Справа № 826/22098/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 грудня 2015 року № 826/22098/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві
про визнання протиправними наказів, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 03 серпня 2015 року № 539 в частині накладення на заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління підполковника міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за вчинення дисциплінарного проступку;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 28 серпня 2015 року №735 о/с в частині звільнення З Органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 64 майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, 02 вересня 2015 року;

- поновити підполковника міліції ОСОБА_1 на роботі на посаді - заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві з 03 вересня 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/22098/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 19 жовтня 2015 року, яке відкладалось на 02 листопада 2015 року.

У судовому засіданні 02 листопада 2015 року представник позивача адміністративний позов підтримав, просив суд задовольнити його. Представник відповідача проти позову заперечив.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, порядок проходження служби в органах внутрішніх справ визначаються Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію"; Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06 грудня 1991 року № 552.

Відтак, предметом судового розгляду в даній адміністративній справі, є, зокрема, визнання незаконними рішень Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його із займаної посади.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Як свідчать обставини справи, ОСОБА_1, перебував на службі в органах внутрішніх справ з 01 серпня 1994 року по 002 вересня 2015 року.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 28 серпня 2015 року № 735 о/с згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 64 майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві, 02 вересня 2015 року, установивши щомісячну премію за серпень та вересень 2015 року в розмірі 00 відсотків.

Підставою для винесення вищезазначеного наказу визначено наказ ГУМВС України в м. Києві від 03 серпня 2015 року № 539, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в Ігноруванні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 7 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 3 п.п. 3.2., 3.3 розділу 3, абзацу 1 п.п. 7.3, п.п. 7.5 розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155.

В свою чергу, підставою для винесення вищезазначеного наказу стали висновки службового розслідування, згідно яких 29 травня 2015 слідчим відділом прокуратури міста Києва відкрито кримінальне провадження № 000657 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за зверненням ОСОБА_2 щодо неправомірних дій з боку окремих працівників Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві.

03 липня 2015 року заступникові начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління підполковнику міліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 386 КК України, де зазначається, що 10 травня 2015 року у парку імені Ватутіна на перехресті вул. М. Закревського та просп. Г. Ватутіна, ОСОБА_1 проводив перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо функціонування атракціонів. У ході перевірки ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1, що у нього неповний пакет дозвільних документів для здійснення такого виду підприємницької діяльності. У зв'язку з цим, ОСОБА_2 повинен сплачувати ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4000 грн за безперешкодне функціонування батутів. У разі несплати грошової винагороди батути буде конфісковано.

16 червня 2015 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 грошову винагороду у розмірі 4000 грн. 26 червня 2015 року за безперешкодне функціонування автомобіля, обладнаного пристроєм для виготовлення кави, ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3000 грн.

03 липня 2015 року о 10.40 ОСОБА_2, перебуваючи на автостоянці, що розташована поблизу парку імені Ватутіна, передав ОСОБА_5, 1975 року народження, який був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_1, грошові кошти у розмірі 10000 грн для подальшої передачі останньому.

У рамках кримінального провадження під час проведення слідчих (розшукових) дій працівниками УВБ в місті Києві та Головного управління СБУ в місті Києві та Київській області задокументовано факти отримання ОСОБА_1 неправомірної грошової винагороди від ОСОБА_2

03 липня 2015 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва проведено обшук за місцем роботи в службовому кабінеті ОСОБА_1 за адресою: вул. Драйзера, 7, у ході якого слідчим прокуратури міста Києва було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1900 гривень та документи. Цього дня ОСОБА_1 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

04 липня 2015 року згідно з ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва №1-кс/752/4428/15 до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме: по 04 вересня 2015 року, та заборонено залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1, без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово.

У ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 відмовився надати будь-які пояснення на підставі статті 63 Конституції України.

Таким чином у ході службового розслідування встановлено, що вказана подія стала можливою внаслідок свідомого ігнорування заступником начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління підполковником міліції ОСОБА_1 вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 7 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 3 п.п. 3.2, 3.3 розділу 3, абзацу 1 п.п. 7.3, п.п. 7.5 розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155.

Таким чином, як висновок службового розслідування, на підставі вищезазначених обставин, запропоновано звільнити ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни.

З наведеного вбачається, що по факту вчинених позивачем дій, про які встановлено під час службового розслідування та які кваліфіковано відповідачем як порушення вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 7 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 3 п.п. 3.2, 3.3 розділу 3, абзацу 1 п.п. 7.3, п.п. 7.5 розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, порушено кримінальне провадження, до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що саме порушення кримінального провадження № 0000657 від 29 травня 2015 року за підозрою заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського РУ ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_1 у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК стало підставою для висновку про порушення позивачем службової дисципліни.

При цьому, склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України є предметом доказування в кримінальному провадженні провадження № 0000657 від 29 травня 2015 року, досудове розслідування в якому триває.

Згідно із частиною 6 статті 21 Закону України "Про міліцію" звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили.

Пунктом 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, також передбачено, що особи рядового або начальницького складу, засуджені за вчинення злочину або притягнуті до адміністративної відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Суд звертає увагу, що на час проведення службового розслідування відносно позивача обрано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме: по 04 вересня 2015 року.

Як зазначено в пункті 8 статті 12 Дисциплінарного статуту звільнення з органів внутрішніх справ - є видом дисциплінарного стягнення.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з цим, у статті 15 Дисциплінарного статуту не має жодного посилання на вчинення дисциплінарного проступку, несумісного з подальшим проходженням служби в органах внутрішніх справ України, який виразився у грубому порушенні вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ігноруванні відомчих нормативних актів щодо дотримання дисципліни та законності, що у подальшому призвело до порушення кримінальної справи.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 80 Конституції України N 9-рп/99 від 27 жовтня 1999 року передбачено, що "Кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду".

Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 р. за №541/23073 (далі по тексту - Інструкція № 230) визначено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на органи внутрішніх справ завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю (підпункт 2.2.1 пункту 2.2). Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб рядового і начальницького складу, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку (пункт 2.5). Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пункт 2.6).

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції встановлені права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування:

- отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування;

- брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування;

висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять);

- відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України;

за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України;

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Як встановлено, висновок службового розслідування складено 03 серпня 2015 року, в той час як 04 липня 2015 року згідно з ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва №1-кс/752/4428/15 до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме: по 04 вересня 2015 року, та заборонено залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1, без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово.

Суд звертає увагу, що особа РНС, щодо якої проводиться службове розслідування, порушено кримінальну справ, може бути відсторонена від виконання службових обов'язків за займаною посадою зі збереженням посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавок за вислугу років та безперервну службу, інших надбавок і виплат.

В даному випадку, замість відсторонення позивача від виконання службових обов'язків на час проведення службового розслідування та вирішення кримінальної справи по суті, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення підставою для чого стало порушення саме службової дисципліни, що призвело до настання цієї надзвичайної події.

Станом на момент розгляду справи у суді, досудове розслідування в межах кримінального провадження № 0000657 від 29 травня 2015 року за підозрою заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського РУ ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_1 у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК триває, вирок, який набрав законної сили, матеріали справи не містять, що дає підстави вважати, що твердження відповідачів про порушення службової дисципліни, є необґрунтованим та безпідставним.

Як встановлено судом, підставою для звільнення визначено порушення вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 7 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 3 п.п. 3.2, 3.3 розділу 3, абзацу 1 п.п. 7.3, п.п. 7.5 розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155.

Проте, такі доводи можуть бути враховані при визначення виду дисциплінарного стягнення в разі порушення службової дисципліни. Суд наголошує, що за загальним правилом будь-яке звільнення особи (як у відносинах публічної служби, так і у звичайних трудових відносинах) має бути обґрунтованим, тобто, мати чітко вказану підставу для звільнення, передбачену або Кодексом законів про працю України, або спеціальним Законом, в даному випадку Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ.

В даному випадку, не доведеним є факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки судом встановлено, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ за порушення присяги, що, згідно висновків службового розслідування, є предметом доказування у кримінальному провадженні № 0000657, порушеному 29 травня 2015 року за підозрою заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського РУ ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_1 у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК.

Відповідно до статей 15,16 Дисциплінарного статуту у разі порушення дисципліни особами рядового і начальницького складу в період перебування у відрядженні, відпустці, на відпочинку або в період тимчасової непрацездатності начальник органу чи підрозділу, у межах відповідної території, де вчинено дисциплінарний проступок, уживає заходів щодо його припинення, збирає первинні матеріали та надсилає їх для розгляду за місцем проходження служби порушника. Дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Відтак, звільнення позивача з органів внутрішніх справ є неправомірним та проведено із порушенням порядку проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ та накладання дисциплінарних стягнень, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню із одночасним поновленням позивача на посаді.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем по справі не доведено правомірність оскаржуваних наказів.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Перевіривши оскаржувані позивачем накази про звільнення на дотримання вимог вищезазначених нормативних актів, суд вважає їх неправомірним, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 03 серпня 2015 року № 539 в частині накладення на заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління підполковника міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за вчинення дисциплінарного проступку.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 28 серпня 2015 року № 735 о/с в частині звільнення З Органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 64 майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, 02 вересня 2015 року.

4. Поновити підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві з 03 вересня 2015 року.

5. Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді - заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві виконати негайно.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник