Справа № 803/2130/15
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Справа № 876/10139/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивач посилався на те, що відповідачем безпідставно відмовлено у митному оформленні товару за ціною договору та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №205000011/2015/000055/2 від 13.07.2015 року, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070001/2015/00062.

Вважаючи дії митного органу протиправними, оскільки відповідачем не доведено подання недостовірних відомостей про митну вартість товару, позивач звернувся до суду та просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №205000011/2015/000055/2 від 13.07.2015 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070001/2015/00062.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 13.07.2015 року №205000011/2015/000055/2 та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 13.07.2015 року №205070001/2015/00062.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Волинська митниця ДФС, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про наявність всіх документів для визначення митної вартості товару за ціною договору. Крім того зазначає, що подані позивачем документи містили розбіжності, а тому законно були витребувані додаткові документи, які не підтвердили заявлену у митній декларації ціну.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, а інші особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що на підставі зовнішньоекономічного контракту №1 від 01.07.2015 року, укладеного між позивачем та компанією «BURY Trade» Sp.z о.о. (Польща), рахунку фактури (інвойсу) №FX/00420/2015/MG від 10.07.2015 року, декларант (ПП «Еліт Брок») 13.07.2015 року для митного оформлення товару «персики свіжі» 7688 кг, «виноград столовий свіжий необроблений засобами для зберігання» 784 кг, «грейпфрути свіжі» 960 кг, «виноград столовий свіжий необроблений засобами для зберігання» - 910 кг, «перець солодкий свіжий» - 1200 кг, «нектарини свіжі» 7040 кг, подав на митний пост «Луцьк» електронну митну декларацію № 205070001/2015/008820 та комплект документів, а саме: міжнародну автомобільну накладну №059857 від 12.07.2015 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 13.07.2015 року; документ, що підтверджує вартість страхування від 13.07.2015 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 10.07.2015 року; рахунок-фактура (інвойс) № FX/00420/2015/MG від 10.07.2015 року; зовнішньоекономічний договір №1 від 01.07.2015 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.07.2015 року; договір (контракт) про перевезення №19 від 10.07.2015 року; договір (контракт) про перевезення від 01.01.2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 12.07.2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 12.07.2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 12.07.2015 року; карантинний дозвіл №15/02 від 26.03.2015 року; сертифікат про походження товару №PL/MF/AK0105991 від 10.07.2015 року; акт №205070001/2015/і001833 від 13.07.2015 року; акт №75/04-056/002996-І від 13.07.2015 року; сертифікат якості №КО.8231.3.723.201 від 10.07.2015 року; експертний висновок №В-518 від 13.07.2015 року; копію митної декларації країни відправлення №15PL302010Е0080870 від 12.07.2015 року.

В графі 43 електронної митної декларації № 205070001/2015/0088731 від 13.07.2015 року товар було задекларовано за 1 методом, тобто за ціною контракту.

13.07.2015 року позивачу було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070001/2015/00062. Підставою для прийняття картки відмови стало рішення спеціалізованого підрозділу щодо коригування митної вартості № 205000011/2015/000055/2 від 13.07.2015 року.

Згідно з графами 30 рішення про коригування митної вартості товару № 205000011/2015/000055/2 від 13.07.2015 року митним органом було визначено митну вартість товару: «персики свіжі», вагою 7688 кг за ціною 1,06 дол. США за 1 кг (замість 0,75 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом); «виноград столовий свіжий необроблений засобами для зберігання», вагою 784 кг за ціною 1,71 дол. США за 1 кг (замість 1,50 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом); «грейпфрути свіжі», вагою 960 кг за ціною 1,33 дол. США за 1 кг (замість 1,02 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом); «виноград столовий свіжий необроблений засобами для зберігання», вагою 910 кг за ціною 1,71 дол. США за 1 кг (замість 1,5 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом); «перець солодкий свіжий», вагою 1200 кг за ціною 1,62 дол. США за 1 кг (замість 1,50 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом); «нектарини свіжі», вагою 7040 кг за ціною 1,06 дол. США за 1 кг (замість 0,75 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом).

У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів не може бути визнана, у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, за методом обраним декларантом та містять розбіжності (вартість в інвойсі не відповідає вартостям в експортній декларації). У зв'язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, декларанту запропоновано надати додаткові документи: висновки про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими організаціями, бухгалтерські документи, прас-лист від виробника товару, за наявності інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару. Так як неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст..60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу (ст. 33 МК України) МД №205070002/5/9734 від 30.06.2015 року, №205070002/5/8537 від 18.06.2015 року, №209120000/5/821787 від 09.06.2015 року, №209120000/5/825235 від 01.07.2015 року.

З метою подальшого збуту придбаного товару позивачем було подано через свого декларанта для митного оформлення товару нову МД №205070001/2015/008820 від 13.07.2015 року, вказавши у графах 12, 45 ВМД митну вартість, розраховану за ціною одиниці товару, наведену у рішенні митниці.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивачем надано достатньо документів, які б підтверджували ціну товару, а тому митний орган мав можливості провести митне оформлення ввезеного товару за ціною договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку вказаним відносинам зазначає наступне.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною другою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 «Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування» Митного кодексу України.

За правилами частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відтак, особи, які переміщують товари через митний кордон України, зобов'язані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю. Водночас, частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частин першої - третьої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За приписами частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган має право, зокрема, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

З наведеного видно, що митний орган, з урахуванням законодавчих обмежень, встановлює достатність наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості товару.

Так, відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частин другої та третьої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до п.8 ст.57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З матеріалів справи видно, що підставою прийняття спірного рішення та картки відмови стали висновки митного органу про розбіжності у вартісних показниках інвойса та експортної декларації.

Враховуючи наведене від декларанта витребовувалися додаткові документи (висновки про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими організаціями, бухгалтерські документи, прас-лист від виробника товару, за наявності інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару).

На вимогу відповідача було надано висновок про якісні та вартісні характеристики №В-518 від 13.07.2015 року, платіжне доручення в іноземній валюті №22 від 01.07.2015 року, а також прайс-лист від виробника товару від 01.07.2015 року. Крім того, проінформовано відповідача про неможливість надання проформу-інвойс, оскільки зазначений документ - це попередній рахунок на оплату товару, а товар, що поставлений згідно рахунку-фактури (інвойс) № FX/00420/2015/MG від 10.07.2015 року, поставляється на умовах після оплати згідно п.4.2 контракту №1 від 01.07.2015 року.

Висновком про якісні та вартісні характеристики №В-518 від 13.07.2015 року, який складений Волинською торгово-промисловою палатою, встановлено, що вартість товарів, зазначена в рахунку (інвойс) № FX/00420/2015/MG від 10.07.2015 року та в комерційній пропозиції (прас-листі) фірми «BURY Trade» Sp.z o.o. (Польща) від 10.07.2015 року, відповідає рівню цін, який панує на ринку по продажу фруктів.

Враховуючи викладене, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що позивачем було надано достатньо документів для визначення митної вартості, за методом обраним декларантом, а саме за ціною контракту №1 від 01.07.2015 року відповідно до вищезазначених документів.

Покликання апелянта на наявність розбіжностей вартісних показників в експортній митній декларації та інвойсі суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

З матеріалів справи видно, що в інвойсі вартість товару зазначена в долара США. Така ж вартість зазначена в поданих до митного оформлення ВМД. В свою чергу, в інвойсі також зазначена вартість у польських злотих, відповідно до середнього курсу, який був на рівні 3,8290 злотих за долар.

Позивач пояснив, що в експортній декларації був взятий курс на день розмитнення 3,6873 злотих за долар, що підтверджує вартість товару у доларах США та дорівнює 16 366,20 доларів США.

Таким чином, доводи апелянта про те, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, не відповідають обставинам справи.

Покликання апелянта на не підтвердження позивачем транспортних витрат та інші доводи апелянта суд до уваги не бере, оскільки єдиною підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №205000011/2015/000055/2 від 13.07.2015 року, як зазначалось вище, стало те, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів містять розбіжності (вартість в інвойсі не відповідає вартості в експортній декларації). Інших зауважень митний орган декларанту не висловлював.

У справі, що розглядається, суд приходить до висновку про неправомірність дій митниці щодо застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару без послідовного застосування попередніх, як це встановлено частиною п'ятою статті 57 МК, та без обґрунтування неможливості їх застосування.

Митницею не доведено сумнівність або недостовірність інформації, яка містилася в документах, наданих позивачем на підтвердження митної вартості за ціною угоди. Натомість доводи митного органу щодо неможливості послідовного застосування методів визначення митної вартості товарів не підтверджуються матеріалами справи, що враховується судом при прийнятті рішення, є суперечливими і не свідчать про неможливість визначення митної вартості товарів за іншим, ніж основний, методом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем було надано митному органу усі необхідні документи, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту), а тому позовні вимоги є обгрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зібрані докази у сукупності, колегія суддів приходить до висновків, що відповідач належними і допустимими доказами не довів законність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 13.07.2015 року №205000011/2015/000055/2 та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 13.07.2015 року №205070001/2015/00062.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, дав належну оцінку доказів, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого прийняв законну та обґрунтовану постанову про задоволення позову, підстав для задоволення якої не має.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на викладене, висновків суду не спростовують.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 року у справі №803/2130/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський