Справа № 803/3680/15
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження в частині позовних вимог

16 грудня 2015 року Справа № 803/3680/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача уповноваженої особи Фонду

на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Позивач, серед інших позовних вимог, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.12.2015 року (а. с. 149-151), просить визнати протиправним наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк від 16.09.2015 року № 813 в частині застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу, укладеного позивачем з ПАТ Дельта Банк №027-21061-230215 «Лояльний» від 23.02.2015 року на суму 5800 доларів США та зобовязати уповноважену особу повернення на її поточний рахунок протиправно перераховані кошти по договору банківського вкладу.

Вказана позовна вимога обґрунтована тим, що оскаржуваним наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк від 16.09.2015 року № 813 неправомірно повернуто кошти з поточного рахунку позивача на рахунок іншої особи, яка не є стороною у договорі, у звязку із застосуванням наслідків нікчемності правочину.

30.11.2015 року представник відповідача подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі в частині визнання протиправним наказу № 813 від 16.09.2015 року, мотивуючи його тим, що заявлені позовні вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки він носить виключно внутрішній характер, не носить ознак публічно-правового спору. (а. с. 96-98).

В судовому засіданні судом також поставлено на вирішення питання про закриття провадження в справі в частині позовних вимог про зобовязання відповідача повернути на її поточний рахунок протиправно перераховані з нього кошти по договору банківського вкладу № 027-21061-230215 «Лояльний» від 23.02.2015 року в сумі 5800 доларів США як таку, що не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник відповідача уповноваженої особи своє клопотання про закриття провадження у справі підтримав з підстав, викладених у ньому, просить його задовольнити.

Також вважає, що поставлене на вирішення питання судом про закриття провадження в частині повернення коштів також підлягає задоволенню, оскільки вказані спірні правовідносини не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача проти заявленого клопотання представником відповідача та поставленого на вирішення судом питання заперечив. Вважає, що вказаний наказ та питання про повернення коштів є наслідком протиправності дій відповідача як субєкта-владних повноважень, а тому ці вимоги підлягають рогляду в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що справа у частині позовних вимог щодо визнання протиправним наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк від 16.09.2015 року № 813 в частині застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу, укладеного позивачем з ПАТ Дельта Банк №027-21061-230215 «Лояльний» від 23.02.2015 року на суму 5800 доларів США та про зобовязання уповноважену особу повернути на її поточний рахунок протиправно перераховані кошти по договору банківського вкладу не підлягають вирішенню адміністративним судом, а тому провадження в цій частині позовних вимог слід закрити.

Судом встановлено, що 23.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та ОСОБА_4 було укладено договір банківського вкладу №027-21061-230215 «Лояльний», за умовами якого позивач розмістила в ПАТ Дельта Банк депозит в сумі 5800 доларів США строком до 25.03.2015 з виплатою процентів в розмірі 5,5% річних. (а.с. 10).

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 віднесено Публічне акціонерне товариство Дельта Банк до категорії неплатоспроможних (а.с. 83-86), рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 розпочато з 03.03.2015 року процедуру виведення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а.с. 87-88), яка, з урахуванням рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року № 71, від 03.08.2015 року № 147, була запроваджена строком до 02.10.2015 року (а.с. 89-90), та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк ОСОБА_2.

16.09.2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк ОСОБА_2, у звязку із виявленням комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за операційно-господарськими операціями, створеної згідно з наказом № 67 від 11.03.2015 року, нікчемних договорів, а саме договору банківського вкладу від 23.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та ОСОБА_4, прийнято наказ № 813 Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями (а. с. 63-64), а в подальшому 23.09.2015 року за вих. № 8821/1773 позивачу було направлено повідомлення про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №027-21061-230215 від 23.02.2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та ОСОБА_4 (а. с. 13).

За наслідками визнання правочину нікчемним кошти з вкладу ОСОБА_4 були повернуті на рахунок ОСОБА_5

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року № 181 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства Дельта Банк з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ОСОБА_2 на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року (а. с. 92).

Згідно із частинами першою, другою статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 року № 4452-VI (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу) уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Пунктами 2, 3 частини третьої статті 38 цього ж Закону передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Відповідно до частини четвертої статті 38 вказаного Закону уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

За приписами частини пятої статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Частиною першою статті 54 зазначеного Закону передбачено, що рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Разом з тим, згідно із пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За приписами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України нормативно-правові акти чи акти індивідуальної дії можуть бути оскаржені в адміністративних судах тільки в тому випадку, коди у цих нормативних актах та правових актах індивідуальної дії зафіксовані саме рішення, що стосуються прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин. До юрисдикції адміністративних судів належать не всі спори, а лише ті спори, які виникають у звязку з рішенням, що прийняті органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, а також іншими субєктами владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій. При цьому, правові акти індивідуальної дії не у всіх випадках можуть бути оскаржені до адміністративних судів, а лише ті, які стосуються конкретної фізичної чи юридичної особи та створюють реальні правові наслідки для цієї особи.

Верховний Суд України у постанові від 08.09.2015 року (справа № 21-1114а15) зазначив, що статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть. Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.

Право на захист це самостійне субєктивне право, яке зявляється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Правові акти індивідуальної дії породжують права й обовязки тільки того субєкта (чи визначеного цим актом певного кола субєктів), якому їх адресовано. Таким чином, відсутність у будь-кого, в тому числі і заявника, прав чи обовязків у звязку із оскаржуваним актом не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом.

Як слідує із матеріалів справи, позивач оскаржує наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк ОСОБА_2 від 16.09.2015 року № 813 Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями.

З тексту цього наказу слідує, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк ОСОБА_2 наказано посадовим особам банку вчинити ряд дій, повязаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів, тобто цей наказ адресований посадовим особам банку, регулює внутрішню діяльність банку, вказаний наказ не є таким, що прийнятий при здійсненні відповідачем владних управлінських функцій, позивач не є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт, та у нього відсутні права чи обовязки у звязку із оскаржуваним актом, що не породжує для нього і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом.

Суд звертає увагу, що за приписами частини пятої статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб певні права та обовязки можуть виникнути у кредитора лише у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, а не у звязку із виданням наказу. Вказаний наказ не є правовим актом, який позбавляє позивача права повернення вкладених за договором банківського вкладу грошових коштів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк ОСОБА_2 від 16.09.2015 року № 813 Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями не може бути оскаржений до адміністративного суду, позовні вимоги про визнання його нечинним не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому з наведених вище підстав провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 157 КАС України.

Що стосується позовної вимоги про зобовязання відповідача повернути кошти на її поточний рахунок позивача незаконно перераховані з нього кошти, то суд зазначає, що вона також не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства виходячи із наступного.

Статтями 202-214 Цивільного кодексу України визначено загальні положення, щодо укладання правочинів. Нормами параграфу 2 розділу 4 ЦК України регламентовано наслідки недодержання сторонами вимог закону при укладенні правочинів.

Питання про укладення договорів банківських рахунків, їх істотні умови, наслідки укладення таких договорів та їх розірвання, регламентовано нормами цивільного законодавства України (статтями 1066-1076 ЦК України).

Зокрема, стаття 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на уповноважену особу покладено ряд обовязків, зокрема визнання правочинів укладених банком нікчемними та застосування відповідних наслідків у звязку з цим.

Перерахування коштів із рахунків позивача на рахунки ОСОБА_5 відбулося як наслідок визнання уповноваженою особою Фонду укладеного нею договору банківського вкладу нікчемним.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Проаналізувавши норми КАС України, цивільного законодавства та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , суд вважає, що питання повернення коштів на рахунок ОСОБА_4 повинно розглядатись в порядку цивільного судочинства, оскільки воно повязане з укладенням договору банківського рахунку, визнання його в силу закону нікчемним та застосуванням з приводу цього наслідків ( яким є перерахування коштів з рахунку позивача), а не виконанням владних управлінських функцій відповідачем.

Крім того, суд зазначає, що в даному випадку визначальним для вирішення юрисдикції спору є предмет спірних правовідносин ( що за своєю суттю є цивільно-правовим) а не субєктивний склад учасників процесу.

Ставлячи таку позовну вимогу позивач констатує, що вказані кошти є його власністю, а застосування наслідків нікчемності правочину порушує його права як власника.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільного-процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином справа у частині позовних вимог щодо визнання протиправним наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк ОСОБА_2 від 16.09.2015 року № 813 Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями та зобовязання відповідача повернути на її поточний рахунок протиправно перераховані з нього кошти по договору банківського вкладу № 027-21061-230215 «Лояльний» від 23.02.2015 року в сумі 5800 доларів США не підлягають вирішенню адміністративним судом, а тому провадження в цій частині позовних вимог слід закрити.

Керуючись статтями 157, 165, КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в частині позовних вимог ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 про визнання протиправним наказу №183 від 16.09.2015 року та зобовязання відповідача повернути на її поточний рахунок протиправно перераховані з нього кошти по договору банківського вкладу № 027-21061-230215 «Лояльний» від 23.02.2015 року в сумі 5800 доларів США в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії дій закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали, повний текст якої буде виготовлено до 21 грудня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк