Справа № 22-а-20975/11
Суддя: Митрофанова Л.В.
Дата ухвалення: 2011-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3 ( 3 ) Доповідач Митрофанова Л.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

розглянувши у м. Кривому Розі в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу про визнання дій неправомірними, про перерахунок та стягнення недоплаченого довічного грошового утримання, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до Управління пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу (надалі УПФУ в Центрально-Міському районі) про визнання дій неправомірними, про перерахунок та стягнення недоплаченого довічного грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що є суддею у відставці зі стажем роботи на посадах судді та голови суду 21 рік.

Згідно Закону України «Про статус суддів» повинен отримувати довічне грошове утримання у розмірі 80% від заробітної плати діючого судді, проте відповідач здійснює виплату у значно меншому розмірі.

Посилаючись на ці обставини просив суд поновити строк для звернення до суду, визнати неправомірними дії УПФУ в Центрально-Міському районі щодо не проведення перерахунку довічного грошового утримання в 2007 році в розмірі 11076,28грн., за 2008 рік в розмірі 37100,44грн. і за 2009 рік в розмірі 22877,40грн.; стягнути з відповідача на його користь недоотримане грошове утримання за 2007-2009 роки в загальній сумі 71054,12грн. та зобов,язати відповідача із січня 2010 року провести перерахунок і проводити виплати щомісячного грошового утримання здіймо діючого законодавства до зміни заробітної плати діючих суддів.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано дії УПФУ в Центрально-Міському районі стосовно відмови у перерахунку і виплати сум довічного грошового утримання судді у відставці згідно ч.4 ст. 33 Закону України «Про статус суддів» - неправомірними, зобов,язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2007 року по 01 січня 2010 року, з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами встановленими ч.4 ст. 33 Закону України «Про статус суддів» за 2007 рік 11076,28грн., за 2008 рік 21221,40грн., за 2009 рік 22877,40грн., а всього стягнути на користь позивача 55175,08грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, УПФУ в Центрально-Міському районі подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що ЗУ «Про статус суддів» і Постановою Правління Пенсійного Фонду України №3-1 від 25.01.2008р., якою затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці, не передбачено проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці; Пенсійний Фонд є виконавчим, а не законодавчим органом, тому дії УПФУ є правомірними.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26 вересня 1996 року, як суддя у відставці зі стажем роботи на посаді судді та голови суду 21 рік, перебуває на обліку в УПФУ Центрально-Міського району м. Кривого Рогу та отримує довічне грошове утримання на підставі Закону України «Про статус суддів».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п, 1, 2 ч. З ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах, повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про статус суддів» професійні судді є носіями судової влади в Україні, які здійснюють правосуддя незалежно від законодавчої та виконавчої влади. Частина 3 статті З цього Закону визначає, що держава гарантує фінансове та матеріально-технічне забезпечення суддів та судів.

Частиною 2 статті 43 вищезазначеного Закону передбачено, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканості та соціального захисту, як і до виходу у відставку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про судоустрій України» суди здійснюють правосуддя самостійно. Судді при здійсненні правосуддя незалежні від будь-якого впливу, нікому не підзвітні та підкорюються лише закону. Гарантії самостійності судів і незалежності суддів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами. Частина 7 даної статті визначає, що гарантії самостійності судів і незалежності суддів забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. Згідно з частиною 8 статті 14 вищезазначеного закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності суддів, незалежності та правової захищеності суддів.

Однією з таких гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, а саме: заробітної плати, пенсії, щомісячного довічного грошового утримання тощо, надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановлюються законом України «Про статус суддів». Відповідно до цього Закону довічне грошове утримання - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає в тому, що його правове регулювання і джерела фінансування визначаються Конституцією України, Законом України «Про статус суддів», Постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус судців» від 15.12.1992 року N 2863-ХІІ.

Абзацом 3 пункту вищезазначеної Постанови Верховної Ради України (в редакції до 01 січня 2008 року) було встановлено, що в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється, виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до п.63 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» абзац 3 п.1 зазначеної Постанови Верховної Ради України був виключений.

У той же час, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» відповідні зміни в частині обчислення розміру довічного грошового утримання суддям у відставці безпосередньо до Закону України «Про статус суддів», Закону України «Про судоустрій України» не вносилися.

Рішенням Конституційного Суду України про офіційне тлумачення положень частин І, 2 ст.126 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про статус суддів» від 01.12.2004 року №19-рп/2004 зазначено, що положенням ч.І ст.126 Конституції України про незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України у взаємозв'язку з іншими положеннями розділу VII Основного закону України, і це треба розуміти, зокрема, як недопущення зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців 3, 4 п. 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та офіційного тлумачення положень ч.З ст. ! 1 закону України «Про статус суддів» від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 визначено, що за змістом ст. 126 Конституції України положення частини 3 ст. 11 Закону України «Про статус суддів» у взаємозв'язку з ч.8 ст.14 Закону України «Про судоустрій України» треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення. При цьому однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині 1 ст.126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм в майбутньому статусу суддів у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.36, п. 20,33,49,50 ст.71, ст.97, 98, 104, 105 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 4-рп/2007 зазначено, що визначаючи обмеження розміру пенсії, довічного грошового утримання усім категоріям суддів України, Верховна Рада України діяла всупереч закріпленому ч.З ст.22 Конституції України положенню щодо недопустимості при прийнятті нових законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Встановлення законом граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання чи пенсії обмежило їх обсяг, який визначається Законом України «Про статус суддів». Залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям, і водночас знизив досягнутий рівень гарантій незалежності працюючих суддів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними, серед іншого, положення п. 63 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключений абзац 3 п.1 Постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів». У рішенні Конституційного Суду України, зокрема, зазначено, що виключення Законом абзацу 3 п.1 зазначеної Постанови Верховної Ради України і встановлення, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці переглядається в разі зміни заробітної плати працюючого судді, виходячи з його нового розміру, означає скасування на 2008 рік існуючого порядку призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям і звужує зміст і обсяг права судді, яке він мав, та обмежує його конституційні гарантії незалежності. Тому в цій частині положення п. 63 розділу II Закону не узгоджується зі ст. 22, ч.І ст.126 Конституції України.

Згідно з п.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Відповідно до ст.44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата судді складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Наведене свідчить про те, що у разі зміни заробітної плати суддів, розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді.

Отже, суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу про визнання неправомірними дій та зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання - є обґрунтованими, підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідно в цій частині дійсно підлягали задоволенню.

За вищезазначених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відповідач, відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті довічного грошового утримання судді у відставці згідно приписів ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» - діяв всупереч Конституції та законів України.

Проте, колегія суддів враховує, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції з позовом, заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, посилаючись на поважність причин його пропуску, оскільки про факт порушення свого права він дізнався у березні 2010 року, коли отримав довідку про заробітну плату для суддів у відставці і про перерахунок зазначених сум його ніхто не повідомляв.

Враховуючи приписи ст. 100 КАС України та визнаючи зазначену обставину поважною причиною пропуску строку звернення до суду, колегія суддів поновлює позивачу цей строк, у звязку з чим доповнює резолютивну частину ухваленого судом першої інстанції рішення висновком по суті розглянутої вимоги.

В іншій частині постанова підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, п.1 ч.1 ст. 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2010 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: «Пропущений строк на звернення до суду ОСОБА_1 поновити».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: