Справа № 815/7276/14
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/7276/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів Романішина В.Л., Єщенка О.В.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» до Південної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення надміру сплачених коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на неналежний контроль відповідачем правильності визначення митної вартості, обрання методу визначення митної вартості шляхом не застосування кожного наступного методу визначення митної вартості та не проведення відповідних консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості не за першим (основним) методом визначення митної вартості, а також бездіяльність до Південної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (надалі Митниця) щодо не повернення суми переплати, просив суд: визнати протиправною бездіяльність Митниці у не належному контролі митної вартості під час митного оформлення МД 500060804/2014/001559 від 08.10.2014 року та у не поверненні надмірно сплаченого товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» (надалі Товариство) до бюджету коштів у сумі 2 808,44 грн., і стягнути з Державного бюджету України на користь позивача кошти у сумі 2 808,44 грн. Також Товариство просило суд, установити судовий контроль за виконанням судового рішення по справі шляхом зобовязання відповідачів подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 17 лютого 2015 року ухвалено постанову про відмову Товариству у задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні митного оформлення товарів за поданою до Митниці митною декларацією №500060804/2014/001559 від 08 жовтня 2014 року, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд зазначив, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару за митною декларацією №500060804/2014/001559 від 18 жовтня 2014 року, відповідачем самостійно не приймалося рішень про визначення митної вартості товару. Митниця погодилася з митною вартістю, визначеною декларантом та методом її визначення, який застосував декларант позивач по справі.

В апеляційній скарзі Товариство, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, оскаржуване судове рішення та постановити нове про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач послався на порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 31, 54, 57-60, 257, 258 МК України та ст. ст. 71, 159, 163 КАС України. Товариство вважає, що митний орган зобовязаний перевіряти обраний декларантом, або уповноваженою ним особою, метод визначення митної вартості товарів умовам, наведеним у главі 9 МК України.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

30 вересня 2013 року позивач уклав контракт №130930 з Компанією Dynea Sp. z o. o. (Польща) на поставку товарів хімічної промисловості.

З метою митного оформлення товару (смола фенол-формальдегідна), що надійшов від Dynea Sp. z o. o. (Польща) за контрактом №130930 від 30.09.2013 року, Товариство подало до Митниці електронну митну декларацію №500060804/2014/001559 від 08 жовтня 2014 року де зазначило кількість та асортимент товару і його вартість.

Відповідно до ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Судом першої інстанції встановлено, що графи (графи 12, 42, 43, 45) вказаної вище митної декларації, що містять дані про ціну товару, метод визначення митної вартості заповнювались позивачем самостійно.

За результатом здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за митною декларацією №500060804/2014/001559 від 08.10.2014 року, відповідачем, відповідно до ч. 3 ст. 54 МК України, було визнано заявлену декларантом митну вартість та імпортовані товари випущено у вільний обіг.

Відповідно до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення, через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі і відомості про товари: фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення.

Згідно з ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Зважаючи на те, що митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом та методом її визначення, який застосував декларант, суд апеляційної інстанції визнає правильним висновок суду першої інстанції, про відсутність підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного кодексу України. Тому, підстав визнавати сплачені позивачем суми митних платежів чи їх частину помилковими та/або надміру сплаченими немає.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року справа №21-338а14.

Зважаючи на все вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час розгляду справи Одеським окружним адміністративним судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» до Південної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення надміру сплачених коштів без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів з часу отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: