Справа № 820/6371/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

27 листопада 2015 р. №820/6371/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Ахвердян Р.А.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автоцентр" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський автоцентр", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 21.05.2015р. № НОМЕР_1 про донарахування контролюючим органом суми зобов'язань з податку на додану вартість на 14 089 грн., та штрафної санкції у розмірі 3522 грн., від 21.05.2015р. № НОМЕР_2 про зменшення суми задекларованої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 70 433 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, зазначив, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованим, спростовуються наявними первинними документами, які були в наявності у відповідача під час перевірки. ТОВ «Харківський автоцентр» здійснює фінансово-господарську діяльність у сфері торгівлі та послуг, зокрема реалізації автомобілів. Позивач зазначив, що ним правомірно визначено витрати по транспортуванню автомобілів, які отримані від постачальників ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП», Філія «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» ПАТ «Українська автомобільна корпорація», ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ». та віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ за період січень 2013 року - грудень 2014 року.

Ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання від 27.11.15р., на підставі ст. 55 КАС України замінено відповідача у справі Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на належного відповідача у справі - Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області .

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві .

Через канцелярію суду 17.09.15 р. від представника відповідача надійшло заперечення на позову, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені у письмовому запереченні на адміністративний позов та на акт перевірки №1361/20-31-22-01-07/34016118 від 06.05.2015р .

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський автоцентр" зареєстроване в якості юридичної особи з 24.03.2006 року

В період з 16.03.2015 р. по 27.04.2015 р. відповідачем проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автоцентр" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період роботи з 01.01.13р. по 31.12.2014р.

За результатами перевірки відповідачем 06.05.2015 року складено ОСОБА_2 №1361/20-31-22-01-07/34016118 (а.с.28-68 т.І).

На підставі висновків акту перевірки №1361/20-31-22-01-07/34016118 відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення - рішення:

- № НОМЕР_3 від 21.05.2015р.(а.с.26 т.І), яким нараховано позивачу суму зобовязань з податку на додану вартість у розмірі 14089 грн. та штрафної санкції - 3 522 грн. за порушення .п.198.3 ст.198 ПК України ,

- № від 21.05.2015р.(а.с.24), яким зменшено позивачу суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 70 433 грн. за порушення п.п.138.10.3 ст.138 ПК України .

З акту перевірки №1361/20-31-22-01-07/34016118 вбачається, що при перевірці показників, відображених у рядку 06.2 Декларацій «Витрати на збут», за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. у сумі 2 458 766 грн. встановлено, що ТОВ «Харківський автоцентр» відображало у даному рядку витрати на рекламу, витрати на передпродажну підготовку, амортизацію основних засобів, витрати на оплату праці робітників, зайнятих збутом, нарахування на заробітну плату, витрати на відрядження, витрати на охорону та сигналізацію, комунальні витрати, тощо. Також, при перевірці відповідачем встановлено випадки, коли витрати на доставку автомобілів від вищезазначених постачальників, ТОВ «Харківський автоцентр» всупереч дилерським договорам здійснював за власний рахунок, а саме протягом перевіреного періоду ТОВ «Харківський автоцентр» здійснювало операції з продажу автомобілів, постачальниками яких були ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП», Філія «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» ПАТ «Українська автомобільна корпорація», ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ».

Перевіряючи обґрунтованість висновків ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, викладених в акті перевірки №1361/20-31-22-01-07/34016118, які стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, суд встановив наступне.

Між позивачем та постачальниками автомобілів ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП», Філія «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» ПАТ «Українська автомобільна корпорація», ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» укладено дилерські договори поставки автомобілів.

Згідно з дилерським договором поставки автомобілів від 15.03.2011р. № 119-шп/п, ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП» (Дистрибютор) зобов'язується поставити на адресу ТОВ «Харківський автоцентр» (Дилер ) автомобілі, а Дилер зобов'язується оплатити і прийняти у власність автомобілі, детальні характеристики , номери кузовів, модифікації яких Сторони визначають у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору. Дилер купує автомобілі з метою їх реалізацію Покупцям на території Харківської області, що є Територією відповідальності Дилера(а.с.92-95 т.І).

До договору поставки автомобілів від 15.03.2011р. № 119-шп/п між сторонами складено та підписано додатки №1, 2 та Додаткову угоду №1.

Згідно з дилерським договором поставки автомобілів від 15.03.2011р. № 189/п, ПАТ «Українська автомобільна корпорація» в особі Генерального директора Філії «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» (Дистрибютор) зобов'язується поставити на адресу ТОВ «Харківський автоцентр» (Дилер) автомобілі, а Дилер зобов'язується оплатити і прийняти у власність автомобілі, детальні характеристики, номери кузовів, модифікації яких Сторони визначають у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору. Дилер купує автомобілі з метою їх реалізацію Покупцям на території Харківської області, що є Територією відповідальності Дилера(а.с.85-88 т.І).

До договору поставки автомобілів від 15.03.2011р. № 189/п між сторонами складено та підписано додатки №1, 2 та Додаткову угоду №1.

Згідно з дилерським договором поставки автомобілів від 01.04.2011р. № 34-к/п, ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» (Дистрибютор) зобов'язується поставити на адресу ТОВ «Харківський автоцентр» (Дилер) автомобілі, а Дилер зобов'язується оплатити і прийняти у власність автомобілі, детальні характеристики, номери кузовів, модифікації яких Сторони визначають у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору. Дилер купує автомобілі з метою їх реалізацію Покупцям на території Харківської області, що є Територією відповідальності Дилера(а.с.76-80 т.І).

До договору поставки автомобілів 01.04.2011р. № 34-к/п між сторонами складено та підписано додатки №1, 2 та Додаткові угоду №1,3.

До матеріалів справи позивачем надано специфікації (а.с.99-157 т.І) та податкові накладні (а.с.23- 87т.ІІ), які були складені до договорів від 15.03.2011р. № 119-шп/п, від 15.03.2011р. № 189/п, від 01.04.2011р. № 34-к/п

Постачання автомобілів проводилось згідно з договором надання транспортно-експедиторських послуг від 13.04.2011р. № 0182Z1, згідно умов якого ТОВ «Аско-Експедиція» в особі директора Запорізької Філії ТОВ «Аско-Експедиція» ( Експедитор) зобов'язаний здійснювати організацію перевезень вантажів в об'ємах і по маршрутах, що вказані в Заявці Замовника -ТОВ «Харківський автоцентр»(а.с.158-163 т.І) .

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Аско-Експедиція» по заявкам позивача були виконані роботи (надані послуги) по договору від 13.04.2011р. № 0182Z1 по організації автоперевезення автомобілів згідно з актами здачі-приймання робіт (надання послуг), що також зазначено в самому акті перевірки №1361/20-31-22-01-07/34016118 від 06.05.2015р .

Позивачем до матеріалів справи надано видаткові накладні (а.с.210-250 т.І, а.с. 1-22 т.ІІ), які підтверджують подальшу реалізацію автомобілів, отриманих від постачальників ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП», Філія «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» ПАТ «Українська автомобільна корпорація», ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ».

Представник позивача під час судового засідання пояснив суду, що витрати , понесені ним на перевезення автомобілів , що виконано ТОВ «Аско-Експедиція» по заявкам позивача на підставі договору від 13.04.2011р. № 0182Z1 є витратами господарської діяльності позивача, пов'язані з реалізацією товарів , виконанням робіт, наданням послуг.

Як вже було встановлено та зазначено судом вище, з дилерських договорів , укладених між позивачем та ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП», Філія «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» ПАТ «Українська автомобільна корпорація», ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ», вбачається, що Дилер купує автомобілі з метою їх реалізацію Покупцям на території Харківської області.

Згідно приписів ст. 138.10.3. ПК України витратами на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг є в тому числі витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки.

Умовами вищезазначених дилерських договорів поставки автомобілів передбачено, що постачання зазначених автомобілів відбувалось на підставі специфікацій, які підписуються з боку представників Дистрибютера та ТОВ «Харківський автоцентр».

Відповідно до умов Договору від 01.04.2011р. № 34-к/п, укладеного позивачем з ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» (), з урахуванням п.3.1. Додаткової угоди №1 від 12.04.2011р. до Дилерського договору поставки автомобілів № 34-к/п від 01.04.2011р., автомобілі за Договором постачатимуться Дилеру на умовах EXW (Інкотермс 2010). Місце поставки Сторони визначатимуть щоразу у Специфікаціях.

Відповідно до умов Договору від 15.03.2011р. № 189/п, укладеного позивачем з Філія «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» ПАТ «Українська автомобільна корпорація» () з урахуванням п.3.1. Додаткової угоди №1 від 16.03.2011р. до Дилерського договору поставки автомобілів № 189/п від 15.03.2011р., автомобілі за Договором постачатимуться Дилеру на умовах EXW (Інкотермс 2010). Місце поставки Сторони визначатимуть щоразу у Специфікаціях.

Відповідно до умов Договору від 15.03.2011р. № 119-ш/п, укладеного позивачем з ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП» (, з урахуванням п.3.1. Додаткової угоди №1 від 16.03.2011р. до Дилерського договору поставки автомобілів № 189ш/п від 16.03.2011р., автомобілі за Договором постачатимуться Дилеру на умовах EXW (Інкотермс 2010). Місце поставки Сторони визначатимуть щоразу у Специфікаціях.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс (Видання МТП № 560 , Введені в дію з 01.01.2000 р.) термін (EXW) "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов'язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв'язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Отже, зобовязанням продавця у договорі купівлі-продажу є передача у власність певного товару, а значить виконанням цього зобовязання є передача права власності.

Відповідно до ст. 664 ЦК України таке зобовязання вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обовязок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

За загальним правилом ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації звязку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобовязання доставки.

Так, що стосується моменту переходу права власності на товар, відповідно до ст. 697 ЦКУ договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Суд, аналізуючи положення ПК України, приходить до висновку, що необхідною умовою для включення понесених витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат є наявність звязку товарів (робіт, послуг) з господарською діяльністю підприємства. Придбання таких товарів (робіт, послуг) повинно бути складовою частиною діяльності особи, що направлена на отримання доходу.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №672467 видами діяльності позивача за КВЕД є зокрема, торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами, технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, тощо.

Судом встановлено, що придбання автомобілів у постачальників ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП», Філія «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» ПАТ «Українська автомобільна корпорація», ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» та подальше їх перевезення виконавцем - ТОВ "АСКО ЕКСПЕДИЦІЯ" по заявкам позивача на підставі договору надання транспортно- експедиторських послуг безпосередньо пов'язано з основною діяльністю позивача- продаж автомобілів , тобто придбання таких послуг та ТМЦ необхідно позивачу для отримання прибутку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність зв'язку поставок ТМЦ та послуг по транспортно - експедиційному обслуговуванню з господарською діяльність позивача, через що позивачем правомірно віднесено зазначені витрати по господарським взаємовідносинам до складу валових витрат .

Крім того, по зазначеним вище господарським взаємовідносинам позивачем включено до складу податкового кредиту суму у розмірі 14086,67 грн.

Судом встановлено, що копії долучених до матеріалів справи податкових накладних та інших первинних документів по взаємовідносинам позивача з зазначеними вище контрагентами оформлені належним чином та не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст..44, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Порядок формування податкового кредиту здійснюється відповідно до ст. 198 ПК України.

Виходячи з вимог пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України ( в редакції , чинній на момент існування спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України ( у редакції , яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Позивачем до матеріалів справи надано належні договори, накладні та інші первинні документи, які підтверджують виконання договорів , укладених позивачем з ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП», Філія «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» ПАТ «Українська автомобільна корпорація», ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» та подальше їх перевезення виконавцем - ТОВ "АСКО ЕКСПЕДИЦІЯ" по заявкам позивача на підставі договору надання транспортно- експедиторських послуг .

Суд зазначає, що під час складання акту перевірки 06.05.2015 року відносно позивача та прийняття спірних податкових повідомлень рішень у відповідача були в наявності всі вищезазначені документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій, що підтверджується актом перевірки №1361/20-31-22-01-07/34016118.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, висновок податкового органу про порушення позивачем норм Податкового кодексу України не відповідає встановленим обставинам справи, через що, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування податкових повідомлень рішень від 21.05.2015 року № НОМЕР_1, від 21.05.2015 року № НОМЕР_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автоцентр" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 21.05.2015 року № НОМЕР_1, від 21.05.2015 року № НОМЕР_2.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автоцентр" (код 34016118, 61033, м. Харків, вул. Шевченко, 315) у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 04.12.2015 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.