Справа № 815/2594/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2594/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токмілової Л.М.,

за участю: секретаря Мороз А.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Науково-технічної виробничої фірми Промсервіс у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеські області про визнання протиправними дії, визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Науково-технічної виробничої фіми Промсервіс у формі товариства з обмеженою відповідальністю (надалі НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ або позивач) до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеські області (надалі ДПІ у Приморському районі або відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії ДПІ у Приморському районі м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області щодо проведення документальної перевірки Науково-технічної виробничої фірми Промсервіс у формі товариства з обмеженою відповідальністю із порушенням п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України; визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області від 30.04.2015р. № та №.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято за результатами проведення перевірки на підставі Наказу ДПІ у Приморському районі про проведення перевірки від 27.03.2015р. №417 про проведення позапланової документальної виїзної перевірки за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р. Однак позивач не допустив посадових осіб податкового органу до проведення перевірки а період з 01.01.2012р. по 30.09.2013р. (оскільки господарські відносини в період з 01.01.2012р. по 30.09.2013р. були обєктом попередньої перевірки) та оскаржив даний наказ у цій частині. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2015р. даний наказ скасовано в частині перевірки за період з 01.01.2012 року до 30.09.2013 року. При цьому, не допустивши перевіряючих до проведення перевірки за період з 01.01.2012р. по 30.09.2013р., позивач не надавав жодних первинних документів щодо господарської діяльності позивача за вказаний період, а відтак висновки акту перевірки ґрунтуються на даних попередніх перевірок позивача. При цьому висновки про порушення податкового законодавства, допущені позивачем у періоді з 01.01.2012 року до 30.09.2013р., спростовано рішенням суду по справі №815/2105/14.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених письмових запереченнях. Так представник відповідача зазначив, що перевірку проведено відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням наданих документів та податкової інформації, отриманої стосовно підприємств-контрагентів позивача, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими.

Заслухавши думки представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ зареєстровано 18.08.1999р., основним видом економічної діяльності підприємства є виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устатковання (Т.2, а. с. 125-126).

НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ зареєстровано платником податку на додану вартість 09.09.1999р. (згідно ОСОБА_3 №960 з реєстру платників податку на додану вартість) (Т.2, а. с. 127).

Судом встановлено, що на виконання постанови старшого слідчого з ОВС четвертого ВКР СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області майора податкової міліції ОСОБА_4 від 26.02.2015р. про призначення документальної позапланової виїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів (обовязкових платежів) та на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 24.03.2015р. №273 (Т.2, а. с. 148-150), Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області видано наказ №417 від 27.03.2015р., яким організовано проведення документальної позапланової виїзної перевірки НТВФ Промсервіс у формі ТОВ () з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року по взаємовідносинам з ТОВ Евертонбуд (), ТОВ МЮРТ (), ТОВ Полістер (), ТОВ Робатех (), ТОВ Нерасофт (), ТОВ Ремайгер (), ТОВ Неопрокс (), ТОВ Никотек (), ТОВ Лоокин (), ТОВ Макмирор (), ТОВ Тексоник () з 27.03.2015 року на 5 робочих днів (Т.2, а. с. 147).

ОСОБА_5 перевірки від 09.04.2015р. №2484/15-53-22-04/30542824 (надалі ОСОБА_5 перевірки) в період з 27.03.2015р. по 02.04.2015р. ДПІ у Приморському районі проведено документальну позапланову виїзну перевірку НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства України а період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р. по взаємовідносинам з ТОВ «ЕВЕРТОНБУД» (), ТОВ «МЮРТ» (), ТОВ «ПОЛІСТЕР» (Код ), ТОВ «РОБАТЕХ» (), ТОВ «НЕРАСОФТ» (), ТОВ «РЕМТАЙГЕР» (), ТОВ «НЕОПРОКС» (код ЄДПОУ 38395466), ТОВ «НИКОТЕК» (), ТОВ «ЛООКИН» (), ТОВ «МАКМИРОР» (), ТОВ «ТЕКСОНИК» () (Т.1, а. с. 11-58).

На підставі ОСОБА_5 перевірки ДПІ у Приморському районі прийнято податкові повідомлення рішення № від 30.04.2015р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 3370259,00 грн. (Т.1, а. с. 59) та № від 30.04.2015р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у сумі 3427023,00 грн. (Т.1, а. с. 60).

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, у тому числі щодо підстав, умов та порядку проведення перевірок, регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 20.1.4 ст. 20 ПКУ встановлено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених ПК України.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місце знаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

ОСОБА_5 з п.78.4 ст.78 ПКУ про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 78.5 ст.78 визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПКУ (в редакції чинній на момент проведення перевірки) посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

ОСОБА_5 з п.81.2 ст.81 у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

ОСОБА_5 з п. 81.3 ст. 81 ПК України під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Отже, як вбачається з наведених норм законодавства, посадові особи мають право приступити до проведення перевірки лише за умови наявності підстав для її проведення, предявлення копії наказу, направлення та службових посвідчень.

З матеріалів справи вбачається, що директору НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ вручено копію наказу про проведення перевірки, направлення на перевірку та предявлено службове посвідчення, що підтверджується відповідними відмітками вказаних документах (Т.2, а. с. 147, 151).

Що стосується тверджень представника позивача про недопуск посадових осіб до проведення перевірки НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ за період з 01.01.2012р. по 30.09.2013р., суд вказує, що недопущення посадових осіб до проведення перевірки згідно вимог чинного податкового законодавства повинно виявлятися у відмові від отримання копії наказу та направлення та складання у такому випадку посадовими особами контролюючого органу акту, який засвідчує факт відмови.

Враховуючи, що представником позивача отримано від посадових осіб контролюючого органу документи, які дають право на проведення перевірки, суд вважає, що відповідач мав право приступити до її проведення.

Крім того, з письмових відміток про отримання наказу та направлення на перевірку, зроблених власноручно представником НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ, жодним чином не вбачається, що представник позивача заперечував проти проведення перевірки за період з 01.01.2012р. по 30.09.2013р.

При цьому позивач, не погоджуючись із наказом про проведення перевірки саме в частині перевіряємого періоду з 01.01.2012р. по 30.09.2013р., оскаржив його до суду та постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1886/15 від 23.04.2015р. визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 27.03.2015 року №417 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки НТВФ Промсервіс у формі ТОВ в частині перевірки за період з 01.01.2012р. до 30.09.2013р.

Однак постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2015р. постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015р. скасовано та прийнято у справі нову постанову, якою у задоволенні позову Науково-технічно виробничої фірми Промсервіс у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування наказу відмовлено.

Таким чином, наказ Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 27.03.2015 року №417 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки НТВФ Промсервіс у формі ТОВ є чинним.

Пунктом 78.2 ст. 78 ПК України встановлено, що обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження. Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Як зазначено в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2015р., яка набрала законної сили з моменту ї проголошення, у резолютивній частині постанови слідчого від 26.02.2015р. визначено період проведення перевірки з 01.01.2012р. по 31.12.2014р. та встановлено чіткий перелік контрагентів, взаємовідносини з якими необхідно перевірити податковим органом, а саме ТОВ Евертонбуд (), ТОВ МЮРТ (), ТОВ Полістер (), ТОВ Робатех (), ТОВ Нерасофт (), ТОВ Ремайгер (), ТОВ Неопрокс (), ТОВ Никотек (), ТОВ Лоокин (), ТОВ Макмирор (), ТОВ Тексоник (). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем в період з 21.11.2013р. по 29.11.2013р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.201р. по 30.09.2013р., за результатами якої складено акт від 06.12.2013р. № 3200/15-33-22-04/30542824. З вищезазначеного акту перевірки вбачається, що податковим органом досліджувалися господарські відносини позивача з підприємствами-постачальниками, зокрема, викладені відомості по взаємовідносинам позивача з ПП РІЕКС (), ПП БЕРІК (), ТОВ МЮРТ (), ТОВ ЕВЕРТОНБУД (), ТОВ СНАБАГРО (), у період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року. Також, позивачем надано довідку про результати позапланової виїзної документальної перевірки з питань перевірки фінансово-майнових операцій з метою запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом за період з 01.01.2012р. по 30.06.2014р., що проводилася з 15.08.2014р. по 21.08.2014р., згідно якого перевірялися фінансові операції позивача з ТОВ МЮРТ (), ТОВ СНАБАГРО (), ТОВ ЕВЕРТОНБУД (), ТОВ Нерасофт (), ТОВ Ремайгер (), ТОВ ТД Орлан (), ТОВ Аверс груп ЛТД (). Проте, в зазначених матеріалах справи відсутні будь-які відомості по взаємовідносинам позивача з ТОВ Полістер (), ТОВ Робатех (), ТОВ Неопрокс (), ТОВ Никотек (), ТОВ Лоокин (), ТОВ Макмирор (), ТОВ Тексоник (). В даному випадку, слідчий окреслив чіткий предмет перевірки, а саме вказав перелік контрагентів, взаємовідносини позивача з якими, у своїй більшості, не досліджувалися податковим органом у попередніх перевірках, проте саме зазначені відомості по зазначеним контрагентам необхідні слідчому для розслідування кримінальної справи, тому предмет спірної перевірки суттєво відрізняється від предмету попередніх перевірок, а сама перевірка має більший податковий період ніж попередні.

З наведеного вище суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог у частині визнання протиправними дії відповідача щодо проведення документальної перевірки Науково-технічної виробничої фірми Промсервіс у формі товариства з обмеженою відповідальністю із порушенням п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України.

Що стосується правомірності оскаржуваних НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ податкових повідомлень-рішень, то суд зазначає наступне.

Як вказано у висновках ОСОБА_5 перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані ППР, перевіркою встановлено порушення п.44.1 ст.44, п. 138.2, п.138.4 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 2284682,00 грн., у тому за півріччя 2012 року на 692950,00 грн., за три квартали 2012р. 979330,00 грн (у т. ч. третій квартал 2012 року на 286380,00 грн.), за 2012 рік на 1482918,00 грн. (у т. ч. IV кварталі 2012 року 503588,00 грн.), 2013 рік на 801764,00 грн., а також порушення п. 44.1 ст.44, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплат ідо бюджету всього у сумі 2246839,00 грн., у тому числі за квітень 2012 року на 202973,00 грн., за травень 2012 року на 223782,00 грн., за червень 2012 року на 223772,00, за липень 2012 року 135233,00, за серпень 2012 року на 137509,00 грн., за грудень 2012 року на 479608,00 грн., за січень 2013 року 298179,00 грн., за серпень 2013 року на 424983,00 грн., за вересень 2013 року на 120800,00 грн.

Як зазначено в ОСОБА_5 перевірки, проведеним аналізом встановлено ознаки відсутності факту реального здійснення господарських операцій НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ з ТОВ «ПОЛІСТЕР» з підприємствами ТОВ «НЕРАСОФТ», ТОВ «НИКОТЕК», ТОВ «РЕМТАЙГЕР» та ТОВ «ПОЛІСТЕР».

Зі змісту ОСОБА_5 перевірки вбачається, що до такого висновку посадові особи ДПІ у Приморському районі дійшли, з огляду на відсутність у договорах, укладених між НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ та підприємствами-контрагентами, істотних умов, відсутності документів, що підтверджують факт перевезення придбаних товарів від постачальників до НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ. Висновки про неправомірність формування позивачем податкового кредиту та віднесення витрат до обєкта оподаткування податком на прибуток по операціях з підприємствами- контрагентами базується також на інформації з бази даних «Податковий блок» про відсутність у таких підприємств необхідних трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортних засобів, торгівельного обладнання та інших основних фондів; на даних акту документальної перевірки ТОВ «ПОЛІСТЕР» від 16.08.2013р. №132/22-08/37913247, яким встановлено неможливість підтвердження господарських відносин з ТОВ «СНАБАГРО», ТОВ «БРИЗ-АГРО», актах ДПІ у Приморському районі ГУ Міндоходів в Одеській області від 06.12.2013р. №3200/15-33-22-04/30542824 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки НАУКОВО-ТЕХНІЧНОЇ ВИРОБНИЧОЇ ФІРМИ «ПРОМСЕРВІС» У ФОРМІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ, код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012р. по 30.09.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 30.09.2013р.», інших актах контролюючих органів, а також на постанові слідчого, в якій зазначено про фіктивність підприємств ТОВ «НЕРАСОФТ», ТОВ «НИКОТЕК», ТОВ «РЕМТАЙГЕР».

Водночас суд не погоджується з висновками відповідача, викладеними в ОСОБА_5 перевірки, з огляду на наступне.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПКУ встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ПКУ). ОСОБА_5 з п. 201.1ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПКУ (в редакції станом на час вчинення господарських операцій) датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Положеннями ст. 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

ОСОБА_5 з п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Відповідно до п. 201.1., 201.2 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

ОСОБА_5 з приписами п.201.10 ст.201 Податкового кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Отже, з вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

ОСОБА_5 з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

П. 200.10 ст. 200 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до Державної податкової адміністрації України є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше двадцяти календарних днів, наступних за датою їх виписки. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 зазначеного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Крім того, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції. За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Відтак, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів чи сплати грошових коштів. До того ж, наявність цивільно-правового договору також не є безумовним свідченням правомірності та реальності вчинення платником податку господарської операції навіть у тому разі, якщо такий договір не визнано недійсним у судовому порядку.

Таким чином, податкові зобов'язання та податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

В листі Вищого адміністративного суду України «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» № 742/11/13-11 від 02.06.2011р. зазначається, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов'язковому з'ясуванню підлягають, зокрема, обставини, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

З матеріалів справи судом встановлено, що 16.08.2013р. між НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ (Покупець) та ТОВ «РЕМТАЙГЕР» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу №160813, відповідно до умов якого Продавець згідно з узгодженими Сторонами замовленнями передає, а Покупець приймає та оплачує в порядку, визначеному даним договором, товари в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в накладних, що засвідчують передачу-приймання товару від Продавця до Покупця. ОСОБА_5 з п. 2.1. даного договору поставка кожної партії здійснюється на підставі та у відповідності з погодженим Сторонами замовленням. Замовлення передається покупцем та приймається Продавцем в будь-якій зрозумілій Сторонами формі (факсом, телефоном, усно тощо). В замовленні Покупець вказує назву товару, кількість одиниць товарів та плануємий термін передачі товарів (Т.1, а. с. 193-195).

Відповідно до видаткових накладних №16 від 27.08.2013р., №25 від 18.09.2013р. ТОВ «РЕМТАЙГЕР» постачало НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ регулятори ЕРД-3ВМ (Т.1, а. с. 198-199).

Факт постачання вказаних товарів підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (Т.1, а. с. 200-201).

Крім того, на підтвердження факту здійснення оплати позивач надав до суду копії платіжних доручень №1236 від 27.08.2013р., №1247 від 18.09.2013р. (Т.1, а. с. 202-203).

З наведених документів вбачається, що в перевіряємому періоді НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ придбало у ТОВ «РЕМТАЙГЕР» товарів на суму 1209600,00 грн., у тому числі 201600,00 грн. ПДВ.

На вказану суму постачальником ТОВ «РЕМТАЙГЕР» сформовано НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ податкові накладні №16 від 27.08.2013р., №25 від 18.09.2013р. (Т.1, а. с. 196-197).

07.08.2013р. між НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ (Покупець) та ТОВ «НЕРАСОФТ» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу №8/13, відповідно до умов якого Продавець згідно з узгодженими Сторонами замовленнями передає, а Покупець приймає та оплачує в порядку, визначеному наданим договором, товари в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в накладних, що засвідчують передачу-приймання товару від Продавця до Покупця. ОСОБА_5 з п. 2.1. даного договору поставка кожної партії здійснюється на підставі та у відповідності з погодженим Сторонами замовленням. Замовлення передається Покупцем та приймається Продавцем в будь-якій зрозумілій Сторонам формі (факсом, телефоном, усно тощо). В замовленні Покупець вказує назву товару, кількість одиниць товарів та плануємий термін передачі товарів (Т.1, а. с. 204-206).

ОСОБА_5 з видатковими накладними №9 від 08.08.213р., №15 від 14.08.2015р., №18 від 15.08.2013р., №19 від 15.08.2013р., №20 від 15.08.2013р., №25 від 22.08.2013р., №33 від 28.08.2013р., №34 від 28.08.2013р., №55 від 29.08.2013р., №36 від 18.09.2013р. НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ отримало від ТОВ «НЕРАСОФТ» товарів на загальну суму 2065099,00 грн., у т. ч. 344183,17 грн. ПДВ (Т.1, а. с. 217-226).

Фактичне отримання товару від ТОВ «НЕРАСОФТ» підтверджується товарно-транспортними накладними (Т.1, а. с. 227-231), а на підтвердження оплати товару до суду надано платіжні доручення №1219 від 08.08.2013р., №1222 від 14.08.2013р., №1223 від 15.08.2013р., №1235 від 22.08.2013р., №1238 від 28.08.2013р., №1248 від 18.09.2013р. (Т.1, а. с. 232-237).

При цьому сума коштів, перерахованих підприємством позивача на рахунок ТОВ «НЕРАСОФТ», зазначена у платіжних дорученнях, співпадає з сумами, вказаним у видаткових накладних та відповідає сумам, зазначеним у податкових накладних №9 від 08.08.2013р., №15 від 14.08.2013р., №18 від 15.08.2013р., №19 від 15.08.2013р., №20 від 15.08.2013р., №25 від 22.08.2013р., №33 від 28.08.2013р., №34 від 28.08.2013р., №55 від 29.08.2013р., №36 від 18.09.2013р. (Т.1, а. с. 207-216).

02.04.2012р. між НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ (Покупець) та ТОВ «ПОЛІСТЕР» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу №40102, відповідно до умов якого Продавець згідно з узгодженими Сторонами замовленнями передає, а Покупець приймає та оплачує в порядку, визначеному даним договором, товари в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в накладних, що засвідчують передачу-приймання товару від Продавця до Покупця.

Відповідно до видаткових накладних №117 від 25.04.2012р., №125 від 26.04.2012р., №134 від 27.04.2012р., №21 від 04.05.2012р., №121 від 23.05.2012р., №135 від 24.05.2012р., №146 від 25.05.2012р., №140 від 12.06.2012р., №154 від 14.06.2012р., №214 від 20.06.2012р., №321 від 29.06.2012р., №113 від 11.07.2012р., №225 від 25.07.2012р., №63 від 08.08.2012р., №75 від 09.08.2012р. ТОВ «ПОЛІСТЕР» постачало НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ наступні товари: блок граничних регуляторів, свічки, кутники, контактні пристрої, заделки, регулятори, редуктори, насос (Т.2, а. с. 80-94).

Факт постачання вказаних товарів підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (Т.2, а. с. 95-107).

Крім того, на підтвердження факту здійснення оплати позивач надав до суду копій платіжних доручень №850 від 25.04.2012р., №853 від 26.04.2012р., №857 від 27.04.2012р., №865 від 22.05.2012р., №872 від 23.05.2012р., №875 від 24.05.2012р., №877 від 25.05.2012р., №883 від 13.06.2012р., №885 від 14.06.2012р., №894 від 20.06.2012р., №902 від 11.07.2012р., №903 від 11.07.2012р., №912 від 25.07.2012р., №939 від 16.08.2012р., №943 від 20.08.2012р. (Т.2, а. с. 108-122).

З наведених документів вбачається, що в перевіряємому періоді НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ придбало у ТОВ «ПОЛІСТЕР» товарів на суму 5596171,20 грн., у тому числі 932695,20 грн. ПДВ.

На вказану суму постачальником ТОВ «ПОЛІСТЕР» сформовано НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ податкові накладні №117 від 25.04.2012р., №125 від 26.04.2012р., №134 від 27.04.2012р., №21 від 04.05.2012р., №121 від 23.05.2012р., №135 від 24.05.2012р., №146 від 25.05.2012р., №140 від 13.06.2012р., №154 від 14.06.2012р., №214 від 20.06.2012р., №321 від 29.06.2012р., №113 від 11.07.2012р., №225 від 25.07.2012р., №63 від 08.08.2012р., №75 від 09.08.2012р. (Т.2, а. с. 64-78).

03.12.2012р. між НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ (Покупець) та ТОВ «НИКОТЕК» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу №12301, відповідно до умов якого Продавець згідно з узгодженими Сторонами замовленнями передає, а Покупець приймає та оплачує в порядку, визначеному даним договором, товари в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в накладних, що засвідчують передачу-приймання товару від Продавця до Покупця. ОСОБА_5 з п. 2.1. даного договору поставка кожної партії здійснюється на підставі та у відповідності з погодженим Сторонами замовленням. Замовлення передається покупцем та приймається Продавцем в будь-якій зрозумілій Сторонами формі (факсом, телефоном, усно тощо). В замовленні Покупець вказує назву товару, кількість одиниць товарів та плануємий термін передачі товарів (Т.2, а. с. 1-3).

Відповідно до видаткових накладних №106 від 12.12.2012р., №120 від 13.12.2012р., №132 від 14.12.2012р., №158 ВІД 17.12.2012р., №168 від 18.12.2012р., №180 від 19.12.2012р., №206 від 21.12.2012р., №282 від 27.12.2012р., №305 від 28.12.2012р., №86 від 11.01.2013р., №200 від 22.01.2013р., №ЕНИ-214 від 23.01.2013р., №300 від 30.01.2013р., №310 від 31.01.2013р., №318 від 31.01.2013р. НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ придбало у ТОВ «НИКОТЕК» товарів на суму 4666723,20 грн. у т. ч. 777787,20 грн. ПДВ (Т.2, а. с. 20-35).

Факт постачання вказаних товарів підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (Т.2, а. с. 36-45).

На підтвердження факту здійснення оплати позивач надав до суду копій платіжних доручень №1019 від 12.12.2012р., №1022 від 13.12.2012р., №1027 від 14.12.2012р., №1029 від 17.12.2012р., №1033 від 18.12.2012р., №1035 від 19.12.2012р., №1036 від 21.12.2012р., №1046 від 27.12.2012р., №1049 від 11.01.2013р., №1065 від 22.01.2013р., №1066 від 23.01.2013р., №1072 від 30.01.2013р., №1074 від 31.01.2013р., №1075 від 01.02.2013р., №1081 від 13.02.2013р. (Т.2, а. с. 47-60).

На вартість придбаних товарів вказану суму постачальником ТОВ «НИКОТЕК» сформовано НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ податкові накладні №106 від 12.12.2012р., №120 від 13.12.2012р., №132 від 14.12.2012р., №158 від 17.12.2012р., №168 від 18.12.2012р., №180 від 19.12.2012р., №206 від 21.12.2012р., №282 від 27.12.2012р., №305 від 28.12.2012р., №86 від 11.01.2013р., №200 від 22.01.2013р., №214 від 23.01.2013р., №300 від 30.01.2013р., №310 від 31.01.2013р., №318 від 31.01.2013р. (Т.2, а. с. 6-20).

Дослідивши первинну документацію, надану позивачем та інші докази, надані на підтвердження господарських операцій, судом встановлено, що договори, укладені між позивачем та його контрагентами, мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.

Що стосується посилання в ОСОБА_5 перевірки на постанову слідчого, суд зазначає наступне.

Підпунктом 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (в редакції на момент призначення та проведення перевірки) передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Пунктом 58.4 ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Абзац другий п. 58.4 ст. 58 Податкового кодексу України передбачає, що Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, забороняється до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні або винесення ухвали про закриття такого кримінального провадження за нереабілітуючими підставами.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що формування податкового повідомлення-рішення на підставі вироку суду можливе лише після набрання таким вироком законної сили та лише у випадку, якщо вирок постановлено за правопорушення предметом якого є податки, збори.

При цьому відповідачем надано до суду копії вироків стосовно посадових осіб підприємств-контрагентів позивача. Так, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2015р. ОСОБА_6 (директор та засновник ТОВ «РЕМТАЙГЕР») визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 205 КК України (Т.2, а. с. 152-153).

ОСОБА_5 вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.04.2015р. ОСОБА_3 (директор та засновник ТОВ «НИКОТЕК») визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 205 КК України (Т.3, а. с. 18-19).

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.04.2015р. ОСОБА_7 (директор та засновник ТОВ «НЕРАСОФТ») визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 205 КК України (Т.3, а. с. 18-19).

ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 205 КК України фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона, - карається штрафом від п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому станом на момент проведення перевірки та складання ОСОБА_5 перевірки, а саме 09.04.2015р., існував лише вирок стосовно ОСОБА_6 (Т.2, а. с. 152-153).

Разом з тим, в ОСОБА_5 перевірки не міститься жодного посилання на вказаний вирок. Натомість посадові особи відповідача в ОСОБА_5 перевірки посилаються лише на постанову слідчого, на підставі якої сформовано висновок про фіктивність господарських операцій із зазначеними підприємствами.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

При цьому відповідачем не надано до суду жодного доказу визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених між НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ та підприємствами ТОВ «НЕРАСОФТ», ТОВ «НИКОТЕК», ТОВ «РЕМТАЙГЕР» та ТОВ «ПОЛІСТЕР», яким може бути лише рішення суду. Водночас суд вказує, що чинне законодавство не уповноважує податковий орган визнавати угоди недійсними.

З огляду на вище наведене, суд вважає, що висновки, викладені посадовими особами відповідача в ОСОБА_5 перевірки, є неправомірними, а тому податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі даного ОСОБА_5 перевірки, підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

ОСОБА_5 з ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

ОСОБА_5 зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 160 КАС України в судовому засіданні 07 грудня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 69-71, 86, 158-163, 167, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Науково-технічної виробничої фірми Промсервіс у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеські області про визнання протиправними дії, визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області від 30.04.2015р. №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області від 30.04.2015р. №.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано судом 14 грудня 2015 року.

Суддя Л.М. Токмілова