Справа № 813/3854/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року № 813/3854/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Гулкевич І.З.,

за участю секретаря - Капустинської Н.М.

за участю представника позивача Шимборська О.А.

представника відповідача Шиби А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» звернулося у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, з урахуванням уточнення позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13 листопада 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки господарські операції між позивачем та його контрагентом фактично відбувались, проте контрагентом при реєстрації електронної податкової накладної було вказано помилкову номенклатуру послуг, проте зазначену помилку на момент прийняття оскаржуваного рішення було усунуто. Стверджує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято в порушення норм Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав наведених у позовній заяві та наданих суду додаткових поясненнях. Просить позов задовільнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях, зокрема зазначає, що позивачем до податкового кредиту за липень 2014 року було включено податкову накладну №31 від 31.072014 року на суму ПДВ 65641,89 грн., отриману від ЗАТ ПБО «Львівміськбуд», яка зареєстрована в єдиному реєстрі податкових накладних. В розділі «номенклатура» вищезазначеної податкової накладної зазначено «виконання будівельно-монтажних робіт по вул. Вулецькій для ПАТ «Іскра».

Вважає, що податкова накладна №31 від 31.07.2014 року на суму ПДВ 65 641,89 грн. оформлена з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Державною податковою інспекцією у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області проведено позапланову документальну перевірку ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» з питань правомірності формування залишку від'много значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24), задекларованого в декларації з ПДВ за серпень 2014 року.

За результатами перевірки оформлено Акт№1196/13-50-15-01/38172602 від 20 жовтня 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення п. 201.1, п.201.10 ст. 201, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в наслідок чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р.19 декларації) за липень 2014 року на суму 65 641,89 грн.

13 листопада 2014 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 65 641,89 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся із позовом до Львівського окружного адміністративного суду.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 18 жовтня 2012 року між позивачем, Управлінням капітального будівництва Львівської міської ради та Закритим акціонерним товариством «Проектно-будівельне об'єднання «Львівміськбуд» було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №1/06-07-I від 15 серпня 2007 року. Зазначеною додатковою угодою було викладено у новій редакції Договір №1/06-07-I від 15 серпня 2007 року на будівництво за кошти населення багатоповерхового житлового будинку загальною площею 8460 м.кв. з вбудованими офісно-торговими приміщеннями і підземною автостоянкою на вулиці Скрипника у м. Львові від 15.08.2007 року.

Пунктом 1.1 Договору визначено предмет Договору, зокрема вказано, що відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №126 від 09 березня 2007 року та Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №628 від 14 вересня 2012 року предметом Договору є фінансування та будівництво за кошти населення багатоповерхового житлового будинку загальною площею 8460 м. кв. з вбудованими офісно-торговими приміщеннями і підземною автостоянкою на вулиці Скрипника у місті Львові.

Пунктом 2.7, 2.8 Договору визначено, що оплату проектних та будівельних робіт, необхідних для створення об'єкту здійснює Інвестор - позивач по справі на підставі погоджених Сторонами довідок про вартість виконаних робіт (форми №КБ-3, актів приймання виконаних робіт форми №КБ-2в). Кінцеві розрахунки проводяться не пізніше 10 днів до терміну здачі Об'єкту в експлуатацію, при цьому враховується інфляційне подорожчання робіт і матеріалів.Сторонами було підписано Акт №10-07/14 від 31 липня 2014 року приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року на загальну суму 1 104 548,72 грн., у тому числі ПДВ 184 091,45 грн. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2014 року від 31 липня 2014 року.

За липень 2014 року позивачем було сплачено постачальнику 393 851,29 грн., у тому числі ПДВ 65 641,89 грн.

Водночас, контрагентом позивача при електронній реєстрації податкової накладної від 31 липня 2014 року №31 було допущено описку у зазначенні номенклатури, а саме вказано як «виконання БМР по вул. Вулецькій для ПАТ «Іскра». Однак, у представленому позивачу оригіналі накладної було зазначено у номенклатурі «Будівельно-монтажні роботи по ж/б на вул. Скрипника». Зазначена податкова накладна була надана відповідачу при проведенні перевірки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Згідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг? отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Абзацом дев'ятим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Зі змісту наведеної норми випливає, що для належного підтвердження права платника податку на податковий кредит податкова накладна повинна бути зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних та бути заповнена у відповідності із вимогами законодавства.

Під час оцінки відповідності заповнення податкової накладної вимогам чинного законодавства необхідно враховувати, що окремі недоліки в заповненні податкових накладних, зокрема: відсутність порядкового номеру, одиниці виміру, адреси одержувача товару тощо, не тягнуть за собою втрати податковою накладною статусу належного податкового документа, яким вона є в силу пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України.

Податкова накладна є належною та підтверджує право покупця на податковий кредит і в тому разі, якщо вона заповнена із окремими недоліками (що, зумовлені, зокрема, результатом описок чи механічних помилок), проте при цьому дає змогу ідентифікувати контрагентів позивача, містить достатні дані про зміст господарської операції, підтверджує фактичність здійснення такої операції та інші обставини, що підлягають відображенню в податковому обліку.

Відповідна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 6 грудня 2005 року у справі за позовом Приватного підприємства "Стальконвест" до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді про визнання недійсним рішення.

На переконання суду, аналогічним чином повинні оцінюватися окремі дефекти електронної копії податкової накладної, яка зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд також звертає увагу, що Податковим кодексом України передбачено спеціальні правові наслідки наявності розбіжностей між даними податкової накладної та даними Єдиного реєстру податкових накладних. Зокрема, наявність таких розбіжностей є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг (пункт 201.10 статті201 ПК України).

Зазначені правові наслідки є виключними, оскільки інших чинне законодавство не передбачає.

Суд приходить до переконання, що існування відповідних розбіжностей між даними податкової накладної в паперовому вигляді та даними Єдиного реєстру податкових накладних щодо такої накладної не може розцінюватись як порушення порядку заповнення податкової накладної та/або як відсутність реєстрації цієї накладної в Єдиному реєстрі, а є лише підставою для проведення виїзної перевірки, за результатами якої перевіряються причини виникнення таких розбіжностей.Податкова накладна є належною та підтверджує право покупця на податковий кредит і втому разі, якщо вона заповнена з окремими недоліками, що зумовлені, зокрема, результатомописок чи механічних помилок.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 110 рішення Європейського Суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи зі змісту наведених норм, саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

Відповідачем конкретних доказів, на підставі яких можна дійти висновку про порушення платником податків норм податкового законодавства, суду надано не було.

Відповідно до статті 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» 182,70 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області № від 13.11.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» (м.Львів, вул.Соняшникова,20-А,оф.2, ) 182,70 (сто вісімдесят дві гривні 70 коп) судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Гулкевич І.З.