Справа № 808/4461/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м.Київ К/800/24037/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна звернулось з адміністративним позов до Запорізької митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за шостим методом від 22 січня 2014 року №112030000/2014/000015/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 22 січня 2014 року №1120000/2014/00016.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про неправомірність відмови у прийнятті до оформлення митної декларації, безпідставність прийняття відповідачем рішення про визначення митної вартості товарів за шостим методом. Вказував про надання достатнього пакету документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноту і достовірність митної вартості товару, визначеної за першим методом.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року, позовні вимоги задоволено.

При винесенні рішень суди попередніх інстанцій виходили із надання позивачем митному органу всіх необхідних документів для підтвердження визначеної ним митної вартості ввезеного товару, відсутності підстав для витребування митницею додаткових документів та винесення рішення про коригування митної вартості і картки відмови.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Запорізька митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить судові рішення скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність та законність дій митниці щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відмови у визначенні заявленої митної вартості, оскільки митниця діяла обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна у поданих запереченнях просить судові рішення залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 26 березня 2013 року між позивачем ПАТ «Дніпроспецсталь» (покупець) та «Lintorfer Eisengiesserei GmbH», Ратиген, Германія, укладено контракт №13130290, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити покупцю товар відповідно до специфікацій на умовах DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2010.

Для здійснення митного оформлення товару, поставленого за контрактом №13130290 відповідно до специфікації від 26 березня 2013 року №1 позивачем 14 січня 2014 року до митного органу подано вантажу митну декларацію №112030000/2013/000558. Разом з ВМД позивачем подано декларацію митної вартості товару форми ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються).

Для проведення митного оформлення декларантом до митного органу подано наступні документи: зовнішньоекономічний договір №13130290; специфікацію від 26 березня 2013 року №1; лист №213-31; лист №11/2496; інвойси від 13 грудня 2013 року №71.715 та №41.716, DELIVERY-NOTE від 13 грудня 2013 року №27.696, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR, експертну декларацію №MRN 13DE30Е9; інвойси від 13 грудня 2013 року №41.717 та №41.718, DELIVERY-NOTE від 13 грудня 2013 року №27.697, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR, експертну декларацію №MRN 13DE42Е8; інвойси від 16 грудня 2013 року №41.733 та №41.734, DELIVERY-NOTE від 16 грудня 2013 року №27.700, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR, експертну декларацію №MRN 13DE95Е5; інвойси від 16 грудня 2013 року №41.735 та №41.736, DELIVERY-NOTE від 16 грудня 2013 року №27.701, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR, експертну декларацію №MRN 13DE98Е6.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару (виливниці з розважуванням у 3,6т, 4,5т, 6,5т; використовуються для заповнення розплавленим металом для отримання злитка розважуванням у 3,6т, 4,5т, 6,5т; виготовлені з чавуну з кулястим графітом) митним органом перевірено подані позивачем документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів і відомості, що необхідні для здійснення митного контролю, та у зв'язку із наявними у них розбіжностями, а саме: в контракті від 26 березня 2013 року №13130290, додатку №1 специфікації №3 від 12 вересня 2013 року, в оригіналах інвойсів, копії калькуляції - різні підписи уповноважених осіб, яких до того ж неможливо ідентифікувати; копія останньої сторінки контракту від 26 березня 2013 року №13130290 недоброякісна та не придатна до використання у роботі; в CMR №351633, 335180, 396561, 347545, яка є по суті документом, що підтверджує укладання договору міжнародного перевезення - відсутні умови поставки товару; в наданому Висновку ДП ДІАЦМЗТР від 15 листопада 2013 року №9/579 відсутні цінові джерела інформації, на підставі яких він був виданий, у позивача витребувані наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості товару: виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, про що письмово зазначено у декларації митної вартості.

Запис про ознайомлення представником декларанта ПАТ «Дніпроспецсталь» зроблено 14 січня 2014 року.

22 січня 2014 року декларантом ПАТ «Дніпроспецсталь» на зворотному боці ДМВ-1 зазначено перелік документів, які додатково надано, а також пояснення неможливості подання інших документів. Так у відповіді декларанта зазначено, що згідно наданого запиту до компанії Lintorfer Eisengiesserei GmbH стосовно різних підписів в контракті від 26 червня 2013 року №13130290, специфікації від 12 вересня 2013 року № 3 та в інвойсах, отриманий лист від компанії виробника б/н від 15 січня 2014 року, де повідомляється, що всі документи в компанії Lintorfer Eisengiesserei GmbH підписуються двома посадовими особами, а саме контракт від 26 березня 2013 року №13130290 підписали генеральний директор ОСОБА_2 та заступник генерального директора ОСОБА_3, специфікацію від 12 вересня 2013 року №3 підписали генеральний директор ОСОБА_4 та заступник генерального директора ОСОБА_6, інвойси відвантажувальні відомості підписали заступники генерального директора ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5. Також надано копію листа б/н від 20 січня 2014 року від компанії Lintorfer Eisengiesserei GmbH зі зразками підписів усіх посадових осіб, та зразками печаток компанії. Надано доброякісну копію контракту від 26 березня 2013 року №13130290 з копіями усіх 3 специфікацій. Крім того зазначено, що на запит від 14 січня 2014 року № 213-55 до компанії Lintorfer Eisengiesserei GmbH стосовно відсутності умов поставки в CMR, отриманий лист від компанії виробника б/н від 15 січня 2014 року, де повідомляється, що вказування умов поставки INCOTERMS не є обов'язковим при заповненні CMR. Згідно наданого запиту від 13 січня 2014 року № 213-48 до ДП «ДІАЦМЗТР» стосовно відсутності цінових джерел інформації у висновку від 15 листопада 2013 року № 9/579, станом на 21 січня 2014 року відповідь від ДП «ДІАЦМЗТР» не отримана. На вимогу митного органу щодо поставки виливниць (фірма-постачальник - «Lintorfer Eisengiesserei GmbH») згідно з контрактом від 26 березня 2013 року №13130290 повідомлено, що: в якості виписки з бухгалтерської інформації в пакеті до митного оформлення були надані специфікація від 12 вересня 2013 року № 3, калькуляція від 12 листопада 2013 року, інвойси та відвантажувальні відомості. Оскільки згідно наданого запиту від 14 січня 2014 року № 213-55 до компанії Lintorfer Eisengiesserei GmbH стосовно надання виписки з бухгалтерської документації, отриманий лист від компанії виробника б/н від 15 січня 2014 року, де повідомляється, що виробник використовує лише вищевказані документи в своєму діловодстві, використання інших документів німецьким законодавством не передбачено. В якості каталогів, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару в пакеті для митного декларування була надана калькуляція вартості виливниць від 12 листопада 2013 року, що була надана перевізником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH». Прайс-листів компанія не має, оскільки виливниці є специфічним товаром, який виробляється за індивідуальними кресленнями, унікальність якого підтверджена листом компанії виробника від 11 червня 2013 року, який було надано в пакеті документів для митного оформлення, і не може мати узагальненої ціни. Декларантом надані всі наявні в нього документи. Ніякі інші документи на момент декларування не надаватимуться.

За результатами розгляду поданих для митного оформлення документів митним органом 22 січня 2014 року прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №112030000/2014/000015/2, відповідно до якого митна вартість визначена за резервним методом - 1,33 EUR за кілограм.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана, оскільки надані документи містять розбіжності, декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. Декларант відмовився від надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. Проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, за результатами якої прийнято рішення щодо неможливості застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів у зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Метод визначення митної вартої на основі віднімання вартості не може бути застосований тому, що у декларанта немає даних за ціною одиниці товару, по якій найбільша партія оцінюваних, ідентичних або подібних (аналогічних) імпортних товарів продається на території України покупцеві, а також немає відомостей по відповідних витратах. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) не може бути прийнятий, тому що у декларанта немає інформації щодо вартості матеріалів і витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Митну вартість товару, що імпортується, визначено із застосуванням резервного методу згідно із наявною у митного органу інформації щодо раніше визначених митних вартостей за методом 1-6 (з розрахунку 1,33 EUR за кілограм (МД №112030000/2013/021856 від 13 вересня 2013 року, №112030000/2013/020046 від 11 жовтня 2013 року). З декларантом проведено процедуру консультацій, під час яких митним органом і декларантом здійснено обмін наявною у кожного інформацією. За результатами проведеної консультації узгоджено та прийнято рішення про визначення митної вартості за методом № 6 згідно з вимогами ст.64 Митного кодексу України.

На підставі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №112030000/2014/000015/2 митним органом 22 січня 2014 року позивачу видано картку відмови у митному оформленні товару №112030000/2014/00016 за поданою ВМД №112030000/2013/000558 від 14 січня 2014 року.

22 січня 2014 року позивач подав митному органу нову митну декларацію №112030000/2014/001115.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч. ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом на підставі поданих документів, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За вказаними обставинами суди дійшли вірного висновку про те, що позивачем подано відповідачу всі необхідні документи на підтвердження митної вартості ввезеного товару, визначеної позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Рішення судів попередніх інстанцій щодо скасування рішення Запорізької митниці Міндоходів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правильними та підлягають залишенню без змін.

Судами повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права. Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді