Справа № 813/3974/15
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Справа № 876/10274/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Бадівської О.О.,

представника відповідача Заброцької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Золочівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Золочівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Золочівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення №731-17 від 09.06.2015 року.

Позивач посилався на те, що відповідачем безпідставно прийнято спірне податкове повідомлення-рішення про донарахування транспортного податку у розмірі 25000 грн., оскільки таке прийнято з порушенням порядку винесення податкових повідомлень-рішень та стосується автомобіля, який придбаний за кредитним договором, що виключає можливість розпоряджатися таким.

Крім того вказував, що ст.267 Податкового кодексу України (транспортний податок) у поточній редакції була прийнята, згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII, у зв'язку з чим, ураховуючи придбання автомобіля до цієї дати, позивач стверджує про неможливість поширення дії цих норм Податкового кодексу України на правовідносини, які виникли внаслідок придбання ним у минулому автомобіля, оскільки такі норми закону не мають зворотної сили та запроваджують нову відповідальність особи.

Просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №731-17 від 09.06.2015 року про визначення податкового зобов'язання за платежем транспортний податок в сумі 25000 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Золочівської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 09.06.2015 року №731-17.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Золочівська ОДПІ, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Оскільки позивач є власником транспортного засобу, який підпадає під дію вказаної вище норми, тому зобов'язаний сплатити відповідний податок.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка апеляційну скаргу підтримала, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України , платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 ПК України є об'єктами оподаткування.

Об'єктами оподаткування у відповідності до п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Як передбачено п.п.267.3.1 п.267.3 ст.267 ПК України, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Пунктом 267.4 ПК України встановлена ставка транспортного податку у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 Податкового кодексу України, з розрахунку на календарний рік.

За п.п.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України базовий податковий (звітний) період при сплаті транспортного податку дорівнює календарному року.

Відповідно до п.п.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з п.п.267.6.2 цієї ж статті ПК України , податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Зазначене кореспондує п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, за яким контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку є контролюючий орган; а також нормі п.58.1 ст.58 ПК України , відповідно до якої, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом, відповідно до ст.54 ПК України .

Як передбачено п.п.267.7.1 п.267.7 ст.267 ПК України, транспортний податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

У відповідності до ч.«а» п.п.267.8.1 п.267.8 ст. ПК України, транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

В справі встановлено, що позивач є власником автомобіля Toyota Land Cruiser (LC200), 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 4461 куб. см, на якого набув права власності 22.08.2013 року, а тому є платником транспортного податку, згідно ст. 267 ПК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірне податкове повідомлення винесене з порушеннями норм чинного законодавства, тому не може бути визнаним законним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку вказаним відносинам зазначає наступне.

Відповідно до ст.58 ПК України , податкове повідомлення-рішення, зокрема, повинно містити підставу для нарахування податкового зобов'язання; посилання на норму цього ПК України та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку.

У спірному податковому повідомленні-рішенні у графі «посилання на пункт та статтю законодавчого акта, відповідно до якого здійснений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань» контролюючим органом зазначено як підставу для нарахування податкового зобов'язання ст.286 ПК України (порядок обчислення плати за землю), а також вказано строки сплати з посиланням на ст.287 ПК України (строк сплати плати за землю) та ст.288 ПК України (орендна плата).

Вказані недоліки не дають можливості встановити дійсний зміст такого податкового повідомлення-рішення, оскільки воно містить одночасно відомості про два види податкового зобов'язання з транспортного податку та з плати за землю, а строк сплати податкового зобов'язання за цим рішенням обґрунтовується контролюючим органом виключно посиланнями на норми ПК України, які регламентують строки сплати плати за землю та орендної плати.

Окрім цього, ст.58 ПК України , п.2.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1236 від 28.11.2012 року, передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання.

Проте, до податкового повідомлення-рішення №731-17 від 09.06.2015 року розрахунку податкового зобов'язання, яке визначене таким податковим повідомленням-рішенням, додано не було.

З наведено видно, що платник податків не в змозі встановити справжній зміст податкового повідомлення-рішення №731-17 від 09.06.2015 року, та з'ясувати чи контролюючим органом визначено податкове зобов'язання з транспортного податку, чи з плати за землю, який саме податок зобов'язаний сплатити платник податку та за який період.

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зібрані докази у сукупності, колегія суддів приходить до висновків, що відповідач належними і допустимими доказами не довів законність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, дав належну оцінку доказів, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого прийняв законну та обґрунтовану постанову про задоволення позову, підстав для задоволення якої не має.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Золочівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2015 року у справі №813/3974/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський