Справа № 22-а-21457/11
Суддя: Даценко Л. М.
Дата ухвалення: 2011-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Іванової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Згурівському районі Київської області на рішення Згурівського районного суду Київської області від 18 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Згурівському районі Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом про визнання дій протиправними, проведення перерахунку, виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, які передбачені ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є інвалідом другої групи з 19 лютого 2007 року внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, та одержує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним законом. Оскільки відповідач відмовив провести відповідний перерахунок зазначених пенсій, то просив суд визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 1. Зобовязати відповідача провести перерахунок і виплату державної пенсії, яка не може бути нижчою ніж вісім мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. ст. 49, 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 травня 2007 року.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 18 червня 2010 року уточнені позовні вимоги задоволено частково, визнано дії відповідача неправомірними та зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачеві з 1 травня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 30 квітня 2009 року, з урахуванням раніше здійснених виплат державної пенсії як інваліду другої групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь держави 3,40 грн. судового збору та на користь позивача 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду, залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи з 19 лютого 2007 року внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, перебуває на обліку в УПФУ у Згурівському районі Київської області і отримує пенсію по інвалідності другої групи внаслідок захворювання, повязаного з впливом наслідків аварії на ЧАЕС.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року з наступними змінами та доповненнями та прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачених наведеними вище статтями, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком не поширюються на спірні правовідносини, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з УПФУ у Кагарлицькому районі Київської області на користь держави 3,40 грн. судових витрат та щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору.

Також колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо зобовязання відповідача виплатити на користь позивача державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю починаючи з 01 травня 2007 року, враховуючи положення ст. 99 КАС України, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 визнано неконституційними деякі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік» та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 09 липня 2007 року.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування постанови в частині стягнення з УПФУ у Згурівському районі Київської області судових витрат та зміні в частині періоду стягнення.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Згурівському районі Київської області задовольнити частково.

Скасувати рішення Згурівського районного суду Київської області від 18 червня 2010 року в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України у Згурівському районі Київської області на користь держави 3,40 грн. судових витрат та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 37 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

Змінити рішення Згурівського районного суд Київської області від 18 червня 2010 року в частині періоду нарахування та стягнення державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю починаючи з 01 травня 2007 року.

Зобовязати Управління пенсійного фонду у Згурівському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію як інваліду другої групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком з 09 липня 2007 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді