Справа № 591/6829/15-а
Суддя: Прокудіна Н. Г.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/6829/15-а
Провадження № 2-а/591/371/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Прокудіної Н.Г.

при секретарі Різниченко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради , третя особа : Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації про визнання протиправними дій, визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом і позовні вимоги мотивує тим, що вона звернулась до управління соціального захисту населення Сумської міської ради з заявою про встановлення статусу інваліда війни, видачу їй посвідчення інваліда, при цьому вона надала всі необхідні документи, але їй було відмовлено, а тому просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача видати ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни, встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення і нагрудний знак згідно п.7, 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інваліді війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302 .

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача - Управління соціального захисту населення Сумської міської ради в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. В письмовому запереченні просить в позові відмовити за необґрунтованістю вимог.

Представник третьої особи в справі Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації в судове засідання не зявився, в письмовій заяві та наданих суду документах підтримав вимоги позивача, мотивуючи це тим, що дійсно позивач був залучений до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань цивільної оборони (а.с.88).

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на момент аварії на Чорнобильській АЕС проживала в м. Чорнобиль та працювала на Чорнобильській швейній фабриці, працівники якого за рішенням урядової комісії, були залучені до виконання робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в складі зведеного територіального невоєнізованого формування Цивільної оборони. Це підтверджується копією трудової книжки позивача, копією табеля про виконувану роботу (а.с. 13-16, 18-22).

З наведених документів вбачається, що в період з 29 квітня 1986 року по 30 квітня . 1986 року, з 01 травня 1986 року по 2 травня 1986 року ОСОБА_1

приймала участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування цивільної оборони Чорнобильського району і була залучена до виконання заходів ЦО по локалізації джерела радіоактивного забруднення, а саме по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (погрузка піску) . Наведені обставини підтверджуються і довідкою, виданою ГУ з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА (а.с. 17).

Невоєнізовані формування ЦО району виконували поставленні завдання в карєрах по навантаженню піску в мішки.

Внаслідок виконуваних позивачем робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та є учасником ліквідації аварії, що підтверджується копією посвідчення та вкладкою до нього (а.с. 9).

Крім того, експертним висновком та копією довідки МСЕК (а.с. 11, 12) підтверджена та обставина, що ОСОБА_1 має ІХС: кардіосклероз. Фібріляція передсердь, пароксизмальна форма А-V блокада ІІ ст.. Екстрасистолічна аритмія. СНІІА ст.. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Це захворювання, повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Крім того, внаслідок цього захворювання, повязаного з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС позивачу встановлена третя група інвалідності.

Достовірність цих обставин підтверджується копією посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, серії А № 158199 С, виданого ОСОБА_1 30 грудня 2014 року та копією вкладки до цього посвідчення (а.с. 9), копією довідки профільної медико-соціальної експертної комісії серія 10 ААВ № 925143 від 12 грудня 2014 року (а.с. 9).

Таким чином, наведені докази переконливо говорять про те, що ОСОБА_1 виконувала роботи в складі невоєнізованого формування ЦО Чорнобильського району в період з 29 по 02 травня 1986 року, має статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС і внаслідок цих виконуваних робіт має захворювання, що слугувало підставою для встановлення групи інвалідності.

П. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту передбачає, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань ЦО, які стали інвалідами внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

З огляду на наведене, вимоги позивача в частині зобовязання встановлення статусу інваліда війни у відповідності до наведеної норми закону є обґрунтованими та доведеними і підлягають задоволенню.

Заперечення позивача щодо суті спору (а.с. 94-95) суд вважає необґрунтованими, оскільки в них відповідач посилається на розяснення Міністерства праці та соціальної політики, які, по-перше, носять рекомендований характер і не є нормативним актом, а по-друге, заперечення відповідача спростовуються наведеними вище доказами, наданими позивачем.

Посилання на ту обставину, що позивачу необхідно встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, щодо перебування позивача у складі формувань ЦО, і лише після цього звертатись з пропозицією про встановлення статусу інваліда війни.

Таке посилання суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не можуть розглядатись судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни тощо. Враховуючи те, що з поданих відповідачем заперечень фактично вбачається невизнання ним перебування ОСОБА_1 у складі формувань ЦО, а отже вбачається спір про право, що і є предметом розгляду цієї адміністративної справи, тому суд і вважає, що право позивача підлягає захисту судом шляхом вирішення поданого відповідного адміністративного позову.

Всі інші обставини, на які посилається відповідач в своєму запереченні не підтверджені доказами, а також не спростовують та не виключають обставин, доведених доказами, наданими позивачем на обґрунтування його вимог.

В задоволенні інших вимог позивача належить відмовити в звязку з їх необґрунтованістю, а також тим, що встановлення відповідного статусу позивачу інваліда війни, не потребує захисту в судовому порядку вимог, повязаних невидачею йому посвідчення інваліда війни та нагрудного знаку. Ці дії відповідача можуть бути предметом оскарження лише після набрання рішення суду законної сили, щодо встановлення йому цього статусу та послідуючої за цим відмови відповідача видати посвідчення та нагрудний знак.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити частково .

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Сумської міської радищодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни, відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради встановити ОСОБА_1, статус інваліда війни, відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь держави 487,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня ї ї проголошення.

Повний текст виготовлено та підписано 21 грудня 2015 року.

Суддя