Справа № 825/3641/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року м.Чернігів Справа № 825/3641/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Мозирко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

19.11.2015 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області форми «С» від 14.09.2015 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що до перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами позивач не має жодного відношення, оскільки перевірка проводилась не у нього особисто, а у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 При проведенні перевірки позивач не був присутній. Крім того, зазначив, що жодного відношення до роздрібної торгівлі алкогольними напоями останній не має, оскільки припинив цей вид діяльності після 1-го кварталу 2014 року.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив у їх задоволені відмовити, оскільки оскаржуване податкове повідомлення - рішення було винесено відповідачем у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що алкогольні напої, виявлені у магазині перевіряючими, належать їй. При цьому, зазначила, що під час проведення перевірки нею повідомлялось перевіряючим, що ФОП ОСОБА_1 торгівельну діяльність не здійснює.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що ним проводилась фактична перевірка магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_1 За результатами перевірки виявлено зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Також, свідок у судовому засіданні підтвердив факт повідомлення його ОСОБА_3 про те, що ФОП ОСОБА_1 торгівельною діяльністю у магазині не займається. Крім того, зазначив, що документи на алкогольні напої були відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін та свідків, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) зареєстровано в якості фізичної особи-підприємця з 28.04.1999, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії НОМЕР_4 (а.с.8).

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, у приватній власності ОСОБА_1 перебуває нежитлова будівля (магазин) загальною площею 55,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.33).

Згідно договору здачі в операційну оренду основних засобів, укладеного між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) 10.01.2012, Орендодавець передає, а Орендар приймає в операційну оренду засоби - торгівельний зал магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 25 кв.м., строк дії договору до 31.12.2017 (а.с.31).

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області Слаутіної Л.М. від 01.09.2015 № 304 «Про проведення фактичних перевірок», з метою здійснення контролю за наявністю ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, свідоцтв про державну реєстрацію, торгових патентів, зобов'язано провести фактичні перевірки суб'єктів господарювання, зокрема, і у магазині по АДРЕСА_1, який належить ФОП ОСОБА_1 (а.с.37-38).

02.09.2015 посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, на підставі наказу від 01.09.2015 № 304 «Про проведення фактичних перевірок» та направлень на перевірку від 01.09.2015 №№ 507, 508 (а.с.39-40), проведено фактичну перевірку магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_1

Перевірка була здійснена у присутності ФОП ОСОБА_3, яка, як встановлено судом, як орендар, орендує торгівельний зал магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору здачі в операційну оренду основних засобів від 10.01.2012.

За результатами перевірки складено акт від 02.09.2015 № 21/НОМЕР_2, у якому зафіксовано факт зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання, а саме: слабоалкогольний напій «Ром-Кола» (0,33 л., 8% об.), в кількості 11 пляшок по ціні 13,50 грн.; пиво «Свіжий розлив» (0,65л., 4,5% об.), в кількості 6 пляшок по ціні 12,00 грн.; пиво світле «Закарпатське» (1,0 л., 4,5% об.), в кількості 4 пляшки по ціні 14,00 грн.; пиво світле «Оболонь» (0,5 л., 4,5% об.), в кількості 11 пляшок по ціні 9,50 грн. Журнал реєстрації перевірок не надавався (а.с. 62,63).

Як встановлено у судовому засіданні, з актом перевірки було ознайомлено ОСОБА_3, зауваження щодо акту у останньої відсутні.

На підставі акту перевірки від 02.09.2015 начальником Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області Андрієнком А.І. винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» від 14.09.2015 № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові санкції) у розмірі 17000 грн. (а.с.14).

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, відповідно до пункту 80.2. статті 80 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин передбачених цією статтею.

Згідно з пунктом 80.7. статті 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

У свою чергу, пунктом 81.1. статті 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Вищевказаними нормами законодавства чітко передбачений обов'язок контролюючого органу пред'являти або надсилати платнику податків документи, на підставі яких проводиться перевірка.

Згідно з пунктом 81.3. статті 81 ПК України під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

У відповідності до абзаців 21, 22 статті 1 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР) місце зберігання - це місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) це перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Згідно з частиною 36 статті 15 Закону № 481/95-ВР зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

За порушення вищевказаного порядку зберігання тютюнових виробів абзацом 11 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено застосування до суб'єктів господарювання фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

При цьому, позивачем як у адміністративному позові, так і під час судового засідання зазначено про незаконність проведення відповідачем перевірки та необґрунтованість прийняття оскаржуваного рішення саме щодо до нього, оскільки останній не здійснював реалізацію алкогольних напоїв та взагалі їх не зберігав, наказу на проведення перевірки чи направлень на перевірку ні він, ні його уповноважена особа не отримували, а частина приміщення за адресою АДРЕСА_1 орендується іншим суб'єктом господарювання - ФОП ОСОБА_3

У свою чергу, суд погоджується з вказаною позицією позивача з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно договору здачі в операційну оренду основних засобів, укладеного між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) 10.01.2012, Орендодавець передає, а Орендар приймає в операційну оренду засоби - торгівельний зал магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 25 кв.м., строк дії договору до 31.12.2017 (а.с.31).

У відповідності до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що договір здачі в операційну оренду основних засобів від 10.01.2012 є чинним, оскільки він не був розірваний сторонами та не був визнаний недійсним в судовому порядку.

Тобто, під час проведення відповідачем фактичної перевірки торгівельна діяльність у приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1, здійснювалась саме ФОП ОСОБА_3, а не ФОП ОСОБА_1

У свою чергу, свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що про вищевказаний факт повідомлялось перевіряючим під час проведення останніми перевірки.

Вказане також підтвердив у судовому засіданні і свідок ОСОБА_4 (перевіряючий).

Також, ФОП ОСОБА_3 як під час проведення перевірки, так і у судовому засіданні зазначалось, що виявлені алкогольні напої належать виключно їй.

Крім того, судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача у письмових запереченнях на те, що перевірка проводилась у присутності особи, яка фактично проводить розрахункові операції у ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_3, оскільки остання є самостійною фізичною особою-підприємцем та особою, яка проводить у себе розрахункові операції.

Вищевказане відображено відповідачами у акті перевірки від 02.09.2015 № 21/НОМЕР_2 (а.с.62-63).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до абзацу 11 статті 15 Закону 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 11.12.2013 № 50, видана ОСОБА_1, була анульована, на підставі його особистої заяви, ще розпорядженням заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області Жабинцем П.Н. від 27.03.2014 № 148-а.

Крім того, суд зазначає, що позивачу жодних документів (наказу на перевірку від 01.09.2015 № 304 та направлень на перевірку від 01.09.2015 №№ 507, 508) щодо проведення перевірки, у відповідності до положень статті 81 ПК України, не пред'являлось та не направлялось.

Отже, відповідач помилково прийшов до висновку, що саме у ФОП ОСОБА_1 здійснювалось зберігання алкогольних напоїв, а тому відповідач безпідставно наклав на позивача фінансові санкції, як на особу, яка не здійснює в даному магазині (магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) підприємницьку діяльність, а отже не повинен нести відповідальність за порушення, які він не вчиняв.

За таких обставин, суд дійшов виноску про протиправність винесеного Менської об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області податкового повідомлення - рішення форми «С» від 14.09.2015 № , наявність підстав для його скасування та задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 статті 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Відповідно до частини 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Так, згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне присудити за рахунок бюджетних асигнувань Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 14.09.2015 № .

Присудити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядок та строки, передбачені статтями 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Падій