Справа № 826/9955/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9955/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЛ» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкової вимоги.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 7610-25 від 10 травня 2014 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач є юридичною особою та перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Податковою вимогою № 7610-25 від 10 травня 2014 року відповідач попередив позивача про існування у позивача податкового боргу з податку прибуток приватних підприємств на суму основного платежу 8 966, 54 грн.

Зазначеною вимогою позивача було повідомлено, що починаючи з 12 березня 2014 року на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховуються пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України та органом державної податкової служби буде здійснено опис майна у податкову заставу.

Не погодившись з рішенням податкового органу, позивач оскаржив вищезазначену податкову вимогу у порядку адміністративного оскарження, за результатом розгляду якої Головне управління ДФС у м. Києві прийняло рішення № 2764/10/26-15-10-06 від 18 лютого 2015 року про результати розгляду скарги, яким скарга позивача залишена без задоволення, а податкова вимога - без змін.

19 березня 2015 року ТОВ «ДІЛ» звернулося до ДФС України з повторною скаргою на податкову вимогу та рішення № 2764/10/26-15-10-06 від 18 лютого 2015 року, за результатом розгляду якої ДФС України прийняло рішення № 8596/6/99-99-23-05-15 від 23 квітня 2015 року про результати розгляду повторної скарги, яким скарга позивача залишена без задоволення, а податкова вимога № 7610-25 від 10 травня 2014 року та рішення № 2764/10/26-15-10-06 від 18 лютого 2015 року - без змін.

Відповідно до п. 36.1 ст.36 ПК України - податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно до п. п. 14.1.153. ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. п. 14.1.175. ст. 14 ПК України - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2, 2.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України № 576 від 10 жовтня 2013 року - податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків.

Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки.

Протягом строків оскарження суми грошових зобов'язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Відповідно до п. 3.1. Порядку - податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Згідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України - у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України - у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до абз. 4 п. 57.1 ст. 57 ПК України (в редакції від 01 травня 2014 року, чинній на момент складення податкової вимоги) - платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Згідно до абз. 11 п. 57.1 ст. 57 ПК України (в редакції від 01 травня 2014 року, чинній на момент складення податкової вимоги) - дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач, починаючи з січня 2013 року по лютий 2014 року, щомісячно сплачував авансові внески у розмірі 5 029,00 грн., що підтверджується банківськими виписками та даними бухгалтерського обліку позивача, зокрема, карткою рахунку № 6416 «Податок на прибуток».

Станом на 03 березня 2014 року позивач мав накопичену суму переплати по авансовим внескам з податку на прибуток у розмірі 60 348, 00 грн., в той же час податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню складав 59 273, 00 грн. Тобто, сплачених авансових внесків з податку на прибуток було достатньо для зарахування в погашення грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України - податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно до п. п. 9.1.1 п. 9.1 ст. 9 ПК України - до загальнодержавних податків належать податок на прибуток підприємств.

Авансові внески з податку на прибуток не є окремим податком або збором, а їх сплата є сплатою частини податку на прибуток звітного року.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не наведено жодних інших підстав, виникнення податкових зобов'язань у позивача з податку на прибуток, зокрема, винесення податкових повідомлень-рішень, не сплати суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданих інших податкових деклараціях чи нарахування пені по вказаному податку.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкова вимога неналежно оформлена, а саме, відсутні відомості про особу, якою була підписана оскаржувана вимога - прізвище та ініціали керівника (заступника керівника) ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Відповідно до п. п. 42.1 ст. 42 ПК України - податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу та у додатку 1 Порядку №576 наведена форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи, відповідно до якого податкова вимога повинна містити, крім іншого, найменування органу доходів і зборів, підпис та прізвище, ініціали керівника (заступника керівника) органу доходів і зборів.

Також, зазначенк податкову вимогу надіслано у неналежний термін, оскільки відповідно до п. 4.3 Порядку зазначено, що після формування податкової вимоги та внесення даних до відповідного реєстру в той самий день податкова вимога передається структурному підрозділу, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції, для надсилання (вручення) платнику податків. А згідно до п. 4.5 Порядку структурний підрозділ, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції, у день отримання податкової вимоги від податкового керуючого надсилає (вручає) податкову вимогу платнику податків, при цьому корінець податкової вимоги залишається в органі доходів і зборів та долучається до справи платника податків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, немає.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року задоволено клопотання апелянта та в порядку ст. 88 КАС України відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) - за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Станом на момент звернення позивача з адміністративним позовом до суду Закон України «Про судовий збір» встановлював ставку судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 2 відсотків розміру майнових вимог, але не менше 1, 5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» - мінімальну заробітну плату встановлено на 2015 рік у розмірі 1 218, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує податкову вимогу ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на загальну суму 8 966, 54 грн.

В зв'язку з чим, при подачі апеляційної скарги апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 2 009 (дві тисячі дев»ять гривень) 70 коп. ( 1 827, 00 грн.(судовий збір за подання адміністративного позову в суді першої інстанції)*110 %).

Враховуючи те, що рішення у справі ухвалено не на користь апелянта, судовий збір за подачу апеляційної скарги за майновий спір у розмірі 2 009, 70 грн. підлягає стягненню з ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь Державного бюджету України.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду у розмірі 2 009 (дві тисячі дев»ять гривень) 70 коп.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.