Справа № 22-а-20554/11
Суддя: Зубакова В.П.
Дата ухвалення: 2011-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.1 (Ш ) суддя Бутенко М.В.
Суддя -доповідач Зубакова В.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Зубакової В.П.,

суддів - Неклеси В.І., Остапенко В.О.,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області на рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області про перерахування та виплату державної соціальної допомоги «дітям війни», -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області (надалі УПФУ) про перерахування та виплату державної соціальної допомоги «дітям війни», посилаючись на те, що йому, як дитині війни, у відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 2006 по 2010 роки відповідачем не виплачується щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в сумі 5403,20 грн.

Просив суд поновити пропущений строк для звернення до суду, так як про своє порушене право дізнався лише після його висвітлення в засобах масової інформації Рішенням Конституційного Суду України від 07.07.2007 року, яке було опубліковано в «Віснику Конституційного Суду України» №4 від 07.11.2007 року та просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату невиплачену йому щомісячну соціальну державну допомогу передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2006 року по лютий 2010 рік в сумі 5403,20 грн..

Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2010 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області про перерахування та виплату державної соціальної допомоги дітям війни задоволено частково.

Визнано дії ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 надбавки до пенсії як дитині війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та за період з 01.01.2009 року по 28.02.2010 року незаконними.

Зобовязано ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 820,54 грн., за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в сумі 682,65 грн., за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в сумі 1195,65 грн. та за період з 01.01.2010 року по 28.02.2010 року в сумі 317,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач УПФУ ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни після відновлення Рішенням Конституційного Суду України дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в попередній редакції, неможливість застосування показника мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин, правомірність його дій відносно виплати допомоги особам, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у відповідності до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530.

У звязку з прийняттям Верховною Радою України Закону України №2748-VI «Про внесення змін до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами», який набрав чинності з 30 грудня 2010 року, яким зокрема встановлюється, що апеляційні скарги щодо спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання чинності Законом України від 02.12.2010р. №2748 «Про внесення змін до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, передані відповідним апеляційним судам згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 18.02.2010р. №1691VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цими апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з»явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга відповідача УПФУ в Криворізькому районі Дніпропетровської області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач народилася 16.01.1942 року та відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення та відповідною відміткою в ньому (а.с. 5-6).

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з доведеності факту незаконної бездіяльності відповідача відносно виконання приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 28.02.2010 року, що призвело до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок пенсії позивачу у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідні суми на його користь з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-IV дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема п. 12 ст. 71, було зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року 6-рп/2007 по справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, з 01 січня 2007 року по 08 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а починаючи з 09 липня 2007 року знову діє положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено підвищення пенсії дітям війни на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Зазначені зміни набрали чинності з 01 січня 2008 року.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 по справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004 року чинна й на 2009 та 2010 роки.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин у звязку з поширенням на них дії однакових юридичних актів, та враховуючи те, що в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року відповідач не здійснював перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії позивача, як дитині війни, а з 01.01.2008 року здійснював нарахування та виплату підвищення до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 28.05.2008 року - в розмірі, визначеному п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530, а саме: з 01.01.2008 року 47 грн., з 01.04.2008 року 48,10 грн., з 01.07.2008 року 48,20 грн., з 01.10.2008 року по 31.01.2010 року 49,80 грн., (а.с.11-12), дійшов вірного висновку про дію в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 28.02.2010 року приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004 року й обґрунтовано визнав бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії за вказані періоди незаконною.

Визначаючи розмір щомісячного підвищення до пенсії, який повинен нараховувати та сплачувати відповідач на користь позивача, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно застосував розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч.1 ст. ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, встановленого чинним законодавством на кожний бюджетний рік, зокрема ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» та ч.5 ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної зарплати».

У звязку з цим, доводи відповідача щодо неврегульованості на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Безпідставними вважає колегія суддів й доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати підвищення до пенсії в розмірі, визначеному п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530, з огляду на те, що вказаний нормативний акт суперечить діючим положенням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які мають пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок підвищення до її пенсії як дитині війни з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та за період з 01.01.2009 року по 28.02.2010 року,

Не може погодитись колегія суддів з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 грошових сум недоплати з огляду на те, що відповідно до положень ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Адміністративний суд повинен визнавати дії суб`єктів владних повноважень незаконними і зобов`язувати відповідачів провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум, так як, згідно з п. 2.2 п.п. 6.6 Положення про ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, відповідач відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші види виплати відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 820,54 грн., за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в сумі 682,65 грн., за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в сумі 1195,65 грн. та за період з 01.01.2010 року по 28.02.2010 року в сумі 317,40 грн. підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.1 ст. 201 КАС України з ухваленням нової постанови в цій частині.

Враховуючи наявність порушення прав позивача, з огляду на те, що позивачем заявлені позовні вимоги про визнання неправомірною бездіяльності та зобов»язання відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком і забезпечити її виплату на користь позивача, колегія суддів приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача, шляхом зобовязання ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та за період з 01.01.2010 року по 28.02.2010 року згідно зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст, 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення не оскаржується.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального закону, й підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 - 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Центрально - Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_1 Пенсійного Фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області на користь на користь ОСОБА_2 недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 820,54 грн., за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в сумі 682,65 грн., за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в сумі 1195,65 грн. та за період з 01.01.2010 року по 28.02.2010 року в сумі 317,40 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

Зобовязати ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та за період з 01.01.2010 року по 28.02.2010 року згідно зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст, 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом.

Суддя-доповідач: ОСОБА_3