Справа № 820/10368/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"17" грудня 2015 р. № 820/10368/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Приватного сільськогосподарського підприємства "ЯВІР"
до Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне сільськогосподарське підприємство "ЯВІР", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 13.05.2015 року № Богодухівської ОДПІ (Краснокутське відділення).

2. Стягнути з Богодухівської ОДПІ на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Явір", р/р 8 в AT "Райффайзен банк "Аваль", м. Київ, МФО 380805 судові витрати в сумі 2459,08 грн.

В обгрунтування позову зазначено, що на підставі в акту позапланової невиїзної перевірки №127/220/30895672 від 09 лютого 2015 року з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Оілспецекспорт» (код за 39246879) за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року Богодухівською ОДПІ (Краснокутське відділення) 20.02.2015 року було винесено податкове повідомленням - рішення № про сплату 109292 грн. 00 коп. податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій 136615 грн. 00 коп. застосованих за порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.209.2 ст. 209 Податкового кодексу України.

28.04.2015 р. №716/10/20-40-10-04-14 рішенням про результати розгляду скарги в порядку адміністративного оскарження, Головним управлінням ДФС у Харківській області від 28.04.2015 р. було скасовано податкове повідомлення - рішення від 20.02.2015 року № Богодухівської ОДПІ (Краснокутське відділення) в частині визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість (штрафні санкції) на суму 81 969 грн., в іншій частині вказане повідомлення-рішення залишено без змін.

Оскільки нове повідомлення-рішення відповідачем не було винесено, щоб не порушити строків адміністративного оскарження 08 травня 2015 р. позивачем було направило до Державної фіскальної служби України скаргу про перегляд податкового повідомлення - рішення № від 20 лютого 2015 р. Богодухівської ОДПІ, та рішення головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області «Про результати розгляду скарги» №716/10/20-40-1004-14 від 28.04.2015 р.

19 травня 2015 р. позивачем було отримано нове податкове повідомлення-рішення Богодухівської ОДПІ (Краснокутське відділення) від 13.05.2015 року №0 про сплату, за основним платежем 109292 грн. 00 коп. податку на додану вартість, та штрафних (фінансових) санкцій - 54646 грн. 00 коп., яке було винесено з врахуванням рішення ГУ Державної фіскальної служби у Харківській області.

27 травня 2015 р. позивачем було подано скаргу до Державної фіскальної служби України (вих. №268), яка згідно листа ДФС України від 11.09.2015 р. № 19430/6/99-99-10-01-01-25 «Про надання інформації» (вхід. №206 15.09.2015 р.) була залишена без розгляду.

Позивач з податковим повідомленням-рішенням №0 від 13.05.2015 року не погоджується, вважає його незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що податкове повідомлення-рішення №0 від 13.05.2015 року є законним та таким, що винесено в межах чинного законодавства України.

Судом встановлено, що працівниками БогодухівськоїОДПІ була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Приватного сільськогосподарського підприємства «Явір» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Оілспецекспорт» за період з 01.09.2014 по 30.09.2014 року.

За результатами перевірки було складено акт від 09.02.2015р. № 127/220/30895672 яким встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.209.2 ст. 209 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено:

заниження податку на додану вартість згідно спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства декларації з податку на додану вартість (скороченої) в періоді, перевірявся всього у сумі 109292 грн., у тому числі за вересень 2014 року в сумі 109292 грн.

використання суми ПДВ, які не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом всього у сумі 109292 грн., у тому числі за вересень 2014 року в сумі 109292 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № від 20.02.2015р. на загальну суму 245907 грн. в тому числі основний платіж - 109292 грн., штрафні санкції - 136615 грн.

28.04.2015 р. №716/10/20-40-10-04-14 рішенням про результати розгляду скарги в порядку адміністративного оскарження, Головним управлінням ДФС у Харківській області від 28.04.2015 р. було скасовано податкове повідомлення - рішення від 20.02.2015 року № Богодухівської ОДПІ (Краснокутське відділення) в частині визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість (штрафні санкції) на суму 81 969 грн., в іншій частині вказане повідомлення-рішення залишено без змін.

Оскільки нове повідомлення-рішення відповідачем не було винесено.

08 травня 2015 р. ПСП «Явір» направило до Державної фіскальної служби України скаргу про перегляд податкового повідомлення - рішення № від 20 лютого 2015 р. Богодухівської ОДПІ, та рішення головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області «Про результати розгляду скарги» №716/10/20-40-1004-14 від 28.04.2015 р.

19 травня 2015 р. підприємством було отримано нове податкове повідомлення-рішення Богодухівської ОДПІ (Краснокутське відділення) від 13.05.2015 року №0 про сплату, за основним платежем 109292 грн. 00 коп. податку на додану вартість, та штрафних (фінансових) санкцій - 54646 грн. 00 коп., яке було винесено з врахуванням рішення ГУ Державної фіскальної служби у Харківській області.

27 травня 2015 р. підприємство направило скаргу до Державної фіскальної служби України (вих. №268), яка згідно листа ДФС України від 11.09.2015 р. № 19430/6/99-99-10-01-01-25 «Про надання інформації» (вхід. №206 15.09.2015 р.) була залишена без розгляду.

Суд зазначає, що підставою для вище зазначених висновків відповідача в акті перевірки є його посилання на ту обставину, що за результатом аналізу наданих у відповідь на запит податкового органу пояснень та копій документів позивача, а також податкової інформації від податкових органів , яка свідчить про нереальність (безтоварність) господарських операцій по ланцюгах постачання та, відповідно , участь ПСП «Явір» у схемах ухилення від сплати податків ( Лист Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 05.11.2014р. №209/22-00/39246879 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ОІЛСПЕЦЕКСПОРТ» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.09.2014р. по 30.09.2014р.»; Довідка Вишгородської ОДНІ ГУ Міндоходів у Київській області від 25.09.2014р. №147/22-00/39246879 «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "ОІЛСПЕЦЕКСПОРТ" (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за серпень 2014р. »; Податкова інформація Маріупольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області від 17.11.2014р. №15598/7/05-19-22-01 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Компанія енергетичних систем» () за вересень 2014р.»), даних податкової звітності, інформаційних систем та баз даних встановлено наступне:

Господарська діяльність ТОВ «ОІЛСПЕЦЕКСПОРТ» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій.

За результатом отриманих результатів відпрацювання ТОВ «ОІЛСПЕЦЕКСПОРТ» встановлено, що придбання реалізованих товарно-матеріальних цінностей (наявні коди УКТ ЗЕД) не відбувалась, відповідно до інформації, що міститься в «Єдиному реєстрі податкових накладних». Крім того, за результатами аналізу Єдиного реєстру податкових накладних встановлено невідповідність груп придбаних та реалізованих товарів (робіт, послуг), що може свідчити про формальне оформлення первинних документів, в тому числі реєстрацію податкових накладних, без реального здійснення господарських операцій.

В ході перевірки на підставі отриманої інформації, та за результатом аналізу документів, наданих ПСП «Явір»на підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Оілспецекспорт» ( юд ) у вересні 2014р. було досліджено ланцюг постачання товару заданої номенклатури, а саме карбамід ( код товару згідно УКТ ЗЕД ) в кількості 4200 кг. та раундап ( код товару згідно УКТ ЗЕД ) в кількості 3650л. від ймовірних попередніх постачальників.

Проведеним аналізом Єдиного реєстру податкових накладних (АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» («Архів податкової звітності»)), а саме зареєстрованих податкових накладних, встановлено відсутність зареєстрованих ТОВ «Оілспецекспорт» податкових накладних щодо придбання товару номенклатури карбамід ( код товару згідно УКТ ЗЕД И 02101000) та раундап ( код товару згідно УКТ ЗЕД . Також згідно 1C (Податковий блок» - «Картка платника» - «Вантажно-митні декларації - імпорт» встановлено відсутність імпортованого товару та вантажно-митних декларацій щодо дослідження можливого імпортування даного товару .

Враховуючи вищевикладене, відповідач дійшов до висновку про неможливість документально ідентифікувати походження придбаного товару визначеної номенклатури по ланцюгу придбання як у вересні 2014р. так і в серпні 2014р., що вказує на відсутність товару даної номенклатури у постачальника та відповідно, неможливість його продажу позивачу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ПСП «Явір» є сілськогосподарським підприємством, суб'єктом спеціального режиму оподаткування 04 вересня 2014 року між ПСП "Явір" та ТОВ "Оілспецекспорт» було укладено договір купівлі-продажу №04-09/14 на поставку мінеральних добрив: Карбамід 4200 кг на загальну суму 352 800,00 грн. з ПДВ; та купівлі-продажу №15-09/14 на поставку,засобів захисту рослин: Раундап 3650 л на загальну суму 302950.00 гри. з ПДВ.

Згідно договору купівлі-продажу №04-09/14 від 04.09,2014 р. ПСП «Явір» транспортувало зі складу покупця з м. Київ власним транспортом: КАМАЗ НОМЕР_5, водій ОСОБА_2, 4200 кг мінеральних добрив - Карбамід. Даний факт підтверджується подорожнім листом, товаро-транспортною накладною від 04 вересня 2014 p.. видатковою накладною №409/001 від 04.09.2014 p., податковою накладною №4 від 04.09.2014 р.

Даний товар було оприбутковано на складі підприємства комірником ОСОБА_3, що підтверджується приходним ордером №2 від 4.09.2014 p., карткою складського обліку матеріалів від 04.09.2014 р.

Зі складу підприємства карбамід було отримано головним агрономом Дрозд М.П. в кількості 4200 кг з метою живлення грунту, перевезення здійснювалось автомобілем КАМАЗ НОМЕР_5, водій ОСОБА_2, в підтвердження надаємо накладну № 1 (внутрігосподарського призначення) від 08.09.2014 р. та № 2 про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин від 30.09.2014 р.

Згідно договору купівлі-продажу №15-09/14 від 04,09.2014 ре ПСП «Явір» транспортувало зі складу покупця з м. Київ власним транспортом: КАМАЗ НОМЕР_5, водій ОСОБА_2, 3650 л гербіциду - Раундап.

Даний факт підтверджується подорожнім листом, товаро-транспортною накладною № 124 від 12 вересня 2014 p., видатковою накладною №1209/008 від 12.09.2014 p., податковою накладною №33 від 12.09,2014 р.

Даний товар було оприбутковано на складі підприємства комірником ОСОБА_3, що підтверджується приходним ордером №1 від 12,09,2014 p., карткою складського обліку матеріалів від 12.09.2014 р.

Зі складу підприємства гербіцид Раундап було отримано головним агрономом Дрозд М.П. 16.09.2014 р. в кількості 1825 л та 19,09,2014 р. в кількості 1825 л, з метою внесення в грунт, перевезення здійснювалось автомобілем КАМАЗ НОМЕР_5, водій ОСОБА_2, в підтвердження надаємо накладні №2, №3 (внутрігосподарського призначення) та акт №1 про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин від 30.09.2014 р.

Оплата за товар була здійснена шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями та виписками банку.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладені правочини між позивачем та ТОВ "Оілспецекспорт» є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених робіт свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вважає за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд також вважає за необхідним зазначити, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Таким чином, на думку суду, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ "Оілспецекспорт» не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач правомірно на підставі вищенаведених первинних документів включив до складу валових витрат та податкового кредиту витрати по взаємовідносинам з ТОВ "Оілспецекспорт».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 13.05.2015 року винесені Богодухівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області з порушенням норм чинного законодавств України, а отже підлягають скасуванню.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного сільськогосподарського підприємства "ЯВІР" до Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 13.05.2015 року.

Стягнути з Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "ЯВІР" (р/р 8 в AT «Райффайзен банк «Аваль», м. Київ, МФО 380805) сплачений судовий збір у сумі 2459 (дві тисячі чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 18 грудня 2015 року.

Суддя Спірідонов М.О.