Справа № 2а/0470/4212/11
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2011 р. Справа № 2а/0470/4212/11
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Потолової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Петропавлівської міжрайонної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення штрафних (фінансових) санкцій,
Петропавлівська міжрайонна державна податкова інспекція у Дніпропетровській області звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства на загальну суму 7 507грн.50коп.
Від позивача надійшло клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі його представника (а.с.85).
Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
За таких обставин, з урахуванням приписів ст. 128 КАС України, судом на місці ухвалено щодо здійснення подальшого розгляду адміністративної справи за даної явки сторін та на підставі наявних у ній доказів, в порядку письмового провадження.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, Петропавлівською МДПІ на підставі наказу №160 від 26.08.2010р. та направлень №189, №190 від 24.09.2010р. проведено перевірку за дотриманням субєктом господарювання ОСОБА_1 порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.
За результатами проведено перевірки складено Акт від 24.09.2010р. №0627/0425/23/НОМЕР_1. (далі - Акт)
У результаті проведеної перевірки встановлено наступні порушення:
- не забезпечено щоденне друкування на РРО фіскальних звітних чеків та не забезпечено їх зберігання в КОРО, є порушенням п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон) та тягне за собою відповідальність, передбачену п.4 ст.17 цього ж Закону на суму 4760,00грн.;
- не забезпечено відповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, що є порушенням п.13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та тягне за собою відповідальність, передбачену ст.22 цього ж Закону на суму 44,25грн.;
- не забезпечено оприбуткування в книзі обліку розрахункових операцій фактичних надходжень готівкових коштів на підставі фіскальних звітних чеків, що є порушенням п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, та тягне за собою відповідальність, передбачену абз.3 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995р. №436/95 на суму 2703,50грн.
На підставі Акту прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій:
06.10.2010р. Петропавлівською МДПІ направлено на юридичну адресу відповідача разом з супровідним листом вих.№4404/10/23-215 рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, що згідно повідомлення про вручення отримано ОСОБА_1 особисто 07.10.2010р.
Отже, позивач вказує, що станом на 06.04.2011р. за відповідачем спостерігається заборгованість перед бюджетом по штрафних (фінансових) санкціях у загальному розмірі 7 507грн.50коп.
Відповідач проти позовних вимог заперечує, а розмір штрафних санкцій вважає завищеним виходячи з наступного.
Відповідач вказує, що фактично позивач, визначив штрафну (фінансову) санкцію, встановлену п.4 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», застосувавши 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний випадок несвоєчасного роздрукування фіскальних звітних чеків, а саме - 4760,00 грн. (20 х 17,00грн. х 14 шт.).
Проте, відповідач зазначає, що вищезазначена норма передбачає відповідальність у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чека незалежно від кількості фактів допущення субєктом підприємницької діяльності порушень вимог п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а не за кожний окремий випадок порушення вимог наведеного Закону.
Так, відповідачем вчинено порушення п. 9 ст. 3 Закону разово, проте, не вбачаючи в своїх діях порушень закону відповідач протягом певного періоду дублював це порушення, внаслідок чого воно стало систематичним.
Тобто, фактично відповідач всі 14 Z-звітів роздрукував, що підтверджується п.п. 2.2.14 Акта перевірки та Додатком до Акта «Реєстр несвоєчасно оприбуткованих фіскальних звітних чеків», але - наступного дня.
Отже, відповідач зазначає, що адміністративна санкція була накладена на нього чотирнадцять разів, за кожен не роздрукований вчасно фіскальний звітний чек, проте визначена статтею 17 Закону відповідальність не дає підстав притягувати відповідача до відповідальності у сумі 4760,00 грн., оскільки невиконання обовязку єдине порушення, незалежно від кількості днів чи разів, тому санкція повинна бути застосована у єдиному розмірі, передбаченому законом.
Проте, на думку відповідача, вищезазначена вимога позивача не підлягає задоволенню, оскільки отримана відповідачем готівка в сумі 540,70грн. була проведена через реєстратор розрахункових операцій, що підтверджується відповідними фіскальними денними Z-звітами (в кількості 14 штук), описаними в п.п.2.2.14 Акта перевірки, які підклеєні до КОРО, та Додатку до акта перевірки від 24.09.2010р. - «Дотримання вимог використання книги обліку Розрахункових операцій» з сумою обігу 540,70 грн.
При наявності в КОРО вклеєних звітних чеків (14 шт., які роздруковані наступного дня, що є єдиним порушенням, за яке передбачено штраф 340 грн.) - свідчить лише про порушення встановленого порядку ведення КОРО («Порядок реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок», затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000р. № 614).
Крім того, відповідач вказує, що як слідує з преамбули наказу ДПА України №614 від 01.12.2000р. даний Порядок поширюється на книги обліку розрахункових операцій і розрахункові книжки, що використовуються суб'єктами підприємницької діяльності при проведенні розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг тощо.
Відповідно до пп.7.7 наказу №614 записи в розділі 2 КОРО робляться по кожному фіскальному звітному чекові окремо. Фіскальний звітний чек є розрахунковим документом.
Отже, у розділі 2 КОРО реєструються обсяги виконаних розрахункових операцій на підставі фіскальних чеків, що й було зроблено відповідачем.
Відповідно до абз. 3 пункту 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 - за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки до юридичних осіб всіх форм власності, фізичних осіб - громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійних представництв нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
Таким чином, відповідачем фактично було оприбутковано готівку, проте порушено порядок ведення КОРО.
Крім того, відповідач вважає, що Податковим кодексом України встановлено право податкового органу здійснювати стягнення боргу після обов'язкового надіслання податкової вимоги. Позивач не надсилав, а відповідач не отримував податкової вимоги про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави. Отже, відповідач вважає безпідставними посилання податкового органу на наявність в нього підстав для звернення до суду щодо стягнення боргу без дотримання встановленої законом процедури.
Також, відповідач вказує на те, що орган державної податкової служби при поданні позову не врахував положень ст.ст. 238, 239, 250 Господарського Кодексу України щодо поняття, порядку та строків застосування адміністративно-господарських санкцій.
Так, відповідно до статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.
Як зазначає відповідач, з огляду на те, що адміністративно-господарські санкції загалом і штрафи, встановлені ст.ст.17, 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» є конфіскаційними, оскільки своїм наслідком мають вилучення державою у суб'єкта господарювання основних чи оборотних фондів, іншого майна, їх застосування відповідно до ст. 41 Конституції України можливе лише за рішенням суду. З врахуванням цього і звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення сум адміністративних санкцій в разі відмови суб'єкта господарювання від їх сплати в добровільному порядку повинно бути в межах строків, встановлених ст. 250 ГК України.
Дослідивши матеріали справи та докази, суд виходить з наступного.
У відповідності до ч.1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності; достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори, крім Національного банку України та його установ.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність уразі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.
Відповідно п.4 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції, а саме, двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.
У відповідності п.п.1, 2, 9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; 9) щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.
Згідно з ст.22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.
Статтею 25 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суми фінансових санкцій підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.
Відтак позов не може бути задоволений у заявленій редакції.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, на підставі вищевикладеного, до відповідача невірно застосовано норми Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки невиконання щоденного друку фіскального звітного чека незалежно від кількості фактів допущення порушень єдине порушення, незалежно від кількості днів чи разів, тому санкція повинна бути застосована у єдиному розмірі у сумі 340 грн.00коп., замість чотирнадцятикратної 4 760грн.00коп.
Таким чином, на підставі вищезазначеного, Петропавлівській МДПІ необхідно здійснити перерахунок суми штрафних санкцій відповідно податкового законодавства.
В свою чергу, відповідач не заперечує проти сплати суми штрафних санкцій після перерахунку.
Отже, з матеріалів справи та наданих відповідачем заперечень та пояснень до заперечень вбачається, що субєкт владних повноважень діяв по відношенню до відповідача не на підставі та не у межах повноважень і способу, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Приймаючи до уваги викладене у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,
У задоволенні адміністративного позову Петропавлівської міжрайонної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення штрафних (фінансових) санкцій відмовити.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_2