Справа № 522/15254/15-а
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/574/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області та просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення за належністю до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області встановлених документів та матеріалів для призначення йому пенсії за вислугу років; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області належним чином підготовлені документи для призначення йому пенсії за вислугу років з грудня місяця 2005 року у відповідності до п. б ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, яка діяла на момент виникнення у позивача права на пенсію за вислугу років.

При цьому позивач посилається на те, що він з 05 серпня 1977 року по 16 лютого 1993 року проходив військову службу в Збройних Силах України на офіцерських посадах. Після звільнення з військової служби він працював на різних посадах, а саме: з 10 лютого 1993 року по 25 лютого 1994 року на посаді заступника директора МП «Тану», з 01 березня 1995 року по 20 червня 1995 року на посаді сантехніка четвертої групи; з 24 жовтня 1995 року по 28 травня 2002 року на різних посадах в ДСК «ЧМП». Починаючи з 2002 року позивач працював за межами України у складі екіпажів іноземних морських торгових суден, про що свідчать відповідні довідки компаній, які здійснювали працевлаштування.

Також позивач зазначає, що 14 лютого 2014 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідними документами про призначення пенсії, та просив направити за належністю до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області вказані матеріали для призначення йому пенсії за вислугу років. Однак, особова справа позивача не була направлена до управління, що стало приводом для звернення до суду з дійсним позовом.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , та вказав, що на день звільнення з військової служби позивач не досяг 45-річного віку, тому не має право на призначення пенсії згідно п. б ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Представник ГУ ПФУ в Одеській області в судовому засіданні вказала, що вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05 серпня 1977 року по 16 лютого 1993 року проходив військову службу в Збройних Силах України на офіцерських посадах, що підтверджується послужним списком та копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

Після звільнення з військової служби позивач працював на різних посадах, а саме: з 10 лютого 1993 року по 25 лютого 1994 року на посаді заступника директора МП «Тану», з 01 березня 1995 року по 20 червня 1995 року на посаді сантехніка четвертої групи; з 24 жовтня 1995 року по 28 травня 2002 року на різних посадах в ДСК «ЧМП».

Починаючи з 2002 року позивач працював за межами України у складі екіпажів іноземних морських торгових суден, про що свідчать відповідні довідки компаній, які здійснювали працевлаштування.

Пунктом 3 Постанови КМУ №637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, суд вважає, що періоди роботи позивача після 28 травня 2002 року можуть бути підтверджені довідками компаній, які здійснювали працевлаштування позивача, а саме: довідкою Крюінгової агенції «Деле» Одеса Україна» від 12 серпня 2013 року, довідкою Крюінгової компанії «V.Ships» від 07 серпня 2013 року; довідкою Морської агенції «БСМ Крюінг Сервіс Центр Україна» від 11 вересня 2013 року.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, відповідно до ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є, зокрема, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, та є платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно ч. 5 ст. 10 вищевказаного Закону договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року). При цьому сума сплаченого єдиного внеску за кожен місяць такого періоду не може бути меншою за мінімальний страховий внесок та більшою за суму єдиного внеску, обчисленого виходячи з максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановлених на дату укладення договору
Судом також встановлено, що 30 грудня 2013 року ОСОБА_1 уклав з ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області договір №018 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно умов якого позивач оплатив одноразово єдиний внесок за загальнообов`язкове державне соціальне страхування за попередні періоди, а саме з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2005 року.
Відповідно до п. б ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба.
14 лютого 2014 року позивач звернувся до Одеського обласного військового комісаріату з відповідними документами про призначення пенсії, та просив направити за належністю до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області вказані матеріали для призначення йому пенсії за вислугу років.

Згідно п. 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Правлінням Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Всупереч вищевказаним нормам, відповідачем не була направлена особова справа ОСОБА_1 за належністю до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення за належністю до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області встановлених документів та матеріалів для призначення йому пенсії за вислугу років; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 направити до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області належним чином підготовлених документів для призначення йому пенсії за вислугу років з грудня місяця 2005 року у відповідності до п. б ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, яка діяла на момент виникнення у позивача права на пенсію за вислугу років, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, керуючись ст. 19 Конституції України, п. 3 Постанови КМУ №637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», п. 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Правлінням Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, ст. 12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. б ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. ст. 2, 8, 9, 10, 11, 17, 18, 21, 49, 51, 70, 71, 105, 160-163 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення за належністю до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області встановлених документів та матеріалів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Одеський обласний військовий комісаріат направити до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області належним чином підготовлені документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з грудня місяця 2005 року у відповідності до п. б ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, яка діяла на момент виникнення у позивача права на пенсію за вислугу років.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Приморський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Ю.Б.Свячена