Справа № 640/19562/15-а
Суддя: Діденко С. А.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015

Суддя Київського районного суду м. Харкова Діденко С.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в уточненій редакції якого просив визнати дії відповідача, щодо визнання неправомірними дій Управління пенсійного Фонду України в Київському районі м.Харкова щодо відмови в прийнятті заяви про призначення пенсії, щодо не призначення та невиплати пенсії за віком, та зобов'язати відповідача розглянути його заяву про призначення пенсії за віком.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.11.2015 р. відкрите скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФУ у Київському районі м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити певні дії.

Свої позивні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є громадянином України та з 1997 року проживає в США у м.Чикаго. На момент виїзду за кордон йому виповнилося 54 роки і він не мав віку достатнього для призначення йому пенсії за віком. На цей час йому виповнилося 72 роки і він через свого представника звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова із заявою про призначення йому як громадянину України пенсії за віком, оскільки він не досяг пенсійного віку. Його представник особисто звертався на прийом до співробітників УПФУ у Київському районі, але йому було відмовлено у прийомі документів з посиланням на відсутність паспортної реєстрації в Україні. У зв'язку із цим представник був змушений направити усі документи на адресу відповідача поштою. У відповідь на цю заяву про призначення пенсії представник позивача одержав на свою адресу роз'яснення у вигляді листа від 28.10.2015р. за № 17603-27/02, зі змісту якого вбачається, що позивачу відмовлено в прийнятті (розгляді) вищевказаних документів. При цьому всі документи, прикладені до заяви, не були повернуті, вони залишилися у відповідача. В «роз'ясненні» відповідача міститься посилання на те, що «у паспорті громадянина України для виїзду за кордон немає позначки про реєстрації в Україні» і вказівка на те, що за призначенням пенсії позивачу рекомендовано звернутися до Пенсійного фонду за місцем паспортної реєстрації на території України». Таким чином, єдиною підставою для відмови в прийняття документів про призначення гр-ну ОСОБА_1 пенсії за віком було ненадання ним документів, що підтверджують його проживання в Україні.

Відповідач направив свої заперечення проти позову, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що п.1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ за №22-1 від 25.11.2005р. (у редакції постанови правління ПФУ від 07.07.2014р. №13-1), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.07.2014р. за №895/25672, встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління ПФУ у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації). Згідно з п.1.7 Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день приймання органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсії), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до ч.4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку що позовні вимоги є обґрунтованими і задовольняє вимоги ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно даних , що містяться копії трудової книжки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , має виробничий стаж з 1971 року до 1996 року на підприємствах та установах в Україні. За довідкою Харківського конструкторського бюро з двигунобудування від 17.09.2015 року ОСОБА_1 мав заробіток , з якого здійснювалося відрахування до пенсійного Фонду для обчислення пенсії. (а.с.5)

Представник ОСОБА_1 звернувся від імені довірителя до Управління пенсійного Фонду України з приводу призначення пенсії .

У відповіді Управління пенсійного Фонду України в Київському районі м.Харкова представнику ОСОБА_1 від 28.10.2015 року в розгляді заяви про призначення пенсії відмовлено з наданням роз'яснення про необхідність безпосереднього звернення заявника або його представника з документами, що засвідчують особу заявника та про реєстрацію його місця проживання (реєстрації ) на території України. (а.с.11)

Відповідно до свідчень наданих ОСОБА_1 , затвердженого нотаріусом штату Іллінойс США ОСОБА_1 є громадянином України і проживає в США. До виїзду на постійне місце проживання за кордон місце його проживання було АДРЕСА_1

Положенням пункту 2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплати пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду припиняється на всю годину проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно до ст.51 вказаного Закону під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року №25рп/2009 положення пункту 2 ч.1 ст.49 і другого речення ст..51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ст.. 24 Конституції України громадянам України гарантується рівність конституційних прав, незалежно від місця проживання. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч.3 ст.25 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, позивач, який проживає в США, як громадянин України має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, т.я. Конституція України і пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України.

Частиною 3 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини встановлено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Управління пенсійного Фонду України в Київському районі безпідставно не прийняло до розгляду звернення представника ОСОБА_1 про призначення йому пенсії з підстав відсутності у нього реєстрації місця проживання на України.

Позов представника ОСОБА_1 є обґрунтованим і доведеним .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 183-2, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова щодо відмови у прийнятті до розгляду заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

СУДДЯ