Справа № 824/1806/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1806/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

16 грудня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідачів: Бурлаки Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернівецькій області, Шевченківського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернівецькій області про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернівецькій області, Шевченківського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернівецькій області з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправними і скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області "По особовому складу" №159 о/с від 14 липня 2015 року та наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області "Про покарання" №791 від 03 липня 2015 року, поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника сектору карного розшуку Шевченківського районного відділу УМВС України в Чернівецькій області та стягнути з Шевченківського районного відділу УМВС України в Чернівецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розрахунку 161,32 грн. за один день вимушеного прогулу, за відповідну кількість днів вимушеного прогулу на момент прийняття постанови по справі.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідачів про задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно витягу із наказу Управління Міністерства внутрішніх справи України в Чернівецькій області №346 о/с від 20 листопада 2014 року призначено капітана міліції ОСОБА_2 на посаду заступника начальника сектору карного розшуку Шевченківського районного відділу УМВС з 20 листопада 2014 року.

Відповідно до довідки т.в.о. начальника УКЗ УМВС України Чернівецької області ОСОБА_2 почав проходження служби з жовтня 2008 року на посаді помічника дільничного інспектора міліції СДІМ Новоселицького районного відділу Управління МВС України в Чернівецькій області. Починаючи з січня 2009 року по листопад 2014 року працював на різних посадах в органах внутрішніх справ. З листопада 2014 року по 07 липня 2015 року позивач працював заступником начальника сектору карного розшуку Шевченківського районного відділу Управління МВС України в Чернівецькій області.

Так, 22 червня 2015 року позивач склав рапорт на ім'я т.в.о. начальника УМВС України у Чернівецькій області С.В. Пілігріма про надання короткострокової відпустки терміном на одну добу (23.06.2015 р.) та просив дозволити виїзд у Івано-Франківську область. На вказаному рапорті резолюції керівництва не було.

Згідно рапорту від 23 червня 2015 року помічника начальника Шевченківського РВ УМВС підполковника міліції Боднаренка В.П. зазначено, що позивач 22 червня 2015 року без дозволу виїхав за межі Чернівецької області.

Таким чином, на підставі наказу №749 від 23 червня 2015 року призначено службове розслідування щодо виїзду 22 червня 2015 року за межі гарнізону, без дозволу керівництва УМВС, заступника начальника сектору карного розшуку капітана міліції ОСОБА_2

Так, згідно письмових пояснень першого заступника начальника Шевченківського РВ УМВС підполковника міліції ОСОБА_6 від 23 червня 2015 року, відібраних під час проведення службової перевірки, зазначено, що 22 червня 2015 року позивач звернувся до нього з бажанням 23 червня 2015 року виїхати до Івано-Франківської області. Проте, ОСОБА_6 повідомив позивачу, що виїзд за межі Чернівецької області здійснюється з дозволу начальника УМВС у Чернівецькій області згідно рапорту. Через 15 хвилин позивач прибув до кабінету ОСОБА_6 повідомивши про написаний рапорт, який залишив на столі, зазначивши, що у нього не має часу погоджувати від'їзд в іншу область. 23 червня 2015 року позивач виїхав за межі Чернівецької області, не отримавши дозволу від начальника УМВС у Чернівецькій області.

30 червня 2015 року складено акт про відмову надати пояснення позивачем за фактом вчинення ним прогулу, в якому зазначено, що ОСОБА_2 відмовився надавати пояснення.

Згідно висновку службового розслідування від 03 липня 2015 року зазначено, що ОСОБА_2 самовільно, без дозволу керівництва РВ та УМВС, усвідомлюючи те, що він 23 червня 2015 року повинен бути на своєму робочому місці виїхав за межі гарнізону - в м. Івано-Франківськ та на службу не вийшов, тобто допустив прогул. Пояснювати про причини своєї поведінки категорично відмовився. Згідно інформації СМЗ УМВС У країни в Чернівецькій області від 02 липня 2015 року №16/373 ОСОБА_2 02 липня 2015 року близько 11 години госпіталізований в пульмонологічне відділення обласної клінічної лікарні м Чернівці.

Так, в матеріалах справи знаходиться витяг із медичної карти №11092 ОСОБА_2, згідно якого позивач з 02 липня 2015 року по 08 липня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні.

При цьому, наказом УМВС України в Чернівецькій області від 03 січня 2012 року №2 затверджено Регламент роботи УМВС України в Чернівецькій області. Згідно пп.1.1 п.1 вказаного наказу у відповідності до правил внутрішнього трудового розпорядку в апараті УМВС робочий час починається о 9 годині і закінчується для вільнонайманих працівників о 18 годині.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області "Про покарання" №791 від 03 липня 2015 року наказано: за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у допущені прогулу, заступника начальника сектору карного розшуку Шевченківського РВ УМВС, капітана міліції ОСОБА_2, звільнити з органів внутрішніх справ, наказ про звільнення реалізувати після виходу його з лікарняного. Позивач ознайомлений під розпис із вказаним наказом 09 липня 2015 року.

Так, в матеріалах справи міститься копія витягу із наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області від 09 липня 2015 року №159 о/с згідно якого зазначено: звільнити зі служби з органів внутрішніх справ України у Запас Збройних Сил України за п.64 (за порушення дисципліни) капітана міліції ОСОБА_2 заступника начальника сектору карного розшуку Шевченківського РВ УМВС з 14 липня 2015 року.

Згідно листа Управління кадрового забезпечення УМВС України в Чернівецькій області від 14 липня 2015 року №10/3827 позивача повідомлено про те, що наказом начальника Управління МВС України в Чернівецькій області від 09 липня 2015 року №159 о/с ОСОБА_2 з 14 липня 2015 року звільнений зі служби з органів внутрішніх справ України у Запас Збройних Сил України за п.64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Не погоджуючись із наведеними наказами та вважаючи звільнення незаконним, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі при прийнятті оскаржуваних наказів діяли на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правовідносини, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням з публічної служби в органах внутрішніх справ регулюються, зокрема, Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-XII, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991року №114 (з наступними змінами та доповненнями), Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (Закон №3460).

Згідно із ст. 5 Закону Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (Закон №3723) державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

При цьому, ст. 10 Закону №3723 визначено основні обов'язки державних службовців, а саме: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Також, правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України затвердженні наказом МВС України 22 лютого 2012 року №155 (Правила).

Згідно п. 4.1 Розділу 3 Правил працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності: бути прикладом безумовною дотримання вимог законів та службовім дисципліни в професійній діяльності, залишатися за будь-яких обставин чесним, відданим інтересам служби.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (Закон №3460) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Закону №3460 визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

При цьому, ст. 14 Закону №3460 визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується висновком службового розслідуванням, позивач 23 червня 2015 року для вирішення особистих питань (питання переводу на службу до УМВС в Івано-Франківській області) відбув за межі Чернівецької області, не отримавши дозволу керівництва УМВС в Чернівецькій області, чим допустив прогул, оскільки на роботі з'явився після 12:00 год., тобто був відсутнім на роботі без поважних причин більше трьох годин.

Крім того, на рапорті позивача відсутня резолюція ОСОБА_6, який повинен був надати свою згоду або незгоду на задоволення зазначеного рапорту.

Таким чином, позивач фактично не попередив керівництво УМВС в Чернівецькій області про необхідність від'їзду за межі Чернівецької області, оскільки рапорт був складений 22 червня 2015 року та поданий близько 19 год. в позаробочий час, таким чином керівництво УМВС в Чернівецькій області було позбавлено можливості розглянути зазначений рапорт та вирішити питання щодо його задоволення чи відмови.

Також, в ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що на момент вчинення прогулу позивач займав посаду заступника начальника сектору карного розшуку Шевченківського PB УМВС в Чернівецькій області та фактично, на той час він був єдиним керівником блоку кримінальної міліції. Виїзд ОСОБА_2 до Івано-Франківської області без належного погодження з вищестоящим керівництвом дає підстави вважати, що позивачем було допущено дисциплінарне порушення, яке виявилось у нехтуванні нормами Закону України "Про міліцію" та Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що полягає у невиконанні службової дисципліни.

Колегія суддів критично ставиться до тверджень позивача про те, що його робоче місце - це кабінет заступника начальника сектору карного розшуку Шевченківського PB УМВС в Чернівецькій області по вул. Білоусова, 19 в м. Чернівцях, а місце роботи - це вся територія гарнізону Чернівецької області в межах якої він був до 12 години 23 червня 2015 року, оскільки позивачем не надано письмових доказів у підтвердження виконання своїх обов'язків саме 23 червня 2015 року з 09 години до 12 години за межами свого робочого місця.

Також, колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача на те, що відповідачами жодних письмових доказів фіксування часу приходу його на роботу 23 червня 2015 року після 12 години не надано, оскільки позивачем дана обставина нічим не спростована, а також дані твердження позивача спростовуються висновком службового розслідування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржені накази прийняті відповідачами правомірно, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 грудня 2015 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.