Справа № 761/32296/15-а
Суддя: Рибак М. А.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/473/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 листопада 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Рибак М.А., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом про визнання дій відповідача незаконними щодо відмови в її переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника та про зобов'язання відповідача перевести її на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, що становить 50 % пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 з 08.06.2015 року та з подальшою її виплатою довічно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 з 1999 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 2192,93 грн., а її чоловік - ОСОБА_2, перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України та отримував пенсію відповідно до ст. 49 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» який в чотири рази перевищував дохід позивача.

Так, 08.06.2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, оскільки у неї виникло таке право після смерті її чоловіка - ОСОБА_2, учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліда 2-ї групи, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте, листом від 30.06.2015 року за № 10551/06, УПФ України в Шевченківському районі м. Києва відмовило їй у призначенні такої пенсії на підставі того, надана до заяви копія табелю обліку робочого часу не завірена організацією, в складі якої ОСОБА_2 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження. А також довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами, такими як особовий рахунок, платіжні відомості та іншими документами, які містили б відомості про нараховану заробітну плату, періоди робот в зоні відчуження, тривалість робочого часу.

ОСОБА_1, не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх незаконними, звернулась до суду та надала відповідні докази в підтвердження своїй позиції.

Приймаючи до уваги предмет спору суд у відповідності ст. 183-2 КАС України розглядає справу в порядку окремого провадження.

Представник відповідача у наданих письмових запереченнях позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість та на те, що дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва відповідають чинному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, письмові заперечення відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Таким чином, позивачка скористалась своїм правом на вибір виду пенсії, після смерті свого чоловіка ОСОБА_2, який за життя перебував на обліку в УПФ України в Солом'янському районі та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і 08.06.2015 року звернулась до відповідного управління пенсійного фонду із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Проте, листом № 10551/06 від 30.06.2015 року відповідачем позивачці було відмовлено у призначенні такої пенсії, що на думку ОСОБА_1 є неправомірним та незаконним.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї, тобто в даному випадку слід застосувати ч. 2 цієї статті, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Судом встановлено, що померлий чоловік позивача, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с. 31), був учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та був інвалідом ІІ групи, що підтверджується копіями довідки № 009-Ш114 від 18.12.2014 року, копією Експертного висновку від 28.11.2014 року № 8834, які міститься в матеріалах справи.

Крім цього, про те, що ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 р.р. свідчить також копія Свідоцтва учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, виданого на ім'я останнього Серія НОМЕР_2 від 04.01.1993 року.

Із довідки від 18.12.2015 року № 009-Ш114, виданої ОСОБА_1, як дружині померлого вбачається, що смерть ОСОБА_2 пов'язана з Чорнобильською катастрофою, категорії 1.

Отже, згідно вказаних документів вбачається, що право ОСОБА_4 на державну та додаткову пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було встановлено судом та підтверджується відповідними доказами.

Як зазначила позивач в позові вказана пенсія нараховувалась і виплачувалась ОСОБА_2 до дня його смерті.

Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основним положенням щодо реалізації конституційного права громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя та здоров'я визначає Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Цим законом передбачено визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, порядок визначення статусу та віку виходу на пенсію, розмірів пенсії по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника. Порядок обчислення розмірів пенсії та їх виплату, строк призначення та порядок їх перерахунку регулює Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, у розмірі 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї.

До непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника належать особи, зазначені у ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

В матеріалах справи міститься пенсійне посвідчення позивача та посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов'язана із Чорнобильською катастрофою та свідоцтва про одруження, з яких вбачається, що позивач є пенсіонером за віком та вдовою померлого ОСОБА_2, смерть якого пов'язана із Чорнобильською катастрофою, і має право на пільги і компенсації передбачені, в тому числі ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, оскільки ОСОБА_2 отримував пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» помер внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, позивач, яка відповідно до положень ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатним членом сім'ї померлого годувальника, має право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії по інвалідності померлого годувальника відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вимогами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» чітко встановлено, що чоловік (дружина) вважається непрацездатним членом сім'ї, якщо така особа є інвалідом або досягла пенсійного віку, а позивач не є інвалідом, не досягла пенсійного віку встановленого ст.26 цього Закону.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що посилання відповідача на відсутність первинних документів, які б підтверджували роботу померлого ОСОБА_2 в зоні відчуження, не можуть бути підставою для відмови у задоволення позову, оскільки право на вказану пенсію померлого встановлено судом, повторне підтвердження права на пенсію померлого нормами чинного законодавства не передбачено, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2 КАС України, ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва про зобов'язання вчинити дії -задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Києва перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію її померлого чоловіка ОСОБА_2 у зв'язку із втратою годувальника та призначити ОСОБА_1 згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсію в розмірі 50 відсотків пенсії від пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 з їх подальшою виплатою починаючи з 08.06.2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії вказаної постанови.

СУДДЯ М.А. РИБАК