податкового кредиту.

На думку відповідача ТОВ «ДИМИТРОВВАНТАЖТРАНС» в порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ, не підтверджені податковими накладними, бо вищевказаними постачальниками не надані податкові декларації та, відповідно, не задекларовані податкові зобов'язання. Також відповідач, посилаючись на приписи п. 200.1 ст. 200 ПК України, робить висновок, згідно якого, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 10 грудня 2015 року замінено відповідача по справі Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів його правонаступником - Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та встановив наступні обставини.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДИМИТРОВВАНТАЖТРАНС» (), зареєстрований платником податку на додану вартість, місцезнаходження: 85323, м. Димитров, вул. Ватутіна, буд. 51.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів було проведено камеральну перевірку даних задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИМИТРОВВАНТАЖТРАНС» за грудень 2014 р. з питань правомірності завищення суми податкового кредиту в сумі 40 331, 34 грн.

За результатами перевірки податковим органом складено акт за № 50/28-03-42/00179192 від 19.02.2015 р. про результати камеральної перевірки даних задекларованих у податкові звітності з податку на додану вартість за грудень 2014 року щодо правомірності завищення суми податкового кредиту в сумі 40 331, 34 грн.

На підставі акта перевірки № 50/28-03-42/00179192 від 19.02.2015 р., відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № 0/1164/10/28-03-42 від 30 липня 2015 року, яке було отримано підприємством 11 серпня 2015 року, відповідно до якого було встановлено порушення п.198.1, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України та завищено суму податкового кредиту за грудень 2014 року в сумі 40 331, 34 грн. та нарахована штрафна фінансова санкція в сумі 10 082, 83 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДИМИТРОВВАНТАЖТРАНС» 20 серпня 2015 року звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою на податкове повідомлення - рішення № 0/1164/10/28-03-42 від 30 липня 2015 року, скарга, рішенням № 20819/6199-98-10-01-04-25 від 01.10.2015 року залишена без задоволення.

Підставами прийняття спірного податкового повідомлення - рішення № 0/1164/10/28-03-42 від 30 липня 2015 року є встановлені відповідачем в ході камеральної перевірки наступні обставини, а саме: до податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року позивачем включені до складу податкового кредиту наступні суми з ПДВ:

- у розмірі 50 000,00 грн. - за податковою накладною № 153/011 від 04.12.2014 року отриманою від ДП "Донецька залізниця" за організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Згідно даних АІС "Податковий блок" сума податкових зобов'язань ДП "Донецька залізниця" за грудень 2014 року становить 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за грудень 2014 року ДП "Донецька залізниця" (код за ЄДРПОУ 6) до СДПІ З ОВП у м. Донецьку ГУ ДФС не надано та не задекларовано свої податкові зобов'язання;

- у розмірі 50 000,00 грн. - за податковою накладною № 7188/011 від 18.12.2014 року отриманою від ДП "Донецька залізниця" за організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Згідно даних АІС "Податковий блок" сума податкових зобов'язань ДП "Донецька залізниця" за грудень 2014 року становить 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за грудень 2014 року ДП "Донецька залізниця" (код за ЄДРПОУ 6) до СДПІ З ОВП у м. Донецьку ГУ ДФС не надано та не задекларовано свої податкові зобов'язання;

- у розмірі 90 000,00 грн. - за податковою накладною № 1018/011 від 25.12.2014 року отриманою від ДП "Донецька залізниця" за організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Згідно даних АІС "Податковий блок" сума податкових зобов'язань ДП "Донецька залізниця" за грудень 2014 року становить 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за грудень 2014 року ДП "Донецька залізниця" (код за ЄДРПОУ 6) до СДПІ З ОВП у м. Донецьку ГУ ДФС не надано та не задекларовано свої податкові зобов'язання;

- у розмірі 50 000,00 грн. - за податковою накладною № 408/011 від 11.12.2014 року отриманою від ДП "Донецька залізниця" за організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Згідно даних АІС "Податковий блок" сума податкових зобов'язань ДП "Донецька залізниця" за грудень 2014 року становить 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за грудень 2014 року ДП "Донецька залізниця" (код за ЄДРПОУ 6) до СДПІ З ОВП у м. Донецьку ГУ ДФС не надано та не задекларовано свої податкові зобов'язання;

Отже, на думку відповідача, порушення полягає в тому, що позивачем було включено до складу податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними, виданим постачальником, який не надав до податкового органу декларації з ПДВ за грудень 2014 р. та, відповідно, не задекларував свої податкові зобов'язання (ДП «Донецька залізниця»).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДИМИТРОВВАНТАЖТРАНС» та Державним підприємством «Донецька залізниця» було укладено договір № 131/2521 від 03 грудня 2012 року відповідно до якого позивачу залізницею надавались послуги з перевезення вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Факт надання послуг за договором № 131/2521 від 03 грудня 2012 року підтверджується наданими ДП «Донецька залізниця» позивачу витягом з особового рахунку, рахунками - переліками та податковими накладними.

Враховуючи внесення змін у законодавство, при вирішенні справи судом використовуються відповідні норми закону, які діяли у період виникнення спірних відносин.

Відповідно до п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Порядок оформлення та видачі податкової накладної на час виникнення спору був врегульований ст. 201 ПК України у відповідній редакції, тобто до внесення змін Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII. Згідно з пунктом 201.1. вказаної статті платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.2 ст. 201 ПК України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

Пункт 201.6 статті 201 ПК України встановлює, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Застосовуючи наведені норми, суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач був повідомлений про наявність розбіжностей за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, стосовно його контрагентів.

Натомість, спірні податкові накладні, видані позивачу його контрагентам ДП «Донецька залізниця», які зазначені в акті перевірки, були надані у паперовому вигляді та оформлені відповідно до вимог ПК України у діючий на той час редакції. Отже, встановлених законом підстав для виключення із складу податкового кредиту зазначених в них сум ПДВ немає.

За таких обставин суд погоджує доводи позивача, що інших обмежень щодо права платника податків покупця на включення сум податку до складу податкового кредиту законодавством не встановлено, а позивач як добросовісний платник податку не несе відповідальності у випадку заниження податкових зобов'язань іншими платниками податків. Зокрема, розбіжності між податковим кредитом позивача та податковими зобов'язаннями його контрагента не можуть свідчить про відсутність факту придбання ТОВ " ДИМИТРОВВАНТАЖТРАНС " товарів у вказаного підприємства, і як наслідок, завишення податкового кредиту з ПДВ. Навпаки, наявність належно оформлених первинних документів, а саме: договорів, податкових накладних, накладних, платіжних доручень підтверджує факт здійснення господарських операцій. При цьому, порушень щодо ведення податкового обліку та оформлення первинних документів з боку ТОВ " ДИМИТРОВВАНТАЖТРАНС " при здійсненні операцій з його постачальником відповідачем не встановлено.

Відповідачем не доведено ані наявності недостатньої обережності, ані бездіяльності позивача, яку суд розуміє виключно як невиконання суб'єктом господарювання певних обов'язків, прямо встановлених законом. За відсутності таких додаткових обов'язків, позивач не може відповідати за діяльність своїх контрагентів. Це у повній мірі відповідає положенням ст. 61 Конституції України згідно якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Крім того, позивач не мав встановлених законом можливостей контролювати своїх контрагентів стосовно виконання ними зобов'язань перед бюджетом, оскільки до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України не було передбачено виключно електронне адміністрування податку на додану вартість.

Вказана позиція відповідає Європейській конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованій Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, та практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: "... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не доведено порушення позивачем порядку формування податкового кредиту відповідно до законодавства, яке діяло у період виникнення спірних відносин, позовні вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення № 0/1164/10/28-03-42 від 30 липня 2015 року про завищення суми податкового кредиту за грудень 2014 року в сумі 40 331,34 грн. та нарахуванню штрафної фінансової санкції в сумі 10 082, 83 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, ст. ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИМИТРОВВАНТАЖТРАНС" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкового повідомлення - рішення, задовольнити повністю.

Податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС № 0/1164/10/28-03-42 від 30 липня 2015 року - скасувати.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИМИТРОВВАНТАЖТРАНС" () 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 10 грудня 2015 року.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.