Справа № 814/3361/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3361/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішень та податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А : в с т а н о в и А

Позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1378 від 22 вересня 2014 року, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24 жовтня 2014 року, визнання протиправним та скасування рішення №1 від 24 жовтня 2014 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1378 від 22 вересня 2014 року про стягнення 20 200,64 гривень недоїмки. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 24 жовтня 2014 року про стягнення збільшеної суми основного боргу та штрафних санкцій у 10 915,34 гривень. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області №1 від 24 жовтня 2014 року «про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску».

Державна податкова інспекція у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 16 січня 2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, відповідач зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 26.08.2014 року по 08.09.2014 року, перевірку продовжено до 15.09.2014 року відповідачем було проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1. щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки було оформлено акт №762/17-01/ від 22.09.2014 року (далі - Акт перевірки, а.с. 13 - 36).

Висновками Акту перевірки встановлено порушення позивачем:

- п.6 ст. 128 ГКУ; п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ зі змінами та доповненнями (Далі - ПК України), а саме: неналежне ведення обліку витрат за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року (включено перекручені дані до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2011 - 2012роки, а саме: завищено витрати за 2011 рік на суму 41139.90грн., за 2012 рік на суму 17075,20 грн. та занижено суму чистого оподаткованого доходу за 2011 рік на суму 41139,90 грн.. за 2012 рік на суму 17075,20грн.);

- п.138.4 ст. 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ зі змінами та доповненнями (далі - ПК України) в результаті чого перевіркою донараховано податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2011 - 2012 роки на суму 8732.27 грн.. а саме за 2011 рік на суму 6170,99 грн., на 2012 рік на суму 2561,28 грн.;

- ч.2 п. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого перевіркою донараховано єдиного внеску за 2011 - 2012 роки на 20200,64 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було сформовано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1378 від 22 вересня 2014 року, податкове повідомлення-рішення фізичних осіб № від 24.10.2014 року, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 8732,27 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2183,07 грн. (а.с. 39). Та рішення № від 24.10.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Не погоджуючись з вищезазначеним позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на наступне.

ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.2011 по 31.12.2013 року перебувала на загальній системі оподаткування, код основного виду економічної діяльності Позивача за КВЕД (47.11) є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, клас професійного ризику виробництва 5.

У ході перевірки правомірності формування витрат зазначено, що позивачем до складу витрат за 2011 - 2012 роки включено суми з придбання не реалізованих тютюнових виробів.

Відповідно до п.177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 ст. 177 Податкового кодексу передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Так, приписи пп.14.1.27 п.14.1 ст. 14 ПК України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, визначають, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп.138.1.1 п.138.1 ст. 138 ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до витрат операційної діяльності, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2. 138.11 цієї етапі, п.п.140.2 - 140.5 ст. 140. ст.ст. 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно п.138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З Акту перевірки вбачається, що ФОП ОСОБА_1. згідно первинних документів книги обліку доходів і витрат ф. 10 №388/2 від 26.01.2011 року, №388/3 від 03.12.2012 року, №608 від 13.11.2013 року, №5858/3 від 26.01.2011 року, №5858/4 від 03.12.2012 року, №5858/5 від 13.11.2013 року, накладні, податкові накладні, касові чеки, встановлено за період 2011-2013 роки до складу витрат включила закупку тютюнових виробів у кількості 124877 пач., фактично реалізовано 117942 пач.

Викладене в Акті свідчить про придбання ФОП ОСОБА_1. протягом періоду, що перевірявся, тютюнових виробів, а також подальше їх використання для забезпечення господарської діяльності позивача.

Апелянт в свою чергу не навів жодного доказу, щодо неправомірності включення Позивачем у витрати за 2011-2012 рік 58215,10 грн.

Крім того, враховуючи зміст ст.ст. 162, 164 Податкового кодексу України вбачається, що платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, базою оподаткування яких є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до п.177.2 ст. 177 та п.178.3 ст. 178 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вище викладене та первинні документи, які були надані Позивачем суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку про правомірність включення ФОП ОСОБА_1. у витрати за 2011-2012 рік 58215,10 грн.

Що стосується донарахування зобов'язань зі сплати єдиного внеску на підставі акту Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області №762/17-01/ від 22.09.2014 року, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З наведеного випливає, що розмір єдиного внеску обраховується виходячи з розміру доходу (прибутку), отриманого від господарської діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Як вбачається зі змісту акту перевірки 762/17-01/ від 22.09.2014 року, підставою для донарахування зобов'язань зі сплати єдиного внеску було заниження, чистого оприбуткованого доходу на суму 58215,10 грн. Судовою колегією було встановлено правомірність включення Позивачем означеної суми у витрати за 2011-2012 рік, а тому Відповідачем неправомірно було збільшено грошові зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску.

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам ст. 2 КАС України.

Слід зазначити, що під час розгляду справи апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження викладених ним обставини та правомірність винесених оскаржуваних рішень.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1378 від 22 вересня 2014 року, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення фізичних осіб № від 24.10.2014 року, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 8732,27 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2183,07 грн., визнання протиправним та скасування рішення № від 24.10.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги дублюють заперечення на адміністративний позов (т.1 а.с. 61-62) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року по справі № 814/3361/14 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Т.М. Танасогло
суддя А.В. Бойко
суддя О.В. Яковлєв