Справа № 543/908/15-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 р.Справа № 543/908/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Чалого І.С.
Суддів: Зеленського В.В. , П`янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області на постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 13.10.2015р. по справі № 543/908/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області
про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області, в якому просила:
визнати рішення Управління праці та соціального захисту населення Оржицької РДА від 02 серпня 2015 року № 007251 про відмову у призначення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг протиправним;
зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Оржицької районної державної адміністрації призначити їй субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 15 червня 2015 року;
стягнути з Державного бюджету України на її користь судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.
Постановою Оржицького районного суду Полтавської області від 13.10.2015 року позов задоволено. Визнано рішення Управління праці та соціального захисту населення Оржицької РДА від 02 серпня 2015 року № 007251 про відмову у призначення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг протиправним. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Оржицької районної державної адміністрації призначити їй субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 15 червня 2015 року. Стягнуто з Державного бюджету України на її користь судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 13.10.2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені адміністративного позову в повному обсязі.
Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, викладено свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 13.10.2015 року без змін.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Сторонами надані заяви про розгляд справи без їх участі.
Виходячи з приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 та члени її сім`ї: чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_3 перемістилися з тимчасово окупованої території України до АДРЕСА_1 , де після звернення до Управління праці та соціального захисту населення Оржицької районної державної адміністрації вони були взяті на облік як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с. 6-9).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачаться, що позивач ОСОБА_4 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на який виникло на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2015 року (а.с. 10).
29.04.2015 року позивач уклала договір про надання послуг з газопостачання з ПАТ «Лубнигаз». 30.04.2015 року між позивачем та Оржицькою філією ПАТ «Полтаваобленерго» був укладений договір про користування електричною енергією. На імя ОСОБА_1 відкрито відповідні особові рахунки (а.с. 11-13).
15 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги на домогосподарство в АДРЕСА_1 , власником якого є вона, додавши до заяви декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с. 14-15).
З повідомлення про надання субсидій № 007251 від 02.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 не призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 квітня 2015 року з тих підстав, що сімя проживає в будинку без реєстрації (а.с. 16).
Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивач відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 та Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно абзацу 1 п. 3 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1997 року № 1050, зі змінами та доповненнями (далі - Положення), призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється Управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення).
Право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду, в тому числі у гуртожитках, - на оплату користування житлом; приватного житлового фонду та фонду житлово-будівельних (житлових) кооперативів - на оплату утримання житла; житлового фонду незалежно від форм власності - на оплату комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.
Відповідно до пункту 6 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21жовтня 1995 № 848, субсидія призначається уповноваженому власнику (співвласнику) житла, наймачу державного та громадського житлового фонду, членові житлово-будівельного (житлового) кооперативу, власнику (співвласнику) житлового приміщення, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 зверталась до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги на домогосподарство в АДРЕСА_1 , власником якого є вона, додавши до заяви декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» абзац сьомий, який визначає що таке є реєстрація місця проживання або місця перебування особи, викладено в такій редакції: «реєстрація місця проживання або місця перебування особи внесення відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси одного житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, військової частини до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб (далі орган реєстрації)».
Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на

облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.
Згідно із ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб», територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), проставляє у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітку про реєстрацію місця проживання. Відмітка про реєстрацію місця проживання внутрішньо переміщеної особи не вноситься до її паспортного документа.
В матеріалах справи містяться довідки від 12.15.2015 року, 15.05.2015 року ОСОБА_1 та чоловіка ОСОБА_2 про взяття на облік як осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції де на зворотній стороні є відмітка про реєстрацію місця перебування.(а.с. 6-9)
Відповідно до рт. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Крім того, пп. 5 п. 5 Положення передбачена єдина підстава для відмови у призначенні субсидії, а саме якщо будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень.
При цьому, Управління праці та соціального захисту населення Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області зазначає, що саме відсутність реєстрації у будинку, а також відсутність права на звернення за субсидією стали підставами до відмови у призначенні позивачу субсидії.
Проте Положення про призначення субсидії не містить такої підстави для відмови у призначенні житлової субсидії, як проживання у будинку без реєстрації.
Отже, на підставі викладеного, колегія суддів вважає, що відмова у призначенні житлової субсидії на підставі того, що сім`я ніби то проживає в будинку без реєстрації, є неспроможною, а відтак відповідача твердження, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права - необґрунтованими.
На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 13.10.2015р. по справі № 543/908/15-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Зеленський В.В. П`янова Я.В.