Справа № 165/2925/13-а,2-а/165/95/14
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 р. Справа № 876/1191/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 26 грудня 2014 року у адміністративній справі №165/2925/13а, 2а-/165/95/14 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити пенсію за віком,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити пенсію за віком.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 26 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Нововолинську про визнання дій щодо невиплати їй призначеної пенсії за віком з 02 серпня 2004 року неправомірними та зобов'язання виплатити їй пенсію за віком за період 01 серпня 2005 року по 10 червня 2008 року відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що для отримання одночасно позивачем пенсії за віком та довічного грошового утримання судді за період з 01 серпня 2005 року по 10 червня 2008 року відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 02 серпня 2004 року ОСОБА_1 вперше було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на підставі її заяви від 26 серпня 2004 року.

З 01 жовтня 2004 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 16 вересня 2004 року було припинено виплату пенсії за віком у зв'язку з призначенням щомісячного грошового утримання відповідно до Закону України «Про статус суддів».

На підставі листа територіального управління судової адміністрації у Волинській області №887/2-26 від 11 жовтня 2004 року позивачу було поновлено виплату пенсії за віком у зв'язку з відмовою у призначенні щомісячного грошового утримання. Листом територіального управління судової адміністрації у Волинській області №634/2-30 від 15 липня 2005 року повідомлено про поновлення виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання відповідно до Закону України «Про статус суддів» на виконання рішення суду з 01 жовтня 2004 року. У зв'язку з цим виплату пенсії за віком було припинено

Згідно абзацу 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Законів України «Про статус суддів» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 вищевказаного Закону особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що підстави для отримання одночасно позивачем пенсії за віком та довічного грошового утримання судді за період з 01 серпня 2005 року по 10 червня 2008 року відсутні, а посилання позивача на ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 26 грудня 2014 року у адміністративній справі №165/2925/13а, 2а-/165/95/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс