Справа № 2а-12285/09/2670
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Київ К/800/9334/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Мороза В.Ф.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Донця О.Є.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Київської міської державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Київською апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати постанову Київського апеляційного адміністративною суду від 12 квітня 2011 року у даній справі і ухвалити нове рішення, яким залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2010 року - без змін.

Заяву про перегляд судовою рішення за нововиявленими обставинами мотивовано тим, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 13 березня 2013 року, яке набрало законної сили 29 травня 2013 року встановлено факт, що на дозволі №390 від 03.11.1998 року (на введення в експлуатацію закінченою будівництвом (розширенням, реконструкцією) приватного житлового будинку у будинковолодінні АДРЕСА_1, виданому Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю КМДА, відсутній підпис ОСОБА_2 для посвідчення згоди поруч з надрукованим прізвищем. Наведене є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами постанови апеляційного суду від 12 квітня 2011 року у справі №2а-12285/09-2670. Оскільки дозвіл №390 від 03.11.1998 року не містить підпису позивача, то він не міг знати про наявність такого дозволу з 1998 року і відповідно про те, що частки в праві спільної часткової власності змінилися ще у 1998 році. Зазначив, що про наявність обставини, яка, за твердженням позивача, є істотною для справи №2а-12285/09/2670, йому стало відомо 29 травня 2013 року, тобто з дня набуття рішенням Оболонського районною суду м. Києва від 13 березня 2013 року законної сили.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Апеляційний суд зазначив, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2013 року було винесено на підставі висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №11169/11170 від 02 грудня 2009 року. Вказаний висновок досліджувався судами всіх інстанцій при розгляді даної справи. При цьому рішення апеляційного суду у цій справі було залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України. Твердження позивача про те, що він не знав про існування дозволу №390 визнані необґрунтованими.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, та переглянути за нововиявленими обставинами постанову Київського апеляційного адміністративною суду від 12 квітня 2011 року. При цьому вказує на те, що обставини, зазначені в його заяві є нововиявиявленими та мають істотне значення для вирішення даної.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 245 КАС України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Із змісту наведеної норми КАС України вбачається, що необхідними сукупними ознаками обставин, за яких їх можна вважати нововиявленими, є: їх наявність на час вирішення адміністративної справи; ці обставини не були і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Водночас не можуть вважатися нововиявленими обставини, які виникли чи змінились після прийняття рішення, тобто нові, а також обставини які ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 02 грудня 2009 року №11169/11170, на який здійснено посилання, був на час вирішення даного спору і досліджувався судами при розгляді даної справи. Отже висновок апеляційного суду про те, що наведені у заяві обставини не мають ознак нововиявлених судова колегія вважає правильним.

Доводи касаційної скарги дають підстав вважати, що судом при розгляді справи порушено норми матеріального чи процесуального права.

Суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 КАС України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець