Справа № 804/14510/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.
при секретарі судового засідання Гелетій М.Т.
представника позивача Фініченко Л.В.,
представника відповідача Гагарського А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничої комерційної фірми «ЕЛЕКТРОПРОМРЕМОНТ» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «СНАБІНВЕСТ ПЛЮС», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає висновки оскаржуваної перевірки хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, а прийняте на їх підставі оскаржувані податкові повідомлення-рішення - протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції посилався на те, що в ході перевірки підприємства контролюючий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, а винесені Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська) податкові повідомлення - рішення, на думку відповідача, є законними та обґрунтованими.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, ТОВ ВКФ «ЕЛЕКТРОПРОМРЕМОНТ» знаходиться на обліку Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
З 21.07.2015 року по 27.07.2015 року на підставі наказу №355 від 12.08.2015 року ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення господарських операцій з ТОВ «Снабінвест» за березень 2015 року.
Зазначені податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатами перевірки, є предметом спору, що переданий на вирішення адміністративному суду.
Підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішени податковий орган визначив здійснення ТОВ ВКФ «ЕЛЕКТРОПРОМРЕМОНТ» операцій з ТОВ «СНАБІНВЕСТ ПЛЮС» у березні 2015 року, які не направлені на реальне настання правових наслідків, про що свідчить неможливість підтвердити реальність проведених господарських відносин між позивачем та контрагентом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд погоджується з зазначеними висновками відповідача, з огляду на нижченаведене.
Порядок визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, в тому числі формування податкового кредиту, визначається Податковим кодексом України.
Так, підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Господарською операцією, згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Судом встановлено, що на виконання договорів виписано акти приймання виконаних робіт, податкові накладні, сума ПДВ по яких була віднесена позивачем до податкового кредиту за березень 2015 року.
Суд зазначає, що згідно листа підприємства від 25.08.2015р. ТОВ «ВКФ «ЕЛЕКТРОПРОМРЕМОНТ» було залучено ТОВ «СНАБІНВЕСТ ПЛЮС» через відсутність необхідної кількості кваліфікованих фахівців та оборотних засобів, також підприємством надано розшифровку участі ТОВ «СНАБІНВЕСТ ПЛЮС» при здійсненні ремонтних робіт. Вид діяльності ТОВ «СНАБІНВЕСТ ПЛЮС» - 46.11-діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами.
Згідно з специфікаціями до договору по ремонту електрообладнання виконано: Виготовлення секцій жорсткої обмотки статора електричних машин перемінного струму шириною секції до 13мм та висотою до 32мм, Виготовлення секцій жорсткої обмотки статора електричних машин перемінного струму шириною секції до 17мм та висотою до 40мм, Капітальний ремонт обмотки ротора турбоелектродвигунів потужністю 1600кВт при класі напруження до 6кВ, Капітальний ремонт обмотки магнітної системи спеціалізованих електричних машин постійного струму потужністю 315кВт частотою обертів 1000 об/мин.
Згідно зареєстрованих накладних підприємство мало здійснювати роботи, які передбачають наявність основних засобів, найманих працівників або залучення сторонніх організацій для здійснення цих видів робіт, які б мали бути зареєстровані у складі податкового кредиту. Поряд з цим у складі податкового кредиту не зареєстровано жодного підприємства, який мав би виконувати підрядні роботи, натомість податковий кредит сформовано за рахунок товарів з кодом УКТЗ, які не мають ніякого відношення до відображених робіт та реалізованого товару.
Суд також приймає до уваги, що навіть якщо брати до уваги пояснення ТОВ «СНАБІНВЕСТ ПЛЮС», відповідно до яких на підприємстві працює 9 осіб, які при законодавчо встановленому 8-годинному робочому дні не могли фізично виконати задекларований обсяг операцій з урахуванням значного обсягу документообігу, оперативності виконання операцій, відсутності кваліфікованого персоналу (для ремонту електрообладнання). Тобто, враховуючи зазначену в актах приймання виконаних робіт кількість люд/год за наявності 9 працюючих за вказаний період виконати зазначені роботи (послуги) об'єктивно неможливо.
Також слід вказати, за умови придбання товару, але не в тих осіб, що зазначені в первинних документах, відповідні первинні документи не є достовірними та не можуть підтверджувати право підприємства на податковий кредит.
Крім того, контрагент позивача ТОВ «СНАБІНВЕСТ ПЛЮС», залучений до участі у справі в якості третьої особи, своїх пояснень та їх документального підтвердження щодо реальності здійснення обумовлених договорами зобов'язань фактично не надав.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи в сукупності, суд вважає, що позивачем не спростовано належними доказами доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «СНАБІНВЕСТ ПЛЮС». Відтак суд погоджується з висновками податкового органу, що такі операції не створили настання реальних правових наслідків, а первинні документи оформлювались задля маніпуляції податкової звітності та штучного формування податкового кредиту.
За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу про заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету та завищення від'ємного значення податку на додану вартість та правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень.
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно, в зв'язку з чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Вирашуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, керуючись статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, присуджує з позивача всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю виробничої комерційної фірми «ЕЛЕКТРОПРОМРЕМОНТ» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «СНАБІНВЕСТ ПЛЮС», про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Судові витрати по справі не стягуються.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2015 року

Суддя Д.О. Власенко