Справа № 742/4471/15-а
Суддя: Білокур В. І.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/204/15
Єдиний унікальний № 742/4471/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Білокур В.І., при секретарі Сірій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки адміністративний позов управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправними дії та скасування постанов державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради (далі-УПСЗН) вказує, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі-ДВС) знаходиться виконавчий лист №742/2592/14, виданий Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 17.02.2015 року про зобовязання управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік відповідно до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум.

27.10.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 була винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по ВП №47326340 та 28.10.2015 року постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №49155582 (винесена на підставі вищезгаданої постанови в окреме провадження) на управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради.

Не погоджуючись із цим, Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради звернулось до суду із зазначеним позовом, де просить суд визнати протиправними дії головного державного виконавця Петренко С.В. відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо винесення постанови від 27.10.2015 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №47326340 та постанови від 28.10.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №49155582, та скасувати обидві вищеназвані постанови.

Суд, за правилами ч.6 ст.128 КАС України, розлянувши дану справу у письмовому провадженні, за відсутності сторін, які були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, та приймаючи до уваги наявні у справі документальні докази, вважає необхідним задовольнити позов, з таких підстав.

Судом установлено, що в добровільному порядку рішення суду по виконавчому провадженню ВП № 47326340 боржником (УПСЗН) виконано тільки у частині проведення перерахунку допомоги, а в частині проведення виплати стягувачу не виконано з підстав відсутності відповідного фінансування на виконання рішень суду, про що позивач неодноразово повідомляв відповідача (відділ ДВС), що підтверджується доданими копіями таких повідомлень про неможливість фактичного проведення такої виплати (а.с.8-13).

Отже, дотепер в примусовому порядку вищеназване судове рішення залишається не виконаним, і дане виконавче провадження продовжує перебувати на примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Вирішуючи даний адміністративний позов, суд керується положеннями статті 41 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999року №606-Х1У (з наступними змінами) про те, що стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Відповідно до п. 3.13.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у разі якщо виконавче провадження було завершено, а витрати на організацію та проведення виконавчих дій не були стягнуті, постанова про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій виділяється в окреме провадження в порядку, передбаченому підпунктом 3.7.4 пункту 3.7 цього розділу.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вказано, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Вищенаведене вказує на те, що державним виконавцем може бути винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, тільки за умови, якщо боржник не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Тому, суд погоджується з позицією позивача щодо відсутності у відповідача правових підстав для виділення в окреме провадження постанов про стягнення з УПСЗН витрат на проведення виконавчих дій, оскільки такі підстави могли бути наявні лише у випадку закінчення виконавчого провадження на підставах, визначених п.п. 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, як вже зазначалося, виконавче провадження за виконавчим листом №742/2592/14, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 17.02.2015 року, було виконане божником добровільно та частково, воно дотепер перебуває у провадженні органу ДВС і не є завершеним на цей час, із-за відсутності коштів на рахунках боржника щодо проведення присуджених виплат стягувачу, а тому, суд вважає передчасними оскаржувані рішення головного держвиконавця (постанови від 27 та 28 жовтня 2015 року) про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 204,77 грн., та відкриття виконавчого провадження у цій частині.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідач передчасно та необгрунтовано виніс постанову від 27.10.2015 року про стягнення з боржника (позивача) витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП № 47326340, відтак суд вважає незаконною і постанову відповідача від 28.10.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 49155582, що виділені в окреме провадження виконавче провадження із основного виконавчого провадження за виконавчим листом №742/2592/14, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 17.02.2015 року (а.с.5-6).

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, «в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову». Суд враховує, що відповідач не подав жодних заперечень чи документальних доказів на підтвердження правомірності прийнятих ним рішень (постанов), що оскаржуються позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки позивач, як боржник у виконавчому провадженні, оскаржує дії відповідача як субєкта власних повноважень, тому, сплачені ним 1218 грн. судового збору (а.с.1) підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправними дії та скасування постанов державного виконавця - задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Петренко С.В. відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо винесення постанови від 27.10.2015 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №47326340 та постанови від 28.10.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №49155582.

Скасувати постанови головного державного виконавця Петренко С.В. відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 27.10.2015 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №47326340, та від 28.10.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №49155582.

Стягнути з управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради судові витрати у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Білокур В.І.