Справа № 805/1030/15-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чекменьов Г.А.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року справа №805/1030/15-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участі представника позивача Азарова О.А., представника відповідача Романченко Л.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі № 805/1030/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лідер» до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкової вимоги № 2071-25 від 03.12.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 23.03.2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 грудня 2014 року позивач отримав податкову вимогу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 03.12.2014 року № 2071-25, якою визначено суму податкового боргу за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 11100,40 грн.

Позивач вважає таку вимогу неправомірною, оскільки відповідно до ст. 6, 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, а також орендна плата за користування державним та комунальним майном для суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції скасовується. Просив суд скасувати податкову вимогу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 03.12.2014 року № 2071-25, за умовами якої заступником начальника Артемівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області визначено суму податкового боргу за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 11100,40 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі № 805/1030/15-а позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лідер» задоволено.

Скасовано податкову вимогу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області № 2071-25 від 03.12.2014 року.

Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою і просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на положення ст. ст. 59, 281, 282, 287, 288 Податкового кодексу України, ст. 1, 11, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» ст. 86, 159, 187 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що станом на 30.11.2014 року у позивача виник податковий борг з орендної плати за земельні ділянки у сумі 11100,40 грн. 15.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 01.09.2014 року № 1669-VII, положеннями якого звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Апелянт вказує на те, що на теперішній час не розроблено порядок застосування передбачених Законом № 1669 податкових пільг, а також не внесено відповідних змін до Податкового кодексу України. Крім того, апелянт зазначив, що на даний час антитерористична операція триває, тобто остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО, є невизначеним.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лідер» зареєстровано в якості юридичної особи, включено до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців () (а.с. 19-20).

Позивачем до Артемівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області подано податкову декларацію від 22.01.2014 року № з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2014 рік, у якій самостійно визначено грошові зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки на 2014 рік у розмірі 14405,10 грн. щомісячно (а.с. 7-10).

03.12.2014 року Артемівською ОДПІ сформовано та направлено позивачу податкову вимогу № 2071-25, в якій зазначено, що станом на 02.12.2014 року сума податкового боргу у ТОВ «Торговий дій «Лідер» за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 11100,40 грн. (а.с. 17).

Вказана вимога була оскаржена позивачем до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області та до Державної фіскальної служби України.

Рішеннями Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 22.01.2015 року №346/10/05-99-23-01 та Державної фіскальної служби України від 24.02.2015 року № 3911/6/99-99-23-05-15 скарги підприємства залишені без задоволення (а.с. 14-16).

Позивач скористався своїм правом на подання уточнюючої податкової декларації зі спірного податку і подав її з податковим розрахунком земельного податку за 2014 рік в електронному вигляді, що підтверджується квитанцією № 2 від 22.12.2014 року (а.с. 6-12).

Колегія суддів вважає висновок суду щодо задоволення позовних вимог правомірним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи і нормам права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

02.09.2014 року Верховною Радою України прийнято закон «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності 15.10.2014 року (далі - Закон № 1669).

Відповідно до ст. 6 Закону № 1669 визначено, що під час проведення антитерористичної операції суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнити від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 7 Закону № 1669 передбачено скасування на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Згідно ст. 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Тобто, для застосування положень Законів № 1669 та № 2464 необхідно дотримуватися двох чинників одночасно: періоду дії законів та території, визначеної переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Щодо періоду, то Закон № 1669 продовжує свою дію в часі, оскільки Указ Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/201 виданий 14 квітня 2014 року, а Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України не видавався.

Спірним є питання щодо визначення території.

Пунктом 5 ст. 11 Закону № 1669 передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 р. № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Костянтинівка (п/п 15 п. 1).

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Кабінет Міністрів України 2 грудня 2015 року розпорядженням № 1275-р затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (далі - Перелік), і пунктом 3 вказаного розпорядження визнав такими, що втратили чинність, розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р та від 05.11.2014 року № 1079-р.

Позивач вважає, що є суб'єктом правовідносин, для врегулювання яких необхідно застосувати розпорядження КМУ, оскільки внаслідок його прийняття у нього виникає можливість застосувати ст. 6 Закону № 1669.

Колегія суддів вважає, що Перелік від 2.12.2015 року підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки Законом № 1669 визначено коло суб'єктів і особливості застосування закону, а саме: з моменту початку АТО. Тим більше, що новий Перелік уточнює раніше прийнятий і не є остаточним.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову, так як положення Закону № 1669 є нормами прямої дії і передбачають для платників єдиного внеску звільнення від виконання своїх обов'язків на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Розпорядження Кабінету Міністрів є підзаконним нормативно-правовим актом.

Його юридична чинність не має такої ж загальності та верховенства, як безпосередньо Закон № 1669, проте воно забезпечує виконання закону шляхом конкретизованого нормативного регулювання всього комплексу суспільних відносин.

Юридична чинність підзаконних нормативних актів залежить від становища органів держави, які видають ці акти, Їх компетенції, а також характеру і призначення самих актів. Акт нижчої державної інстанції повинен знаходитися «під законом», якому він покликаний відповідати.

У даному випадку розпорядження містять вторинні (похідні) норми, що розкривають і конкретизують первинні норми, приймаються на їх підставі, спрямовані на їх виконання. Затверджений Урядом Перелік визначив суб'єктів, на яких розповсюджується спеціальне законодавство про проведення АТО. Само по собі розпорядження № 1275-р має певне правове навантаження встановлення суб'єктів застосування Закону № 1669 та не створює самостійних правових наслідків, а підлягає системному правозастосуванню у контексті положень Закону № 1669.

За змістом ч. 1 ст. 58 Конституції України термін "відповідальність" необхідно розуміти як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов'язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку.

Преамбулою Закону № 1669 встановлено, що цей закон прийнятий з метою забезпечення підтримки в тому числі суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Спірна податкова вимога № 2071-2 Артемівською ОДПІ сформована 03.12.2014 року та направлена позивачу саме в період дії Закону № 1669.

В матеріалах справи наявний уточнений податковий розрахунок про зменшення суми податкового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки на 2014 рік, уточнююча податкова декларація прийнята податковим органом, копія заяви позивача за вих. № 403 від 06.11.2014 року про повідомлення податкового органу про бажання позивача скористатися правом зменшити сплату зобов'язань на підставі Закону № 1669 з орендної плати за земельні ділянки.

Спеціальный закон деталізує загальне правило, встановлює виключення або особливості регулювання деяких правовідносин, які входять до предмету регулювання загального закону.

Загальний і спеціальний закони приймаються одним і тим же законодавчим органом і за загальним правилом перевага надається спеціальному закону, прийнятому в часі пізніше.

Таким чином, Закон № 1669 по відношенню до Податкового Кодексу є спеціальним і прийнятий в часі пізніше, тому до спірних правовідносин слід застосовувати саме норми Закону № 1669.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі № 805/1030/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лідер» до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкової вимоги № 2071-25 від 03.12.2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 18 грудня 2015 року.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко