Справа № 226/2068/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м. Київ К/800/9247/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 06.12.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.01.2014р. у справі за її позовом до Димитровської міської ради про стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнень позовних вимог, про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі за період роботи з грудня 2005 року по червень 2006 року в сумі 18908,64 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість в сумі 14525,26 грн.

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 06.12.2013р., яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.01.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилась позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судами рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, судами встановлено, що постановою Димитровського міського суду Донецької області від 30.12.2005р., з урахуванням змін, внесених постановою апеляційного суду Донецької області від 31.03.2006р., позивача поновлено на посаді директора Димитровського центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді та стягнуто з Димитровського центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді на її користь 15146,64 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15.06.2002р. по 01.12.2005р. та 2000 грн моральної шкоди.

На виконання цього рішення суду розпорядженням міського голови Димитровської міської ради №136 від 22.06.2006р. позивача поновлено на посаді директора Димитровського центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді з 15.06.2002р.

Розпорядженням міського голови Димитровської міської ради №143 від 26.06.2006р. позивачу надана відпустка без збереження заробітної плати як інваліду ІІІ групи тривалістю 30 календарних днів з 26.06.2006р. по 26.07.2006р.

Розпорядженням міського голови Димитровської міської ради №193 від 23.08.2006р. позивача звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією Димитровського центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді з 23.08.2006р.

Розпорядженням міського голови Димитровської міської ради №280р від 30.10.2007р. внесено зміни в пункт 2 розпорядження №193 в частині виплати позивачу вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати за рахунок збільшення асигнувань по ЦССМ за рахунок вільних коштів на початок року.

Згідно записів у трудовій книжці вислуга років позивача в органах місцевого самоврядування станом на 22.06.2006р. складає 10 років 11 місяців 28 днів.

Відповідно до платіжних доручень від 28.08.2006р. №287, №297 позивачу виплачено вихідну допомогу та заробітну плату за липень-серпень 2006 року всього в розмірі 1890,99 грн.

Згідно платіжних доручень від 30.01.2009р. №№57, 58, 61, 63, 64 відповідач здійснив виплату позивачу заборгованості в розмірі 4383,38 грн, з якої 1194,20 грн вихідної допомоги при звільненні, 1457,28 грн компенсації за невикористану відпустку, 1997,55 грн середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, 922,63 грн і 170,60 грн заробітної плати за липень та серпень 2006 року, 364,77 грн заробітної плати за час вимушеного прогулу за грудень 2005 року.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заборгованість перед позивачем складається з середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.12.2005р. по 30.12.2005р., середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з січня по червень 2006 року, заробітної плати за липень-серпень 2006 року, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку і становить 6107,03 грн.

Оскільки відповідачем 28.08.2006р. виплачено позивачу суму 2276,52 грн. (до виплати 1890,99 грн.), 30.01.2009р. - 4383,38 грн, виплачені кошти індексації не підлягають, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено факт виплати відповідачем належних позивачу сум з врахуванням відповідної надбавки та відпрацьованих робочих днів, заборгованість перед позивачем відсутня, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Димитровського міського суду Донецької області від 06.12.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.01.2014р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський