Справа № 2а-17184/09/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Київ К/9991/55797/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну Державної податкової інспекції у Оболонському районі міста Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року

у справі № 2а-17184/09/2670

за позовом Публічного акціонерного товариства «Промзв'язок»

до Державної податкової інспекції у Оболонському районі міста Києва Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство «Промзв'язок», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Промзв'язок» (далі - позивач), звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі міста Києва Державної податкової служби (далі - відповідач) про: скасування податкових повідомлень-рішень від 25 серпня 2009 року № /0, від 21 вересня 2009 року № /1, від 02 грудня 2009 року № /2, від 16 лютого 2010 року №/3; стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ «Промзв'язок» витрат на правову допомогу, пов'язану із розглядом даної справи, у розмірі 10000,00 грн. (в редакції клопотання про збільшення позовних вимог та про компенсація судових витрат від 22 березня 2010 року №105).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2011 року позов був задоволений частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Оболонському районі м. Києва від 25 серпня 2009 року №/0, від 21 вересня 2009 року №/1, від 02 грудня 2009 року №/2, від 16 лютого 2010 року №/3. В задоволені іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ «Промзв'язок», посилаючись на те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2011 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2011 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Оболонському районі м. Києва була проведена камеральна перевірка податкового розрахунку земельного податку ВАТ «Промзв'язок» за період з 01 січня 2009 року по 03 серпня 2009 року, за результатами якої був складений акт № 2951/15-306 від 03 серпня 2009 року.

Камеральною перевіркою було встановлено, що позивачем не подано до податкового органу уточнюючий податковий розрахунок земельного податку за квітень - червень 2009 року та при визначенні розміру податкового зобов'язання із земельного податку за квітень - червень 2009 року ВАТ «Промзв'язок» не враховано вимоги пункту 2 рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 944/944 «Про врегулювання питання користування земельними ділянками в місті Києві», що призвело до заниження податкового зобов'язання по земельному податку на 189401,94 грн.

25 серпня 2009 року ДПІ у Оболонському районі м. Києва на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ВАТ «Промзв'язок» суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок у розмірі 198872,04 грн., у тому числі: 189401,94 грн. - за основним платежем, 9470,10 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарги були залишені без задоволення, а податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 21 вересня 2009 року №/1, від 02 грудня 2009 року №/2, від 16 лютого 2010 року №/3 на аналогічні суми податкових зобов'язань.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач правомірно обчислив суму земельного податку на 2009 рік із врахуванням ставки земельного податку, визначеної частиною 1 статті 7 Закону України «Про плату за землю», з урахуванням того, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року у адміністративній справі № 2а-332/10, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 вересня 2011 року, було визнано нечинним пункт 2 рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 944/944 «Про врегулювання питання користування земельними ділянками в місті Києві». Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що позивачем на обґрунтування розміру компенсації витрат на правову допомогу у заявленій сумі не було надано розрахунок заявленої ним суми із врахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року № 590.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, у період, який перевірявся, ВАТ «Промзв'язок» користувалось земельною ділянкою у місті Києві по пр-ту Червоних козаків, 6, площею 18581,75 м2, про що свідчить витяг з технічної документації № Ю-01130/2007 (арк. справи 12).

Як вбачається з акту перевірки, підставою для визначення позивачу податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: земельний податок слугував висновок податкового органу про неврахування позивачем затвердженого пунктом 2 рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 944/944 «Про врегулювання питання користування земельними ділянками в місті Києві» розміру орендної плати.

Розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, встановлені Законом України «Про плату за землю» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про плату за землю» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом. Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Абзацом 2 статті 63 Закону України «Про Державний бюджету України на 2009 рік» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що по сільськогосподарських угіддях та землях населених пунктів, грошову оцінку яких проведено і уточнено станом на 01 січня 2009 року, застосовуються ставки земельного податку, встановлені статтею 6 та частиною 1 статті 7 Закону України «Про плату за землю».

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про плату за землю» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у частинах п'ятій - десятій цієї статті та частині другій статті 6 цього Закону.

Згідно статті 23 Закону України «Про плату за землю» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Грошова оцінка земельної ділянки щороку станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, пунктом 2 рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 944/944 «Про врегулювання питання користування земельними ділянками в місті Києві» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було визначено, що з 01 квітня 2009 року плата за земельні ділянки (крім земель, які використовуються державними та комунальними підприємствами, установами, організаціями для ведення лісового господарства, для водогосподарських потреб, та земель, зайнятих зеленими насадженнями загального користування, житловим фондом, об'єктами інженерно-транспортної інфраструктури, крім присадибних і садових земельних ділянок, а також визначених Київською міською радою земельних ділянок, які використовуються підприємствами, що забезпечують життєдіяльність міста, та земельних ділянок, щодо яких Київською міською радою прийняті рішення про їх передачу у власність або в користування, але документи, що посвідчують права на такі земельні ділянки, не зареєстровані), які використовуються суб'єктами господарської діяльності, але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено (не переоформлено), справляється в розмірі мінімальної річної орендної плати за земельні ділянки, встановленої статтею 21 Закону України «Про оренду землі».

В свою чергу, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року у адміністративній справі № 2а-332/10, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 вересня 2011 року, було визнано нечинним пункт 2 рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 944/944 «Про врегулювання питання користування земельними ділянками в місті Києві».

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга не містить посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень згідно положень частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення судів попередніх інстанцій підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2011 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі міста Києва Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна