Справа № 552/5293/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 р.Справа № 552/5293/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В. Жигилія С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 15.10.2015р. по справі № 552/5293/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві про визнання дій неправомірними та забов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Полтава неправомірними, щодо утримання із розміру призначеної пенсії відповідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 10.03.2015 року сум податку на доходи фізичних осіб;

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду в Київському районі м. Полтава провести перерахунок призначеної пенсії відповідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без утримання сум податку на доходи фізичних осіб за період з 10.03.2015 року до змін в законодавстві та сплатити недоотриману суму пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він отримує пенсію в меншому розмірі, раніше отримував пенсію, призначену у відповідності з діючими законами України, як інваліду II групи, який втратив своє здоров'я, внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС. Позивач вважає, що рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова є незаконним, оскільки воно порушує норми ст. 1, 8, 19, 21, 22, 58, 60, 68 Конституції України, чинних законів, п.18 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.3 ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якими забороняється стягнення податків з позивача, як учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, тим більш податку з пенсійних виплат.

Постановою Київського районного суду м. Полтава від 15.10.2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок захворювання викликаного аварією на ЧАЕС, призначену відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

27.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив роз'яснити причини зменшення його пенсії з лютого 2015 року та поновити йому виплату пенсії в розмірі відшкодування фактичної шкоди його здоров'ю відповідно до законодавства і провести доплату різниці з лютого 2015 року.

Відповідачем надало позивачу відповідь, в якій повідомило ОСОБА_1, що відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII з 1 лютого об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Податкового кодексу України, до яких належить суми пенсій, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а тому з частини пенсії позивача, що перевищує 3654 грн. утримано 15% податку (ПДфО) та 1,5 % війського збору.

Не погодившись з вказаним рішення, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив що того, що Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Полтава, як орган державної влади, відповідно до вимог статті 19 Конституції України діяв на підставі, в межах та в спосіб, передбачений законами України.

В доводах апеляційної скарги позивач зазначив, що з урахуванням того, що пенсія йому призначена на підставі ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до податкового законодавства сума відшкодування розміру шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу, а отже він вважає, що у відповідача відсутні підстави щодо нарахування суми податку на доходи фізичних осіб на розмір його пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIIІ від 28.12.2014 року встановлено, що особи, з яких удержується податок на доходи фізичних осіб, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Введення податку на доходи фізичних осіб з базою оподаткування, до якої віднесено суми пенсій (включаючи суму індексації, доплат, підвищень та ін.) або щомісячного грошового утримання, розмір яких перевищує 3654 грн. на місяць - у частині такого перевищення, запроваджено з метою дотримання вимог ст. 7 Бюджетного кодексу України.

За правилами пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що у 2015 році мінімальна заробітна плата з 1 січня становить 1218 гривень.

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Пунктом 171.2 статті 171 Податкового кодексу України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

За визначенням Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14).

Таким чином, з 01 січня 2015 року об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб виступають пенсії, які перевищують 3654 грн., з яких також утримується військовий збір, і територіальні органи Пенсійного фонду України, як податкові агенти, зобов'язані здійснювати відповідне утримання.

Із матеріалів справи вбачається, що пенсія позивача перевищує три мінімальні заробітні плати, а тому суми відповідного перевищення є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та з них підлягає утриманню військовий збір.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що здійснюючи з пенсії позивача утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору, орган Пенсійного фонду України діяв без порушень вимог чинного законодавства.

Оскільки, положення ПК України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, то відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства України.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що як основна так і додаткова пенсія є виплатою за шкоду, заподіяну здоров'ю та є різновидом відшкодування державою шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи та не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу, відповідно до положень п.п.165.1.3 п.165.1 ст. 165 ПК України, з наступних підстав.

Згідно ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС" пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до вимог ст. 51 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог п.п.165.1.3 п.165.1 ст. 165 ПК України не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу сума відшкодування платнику податку розміру шкоди, заподіяної йому внаслідок Чорнобильської катастрофи, у порядку та сумах, визначених законом;

На підставі системного аналізу зазначених положень законодавства, колегія суддів вважає, що пенсія, яка призначена та виплачується позивачу не є виплатами щодо відшкодування платнику податку розміру шкоди, заподіяної йому внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому і не є доходом, який не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу.

Зважаючи на встановлені обставини справи, посилання позивача є безпідставним та таким, що суперечить наведеним вимогам Закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки викладена правова позиція не є обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 15.10.2015р. по справі № 552/5293/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 15.12.2015 р.