Справа № 826/3577/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м.Київ К/800/33276/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м.Києва

на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 06 квітня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року

у справі №826/3577/15

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м.Києва

до ДП «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд по водопостачанню

№95» ВАТ транспортного будівництва «Трест Південтранстехмонтаж»

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м.Києва звернувся до суду з позовом до ДП «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд по водопостачанню №95» ВАТ транспортного будівництва «Трест Південтранстехмонтаж» про стягнення заборгованості по нарахуванню сумм фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку №2 за період з вересня 2014 року по січень 2015 року у розмірі 2 848, 86 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 06 квітня 2015 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що товариством при проведенні розрахунків зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б-з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" через банківську установу було реалізовано надане йому законом право на встановлення призначення платежу. Таким чином, в органів пенсійного фонду відсутні будь-які підстави самостійно його змінювати, а відтак, і спрямовувати отримані кошти на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями, Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м.Києва звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати судові рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

На адресу Вищого адміністративного суду України надійшло від ДП «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд по водопостачанню №95» ВАТ транспортного будівництва «Трест Південтранстехмонтаж» заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошувало на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просило залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДП «Водрем-95» ВАТ ТБ «Трест Південтраснтехмонтаж» перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м.Києва.

ДП «Водрем-95» ВАТ ТБ «Трест Південтраснтехмонтаж» має заборгованість у розмірі 2 848, 86 грн. за період вересень 2014 року по січень 2015 року.

УПФ надсилало на адресу відповідача одночасно із розрахунками фактичних витрат на виплату і доставку пенсій повідомлення про сплату коштів в рахунок такого відшкодування, які отримані уповноваженою особою останнього.

Згідно копії платіжного доручення №28 від 11.03.2015 року відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 2 848, 86 грн. (А.с. 29).

В призначені платежу відповідачем зазначено «відшкодування пільгової пенсії ОСОБА_4 за вересень 2014 року - 629, 31 грн., жовтень 2014 року - 538,77 грн., листопад 2014 року - 538,77 грн., грудень 2014 року - 572, 38 грн., січень 2015 року - 569,63 грн.

Однак, представником позивача зазначено, що сплачені кошти у розмірі 2 848, 86 грн. спрямовані останнім на погашення боргу відповідача, який виник за минулий період, в зв'язку з чим позивач звернувся до позовом про сплату вказаної заборгованості.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Частиною 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на роботах із шкідливими та тяжкими умовами праці (відповідно до п. "а", "б-з" статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ) за списком №1 за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, здійснюється згідно окремого законодавчого акту через професійні та корпоративні фонди.

До введення пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються згідно норм Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В той же час, згідно статті 20 Закону №1058-IV встановлено обчислення та сплата страхових внесків, зокрема сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб'єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення.

Згідно пункту 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжну систему та переказ коштів в Україні», платіжне доручення це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, встановлено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Скаржник свою касаційну скаргу обґрунтовує тим, що заборгованість увідповідача виникла в зв»язку з не сплатою коштів по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б-з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період вересень 2014 року по січень 2015 року. Також зазначив, що сплачені кошти у розмірі 2 848, 86 грн. спрямовані відповідачем на погашення боргу відповідача, який виник за минулий період. Скаржник звертає увагу, на п. 5.4 Постанови КМУ №21-2 від 27.09.2010 р., якою затверджено порядок ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходженням сум платежів. Вказаним пунктом встановлено, що операції в картках особових рахунків платників здійснюються в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів, так як останній не встановлено законом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженнями скаржника та зазначає наступне.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"не встановлено порядку погашення в частині календарної черговості заборгованості, що виникла у платника податків.

Відтак, слід застосовувати Закон України «Про платіжну систему та переказ коштів в Україні».

З вищевказаного вбачається, що право самостійно визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, натомість органи пенсійного фонду не наділені правом чи обов'язком змінювати будь-яким чином призначення платежу, якщо таке встановлено платником податків.

Як вбачається з копії платіжного доручення №28 від 11.03.2015 року, відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 2 848, 86 грн.

В призначені платежу товариством зазначено «відшкодування пільгової пенсії ОСОБА_4 за вересень 2014 року - 629, 31 грн., жовтень 2014 року - 538,77 грн., листопад 2014 року - 538,77 грн., грудень 2014 року - 572, 38 грн., січень 2015 року - 569,63 грн.).

Таким чином, товариством самостійно сплачено заборгованість, що заявлена до стягнення у розмірі 2 846, 86 грн. за період вересень 2014 року по січень 2015 року.

Відповідно до п.5.3 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходженням сум платежів, при обробці документів про сплату сум платежів в автоматичному режимі платіж заноситься до картки особового рахунку платника, який відповідає його виду та рахунку, відкритому відповідним органом Пенсійного фонду для його зарахування.

Тобто, виходячи з системного аналізу вказаних вище норм, пенсійному органу надано право зараховувати в порядку календарної черговості лише поточні платежі (тощо), при цьому, відповідач позбавлений права змінювати призначення платежу.

На підтвердження зазначених обставин позивачем надано копію листа управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м.Києва, де зазначено номер рахунку, на який слід сплатити суми до відшкодування на 2014 рік, що вказані в розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій. (А.с. 54).

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м.Києва - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 06 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі №826/3577/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: