Справа № 22-а-21571/11
Суддя: Митрофанова Л.В.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.2 (1) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

розглянувши у м. Кривому Розі в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інлулецької районної у місті ОСОБА_1 ради на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2009 року за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інлулецької районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2009 року позивач ОСОБА_2В звернувся із позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради (надалі УПСЗН ) про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої одноразової допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії і на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. (надалі Закон) УПСЗН повинно виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплат.

Вказуючи на те, що відповідач у період 2007, 2008, 2009 років виплачував йому допомогу на оздоровлення не в повному обсязі, просив суд визнати протиправними дії УПСЗН стосовно відмови виплатити одноразово допомогу на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки та стягнути з УПСЗН на його користь недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 та 2009 роки у розмірі 7750грн.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради стосовно відмови позивачу у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2009 рік.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інлулецької районної у місті ОСОБА_1 ради нарахувати та сплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2009 рік, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням тих виплат, які були проведені позивачу у розмірі 3025грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування постанови суду та прийняття нової постанови у звязку із порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд не взяв до уваги, що УПСЗН не може бути відповідачем по справі, оскільки є розпорядником коштів другого рівня і тому його можливо залучити по справі як третю особу, оскільки кошти за відповідними програмами надходять на рахунок головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації з Мінпраці України, а потім головне управління розподіляє фінансування по управлінням міст та районі.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що постановою КМУ від 12.07.2005р. за №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено розмір компенсації в сумі 100грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПСЗН підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності факту протиправної бездіяльності відповідача відносно виконання у 2009 році ним приписів ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення прав позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, на своєчасне нарахування та отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідну суму на його користь.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо отримання допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 роки в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, суд першої інстанції виходив із пропуску позивачем річного строку для звернення до суду визначений ст. 99 КАС України.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування на 2007, 2008 та 2009 роки норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС другої категорії у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. При цьому, ч.3 ст. 48 Закону встановлює, що розмір мінімальної зарплати визначається на момент її виплати.

Ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Оскільки Кабінетом Міністрів у 2009 році на виконання ст. 71 цього Закону рішення не приймались, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до довідки № 2967 від 27.08.2009 року, наданої відповідачем (а.с. 6), щорічна допомога на оздоровлення виплачена позивачу за 2009 рік 09.04.2009 року в сумі 33,90грн. (частково) та 12.05.2009р. у розмірі 66,10грн. (доплата), разом в сумі 100грн. тобто у розмірі меншому, ніж визначено ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи те, що розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення за 2009 рік у відповідності до ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» складає 605 грн., то сума недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, з урахуванням проведених виплат, становить: 605грн. х 5 100 грн. = 2925 грн.

У звязку з чим, доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі 100 грн., який визначений п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року є необґрунтованими, оскільки вказаний нормативний акт суперечить положенням ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка має пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Безпідставними вважає колегія суддів й доводи УПСЗН стосовно того, що останнє є неналежним відповідачем у справі, оскільки п.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 936 від 20.09.2005 р. визначено, що виплата таких компенсацій та допомоги провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яким в даному випадку є Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, на обліку в якого перебуває позивач.

Постанова суду щодо відмови у задоволенні позову про отримання допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 роки не оскаржується.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу відхилити.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: