Справа № 333/4929/15-а (2-а/333/85/15)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2015 року справа № 333/4929/15-а (2-а/333/85/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2015 року по справі №333/4929/14-ц(2-а/333/85/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови йому у виплаті пенсії за віком та зобов'язати УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя виплатити пенсію за віком з 30 червня 2012 року.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2015 року по справі №333/4929/14-ц(2-а/333/85/15) у задоволені даного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а відтак постанова підлягає скасуванню. Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно вважав необхідним надання позивачем до Пенсійного фонду оригіналів документів про стаж та вік, а також необхідність реєстрації місця проживання в Україні, та не врахував, що позивач вже отримував пенсію і у відповідача є пенсійна справа із всіма документами, а право на пенсію не може бути поставлено в залежність від місця проживання.

Справа розглянута в порядку письмового провадження за приписами ст. 183-2 КАС України.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя та отримував пенсію за віком, але з грудня 2003р. виплата пенсії припинена і він знятий з обліку у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Німеччини.

У червні 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя із заявою про поновлення виплати пенсії за віком.

Листом від 09 липня 2015 року за № 124/Д-9 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності дій Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови позивачу у поновленні раніше призначеної пенсії.

Такі висновки суду колегія суддів вважає необгрунтованими з огляду на наступне.

Сторонами у справі не оспорюється, що позивач за діючим пенсійним законодавством має право на пенсійне забезпечення та отримання пенсії за віком.

Фактично, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу наявності у позивача права на отримання пенсії з огляду на те, що він переїхав на постійне місце проживання за межі України.

Згідно п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 вказаного Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N25-рп/2009 визнано неконституційними положення п.2 ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 07.10.2009р. відсутні норми, які унеможливлювали призначення та виплату пенсії громадянам України, які проживають за кордоном.

При цьому, проживаючи в Німеччині, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

За таких обставин, з дати прийняття рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009, яким визнано неконституційними положення Закону, на підставі яких позивачу було припинено виплату пенсії, у нього виникло право на відновлення виплати пенсії за віком.

Відмова відповідача в поновленні виплати пенсії є протиправною, оскільки в наявній у нього особовій справі позивача наявні всі необхідні документи, що підтверджують наявність права позивача на пенсію та необхідні для поновлення її виплати, зокрема документи про стаж. При цьому посилання відповідача на положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженому постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 р., з якими погодився суд першої інстанції, є недоречними, оскільки спірні правовідносини склались щодо поновлення виплати раніш призначеної пенсії за віком, а не призначення чи перерахунку такої пенсії.

Суд першої інстанції на це уваги не звернув.

В той же час, виходячи з приписів ст.ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку до дати звернення до суду, тобто з 13 січня 2015 року. Інша частина позовних вимог за період з 30 червня 2012 року по 12 січня 2015 року підлягає залишенню без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність дій Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови позивачу у поновленні раніше призначеної пенсії, що в свою чергу вказує на необгрунтованість прийнятого спірного судового рішення, тому воно підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2015 року по справі №333/4929/14-ц(2-а/333/85/15) - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком.

Позовні вимоги в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі поновити виплату ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 30 червня 2012 року по 12 січня 2015 року - залишити без розгляду.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі поновити виплату ОСОБА_1 пенсію за віком з 13 січня 2015 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту винесення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко