Справа № 810/3281/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3281/15 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Печенюку Р.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача Антоненка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконними та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_3, звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати незаконними та скасувати розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 30 червня 2015 року № 113 «Про проведення службового розслідування» та від 10 липня 2015 року № 65-к «Про звільнення ОСОБА_3.», поновити на посаді та прийняти рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.07.2015 року до дня поновлення на роботі, стягнути з відповідача завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка та її представник доводи апеляційної скарги підтримали і просили її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Так, судом установлено і вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_3 проходила публічну службу і 16.07.2012 року розпорядженням №101-к була призначена на посаду керівника апарату Яготинської районної державної адміністрації.

30.06.2015року т.в.о. голови Яготинської РДА Давиденком А.Ю. було прийнято розпорядження №113 «Про проведення службового розслідування» щодо діяльності керівника апарату ОСОБА_3. на предмет порушення законів України "Про відпустки", "Про запобігання корупції", Регламенту Яготинської РДА.

Цим же розпорядженням утворено комісію для проведення службового розслідування (далі - Комісія) та відсторонено позивачку на період проведення службового розслідування від виконання повноважень за посадою.

09.07.2015 року Комісією за результатами проведеного службового розслідування складено Акт, яким зафіксований факт порушень позивачкою вимог чинного законодавства.

При цьому, зі змісту Акту службового розслідування вбачається, що, відповідно до Розподілу обов'язків між головою, першим заступником голови, заступником голови та керівником апарату РДА, - керівник апарату адміністрації відповідає за питання правового (крім земельних питань), організаційного, кадрового, матеріального та іншого забезпечення діяльності відповідача, питання державної служби, організації роботи апарату, формування в установленому порядку структури і чисельності районної державної адміністрації та її структурних підрозділів, розробки штатного розпису апарату адміністрації, матеріально-технічного забезпечення діяльності адміністрації, взаємодії з обласною державною адміністрацією та її посадовими особами із зазначених питань, співпраці з органами місцевого самоврядування; затвердження штатних розписів, кошторисів, планів асигнувань структурних підрозділів та апарату відповідача, опрацювання звернень громадян.

Окрім того, керівник апарату координує та контролює діяльність відділів та інших підрозділів апарату адміністрації, а саме: відділу організаційної роботи; сектору кадрової роботи; загального відділу; сектору контролю та звернень громадян; відділу ведення Державного реєстру виборців; відділу фінансово-господарського забезпечення; сектору інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю; відділу юридичного забезпечення, архівного сектору, також, координує діяльність адміністрації з територіальними органами міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

На час проведення службового розслідування щодо позивачки, також проводилось службове розслідування щодо її чоловіка ОСОБА_8, який обіймав посаду начальника управління фінансів Яготинської РДА, та 25.05.2015 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності шляхом винесення догани і якому в червні 2015 року було запропоновано надати пояснення щодо обставин неналежного виконання посадових обов»язків, які останній відмовився надавати.

За таких умов триваючого службового розслідування щодо свого чоловіка і перебуваючи в конфлікті з т.в.о. голови Яготинської РДА, позивачка 06.06.2015 року у вихідний день о 7 год. 45 хв., попросивши техпрацівника, ОСОБА_9, яка мала у розпорядженні ключі від усіх кабінетів, відкрити кабінет т.в.о. голови Яготинської РДА Давиденка А.Ю., та без повідомлення останнього, здійснила проникнення в зазначений службовий кабінет з метою, ніби-то, виправити описку у поданих напередодні документах для візування.

За висновками Акта службового розслідування, керівником апарату адміністрації ОСОБА_3 порушено Загальні правила поведінки державного службовця, затверджені наказом Головдержслужби України від 4.08.2010 №214 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 11.11.2010 №1089/18384, які є узагальненням стандартів етичної поведінки, доброчесності та запобігання конфлікту інтересів у діяльності державних службовців та способів врегулювання конфлікту інтересів.

Крім того, вказано на недостатній контроль та невживання невідкладних заходів з боку позивачки щодо забезпечення належного рівня організації кадрової роботи, заповнення вакантних посад, упорядкування організаційно-штатної структури адміністрації, чим порушувався Регламент Яготинської РДА, а також, несвоєчасне повідомлення про можливість виникнення конфлікту інтересів у зв»язку з роботою її чоловіка на посаді начальника управління фінансів Яготинської РДА.

Дії позивачки Комісією охарактеризовані як несумлінне виконання своїх службових обов»язків та кваліфіковані, саме, як порушення Присяги державного службовця, у зв»язку з чим і запропоновано припинити державну службу на підставі п.6 ст.30 Закону України «Про державну службу».

На підставі вказаного Акта службового розслідування розпорядженням т.в.о. голови Яготинської РДА Давиденка А.Ю. від 10.07.2015 року №65-к ОСОБА_3 звільнено з посади керівника апарату за порушення Присяги державного службовця відповідно до п.6 ст.30 Закону України «Про Державну службу», що стало підставою для її звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач діяв правомірно, обґрунтовано, в межах наданих повноважень та на їх виконання, що він і довів суду, як суб»єкт владних повноважень, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) передбачено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої у ст. 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у ч. 2 ст. 17 Закону № 3723-XII: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим, як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і інше дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем правових, етичних (моральних) норм. Водночас дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 14 Закону № 3723-XII за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення. До службовців крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється відповідною посадовою інструкцією. Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950 (далі - Порядок № 950).

Так, відповідно до п.п.3, 4 Порядку №950, рішенням щодо проведення службового розслідування визначається голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, мета і дата початку та закінчення службового розслідування, при цьому, службове розслідування проводиться з відстороненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, від виконання повноважень за посадою або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається за поданням голови комісії з проведення службового розслідування керівником органу державної влади, в якому працює особа. До участі у проведенні службового розслідування не повинні залучатися посадові особи органу державної влади, якщо обставини свідчать про їх особисту заінтересованість у результатах розслідування.

Разом з тим, в порушення наведених вимог Порядку №950, у спірному розпорядженні №113 (а.с.7) відсутня інформація щодо термінів проведення службового розслідування, а відсторонення позивачки від виконання своїх обов»язків відбулось одночасно з ухваленням рішення про утворення комісії для проведення службового розслідування та призначенням голови комісії, а не за його поданням.

Крім того, відповідно до п.7 Порядку №950, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право:

1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування;

2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування;

3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування;

4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять;

5) звертатися з обґрунтованим клопотанням у письмовій формі до керівника органу державної влади, який приймає рішення щодо складу комісії з проведення службового розслідування, про виведення з її складу осіб, які особисто заінтересовані в результатах такого розслідування. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як наголошує апелянт, її не було запрошено на жодне засідання Комісії для службового розслідування і вона не мала можливості надати свої аргументи, коментарі, заяви, пояснення, тощо, при цьому, як вбачається з протоколу службового розслідування (а.с.73), порушення, які висвітлені в акті, фактично членами комісії не обговорювались та не розглядались на засіданні комісії, а переважна більшість членів комісії є підлеглими позивачки і посадовими особами, відповідальними за певний обсяг роботи апарату адміністрації (саме про недоліки яких вказано в акті), тобто зацікавленими особами .

Вказані доводи апелянта відповідач будь-яким чином не спростував.

Щодо висновку Комісії про несвоєчасне повідомлення позивачкою про можливість виникнення конфлікту інтересів у зв»язку з роботою її чоловіка на посаді начальника управління фінансів Яготинської РДА, колегія суддів вказує на наступне.

Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" від 07.04.2011 N 3206-VI визначається, що конфлікт інтересів - це суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону (зокрема Голова Верховної Ради України), зобов'язані:

1) уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів;

2) невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Так, в Акті службового розслідування факт наявності конфлікту інтересів пов»язується з повідомленням позивачки безпосередньому керівнику про можливість виникнення такого, при цьому, аналіз посадових інструкцій та обов»язків службових осіб, щодо яких цей факт вважався доведеним, в Акті службового розслідування відсутній, як відсутня і будь-яка інша аргументація такого висновку.

При таких обставинах, колегія суддів приймає доводи апелянта, що такий висновок є передчасним, оскільки, зроблений, зокрема, без отримання роз»ясень компетентних органів з цього питання на відповідні запити, у тому числі і позивачки (а.с.131-135).

Щодо порушення позивачкою Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головдержслужби України від 04.08.2010 р. №214 (далі - Правила), колегія суддів зазначає наступне.

Так, в Акті службового розслідування порушення позивачкою Правил обґрунтовується «незаконним проникненням в кабінет т.в.о.голови РДА (можливо: з метою підкладання чи встановлення сторонніх предметів чи речей) (а.с.67).

На переконання судової колегії, будь-який висновок Комісії не повинен ґрунтуватись на припущеннях та сумнівах, до того ж, як свідчать матеріали справи, складу кримінального або адміністративного правопорушення по факту відкриття кабінету т.в.о.голови ОСОБА_11 06.06.2015 р. не встановлено (а.с.138-139,143-157).

Відповідно до п.11.2 Положення про апарат Яготинської райдержадміністрації, затвердженого розпорядженням від 06.05.2011 № 289, керівник апарату забезпечує підготовку матеріалів на розгляд голови адміністрації.

Як зазначає позивачка, за весь час роботи на посаді керівника апарату на протязі трьох років вона мала вільний доступ до службового кабінету голови адміністрації в разі потреби з виробничих питань. Неодноразово за відсутності голови адміністрації на робочому місці на робочий стіл голови адміністрації позивачем клалися документи на підпис, або забиралися вже підписані. Ця вказівка була надана позивачу в день призначення на посаду керівником апарату. Жодного разу з цього приводу не виникало зауважень. Питання заборони входження в даний службовий кабінет приміщення райдержадміністрації для керівника апарату адміністрації не прописані ні в Регламенті Яготинської райдержадміністрації, ні в Положенні про апарат Яготинської адміністрації, ні в Колективному договорі між адміністрацією та трудовим колективом Яготинської райдержадміністрації. Таких вказівок ні в усній, ні в письмовій формі вона не отримувала і від т.в.о. голови адміністрації Давиденка А.Ю.

Ці доводи позивачки також не були спростовані відповідачем.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що факт порушення позивачкою Присяги державного службовця відповідачем, як суб»єктом владних повноважень, не доведений.

Крім того, відповідно до ст.11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду та звільняються з посади головами відповідних державних адміністрацій за погодженням з органами виконавчої влади вищого рівня в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 1999 р. N 1374 «Про затвердження Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій», визначено, що керівники управлінь, відділів, інших структурних підрозділів районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій призначаються на посади та звільняються з посад головами державних адміністрацій за погодженням з відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Відповідно до п.2. Положення про апарат Яготинської райдержадміністрації, затвердженого розпорядженням райдержадміністрації від 06.05.2011 № 289, розробленому на підставі Закону України «Про місцеві державні адміністрації», постанов Кабінету Міністрів України від 11.12.1999 № 2263 «Про затвердження Типового регламенту місцевої державної адміністрації», від 18.05.2000 № 821 «Про упорядкування структури місцевих державних адміністрацій», апарат адміністрації є структурним підрозділом адміністрації, а отже керівник апарату адміністрації відповідно є керівником структурного підрозділу адміністрації, тому повинен призначатись та звільнятись за погодженням з Київською облдержадміністрацією, що, наразі, було дотримано при призначенні позивачки на посаду (а.с.25), та порушено при її звільненні (а.с.9).

Отже, судова колегія приходить до висновку, що спірне розпорядження т.в.о. голови адміністрації Давиденка А.Ю. від 10.07.2015р. №65-к прийнято з перевищенням повноважень.

Крім того, слід зауважити, що із системного аналізу Кодексу законів про працю України та частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу" випливає що, при звільненні за порушення Присяги, як крайнього заходу, необхідно дотримуватись процедури звільнення встановленої трудовим законодавством і таке звільнення повинно бути застосоване в разі використання всіх заходів дисциплінарного впливу до державного службовця.

Відповідно до ст.149 Кодексу законів про працю при обранні виду дисциплінарного стягнення враховується попередня робота.

Так, стаж державної служби ОСОБА_3 в адміністрації станом на 16.06.2015 року складав 23 роки, загальний стаж державної служби - 26 років. За час роботи вона працювала на посадах спеціаліста, начальника структурних підрозділів адміністрації, внесена до списку осіб, зарахованих до резерву на заступника голови адміністрації на 2015 рік. У 2011 році була переможцем І туру щорічного Всеукраїнського конкурсу „Кращий державний службовець" та учасником II туру цього конкурсу. Неодноразово підвищувала кваліфікацію у відповідних закладах, має численні грамоти за багаторічну сумлінну працю, високий професіоналізм, в т.ч. двічі була нагороджена Київською облдержадміністрацією за особистим підписом голови Київської облдержадміністрації з врученням цінного подарунка (а.с.39-45).

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення присяги.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 травня, 4 червня, 17 вересня, 3 грудня 2013 року, 22 квітня та 24 червня 2014 року (справи №№ 21-403а12, 21-167а13, 21-231а13, 21-379а13, 21-90а14, 21-107а14 відповідно) та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 вересня 2015 року (справа №К/800/56131/140).

Станом на момент видання оскаржуваного розпорядження та розгляду справи у суді порушення позивачем закону, встановлення допущення державним службовцем дій та вчинків, які тягнуть чи потягли негативні наслідки відповідачем не встановлено та не доведено, не вказано, у чому полягає порушення Присяги держслужбовця та не наведено відповідних мотивів, за яких неможливе подальше перебування позивачки на державній службі.

За змістом ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з»ясовані обставини справи, висновки суду фактичним обставинам не відповідають, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно наданих Яготинською райдержадміністрацією довідок (а.с.224,225) середньомісячна заробітна плата ОСОБА_3 складає 4005,40 грн., а середній заробіток позивачки за час вимушеного прогулу складає 29420,27 грн.., що ніким не оспорюється.

Разом з тим, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Тобто, до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені. Не відповідало б змісту ст. 237-1 КЗпП стягнення з власника моральної шкоди лише на підставі заяви про наявність такої шкоди, якщо немає обставин, зазначених у частині першій ст. 237 1 КЗпП (моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і необхідності додаткових зусиль для організації працівником свого життя).

Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника.

Наведені підстави позивачем належними та допустимими доказами не доведені.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову. Позов ОСОБА_3 до Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконними та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконними розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 30 червня 2015 року №113 «Про проведення службового розслідування» та від 10 липня 2015 року №65-к «Про звільнення ОСОБА_3».

Поновити ОСОБА_3 на посаді керівника апарату Яготинської районної державної адміністрації у Київській області.

Стягнути з Яготинської районної державної адміністрації у Київській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.07.2015 року по 14.12.2015 року у сумі 29420,27 грн. ( двадцять девять тисяч чотириста двадцять гривень 27 копійок) з відрахуванням обов»язкових платежів, що підлягають утриманню з нарахованої суми.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць, а саме: 4005,40 грн. (чотири тисячі п»ять гривень сорок копійок) підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Постанова в повному обсязі складена 18.12.2015 року.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.