Справа № 825/3469/15-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3469/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Хрімлі О.Г.,

суддів Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тесту відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту відповідач-2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання неправомірною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно незарахування позивача на продовольче забезпечення з 18 березня 2014 року по 12 березня 2015 року до Військової частини НОМЕР_1 та несвоєчасного подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до Військової частини НОМЕР_1 ; визнання неправомірною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати позивачу нарахованої згідно з наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 575 від 10 грудня 2014 року за період з 18 березня 2014 року по 30 листопада 2014 року, № 02 від 02 січня 2015 року за грудень 2014 року, № 90 від 04 лютого 2015 року за січень 2015 року, № 169 від 04 березня 2015 року за лютий 2015 року, № 244 від 06 квітня 2015 року за березень 2015 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 5 937,94 грн.; стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача нарахованої грошової компенсації в сумі 5 937,94 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, та з урахуванням можливості вирішення справи на основі наявних у ній доказів, колегія суддів вирішила справу розглянути у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 10 від 18 березня 2014 року ОСОБА_1 призваний на військову службу відповідно до мобілізаційного плану, на посаду «діловод управління, шпк «старший солдат», що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 13 квітня 2004 року та витягом із вказаного наказу.

Всупереч вимог підпункту «н» до норми № 1 (загальновійськова) Постанови Кабінету Міністрів України № 426 від 29 березня 2002 року (зі змінами) «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації» ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача не зараховано на продовольче забезпечення, у результаті чого позивач не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування суб`єктами господарювання на підставі укладених договорів з Міністерством оборони України у період з 18 березня 2014 року по 12 березня 2015 року.

З копії витягу з Аудиторського звіту № 234/1/31/82 від 26 грудня 2014 року про результати планового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності в/ч НОМЕР_1 за період з 10 липня 2012 року по 26 листопада 2014 року та копії довідки про результати внутрішнього аудиту відповідності продовольчої служби в/ч НОМЕР_1 за період з 10 липня 2012 року по 26 листопада 2014 року вбачається, що внаслідок недоведення встановлених норм продовольчого забезпечення до військовослужбовців, які були призвані із мобілізацією, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 були допущені втрати доходів фізичними особами на загальну суму 2 446 343,18 грн., а тому визначено організувати відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 на загальну суму 2 446 343,18 грн. в термін до 26 січня 2015 року.

Згідно з розпорядженням начальника центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України тилу Збройних Сил України № 905 від 07 червня 2012 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на продовольчому забезпеченні при в/ч НОМЕР_1 з 01 вересня 2012 року, що також підтверджується довідкою № 1643 від 16 березня 2015 року.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 575 від 10 грудня 2014 року позивача зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 та встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18 березня 2014 року по 30 листопада 2014 року включно в сумі 4 422,62 грн.

Як вбачається з акту взаємозвірки вартості компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців, призваних на військову службу по мобілізації Городнянського районного військового комісаріату від 16 квітня 2015 року, який підписаний військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 , командиром в/ч НОМЕР_1 , провідним спеціалістом відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 , працівником ЗСУ бухгалтером ФЕС, сума компенсації, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 , становить 4 422,62 грн.

Згідно з наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 275 від 16 квітня 2015 року, внесено зміни до наказу № 575 від 10 грудня 2014 року та, зокрема, додаток № 18 викладено в іншій редакції, згідно з якою позивачу встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18 березня 2014 року по 30 листопада 2014 року включно в сумі 4 422,62 грн.

Крім того, наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 02 від 02 січня 2015 року, № 90 від 04 лютого 2015 року, № 169 від 04 березня 2015 року, № 244 від 06 квітня 2015 року, вирішено виплатити військовослужбовцю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , який призваний у зв`язку з мобілізацією, грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з грудня 2014 року по березень 2015 року на загальну суму 1 515,32 грн.

Таким чином, загальна сума невиплаченої компенсації позивачу становить 5 937,94 грн.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідачів стосовно незарахування позивача на продовольче забезпечення та невиплати йому нарахованої грошової компенсації та вважаючи за необхідне стягнути нараховану грошову компенсацію, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 вказаного Закону, продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. «н» п. 1 приміток до «Норми № 1 загальновійськова» Норм харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 29 березня 2002 року, за рахунок держави харчуванням забезпечуються: громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату.

Приписи п. 1.10 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 09 грудня 2002 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачають, що військовослужбовці, які прибули у військову частину, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини.

Абзацом 2 п. 1.11 вказаного Положення визначено, що при звільненні (виключенні зі списків особового складу військової частини) військовослужбовців та інших категорій, які мають право на одержання норм харчування за рахунок держави, вони забезпечуються до дня виключення їх з списків особового складу військової частини.

Відповідно до п. 2.3 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 09 грудня 2002 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави. Уточнення вартості норм харчування проводиться Головним продовольчим управлінням, виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування, і доводиться ним до військ (сил) не частіше одного разу на квартал.

Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.

Всупереч вимог підпункту «н» до «Норми № 1 - загальновійськова» Постанови Кабінету Міністрів України № 426 від 29 березня 2002 року, позивач, будучи зарахованим на продовольче забезпечення, не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування суб`єктами господарювання на підставі укладених договорів з Міністерством оборони України.

З матеріалів справи вбачається, що в Аудиторському звіті про результати планового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 10 липня 2012 року по 26 листопада 2014 року № 234/1/31/82 від 26 грудня 2014 року зазначено про необхідність у термін до 26 січня 2015 року організувати відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , які призвані на військову службу у зв`язку із оголошенням мобілізації, на загальну суму 2 446 343,18 грн.

Крім того, про необхідність відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлялось у телеграмі тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » командиру Військової частини НОМЕР_1 від 20 вересня 2014 року.

Доказів, які б підтверджували виплату позивачу суми грошової компенсації замість встановлених норм харчування за період з 18 березня 2014 року по 30 листопада 2014 року, з грудня 2014 року по березень 2015 року в сумі 5 937,94 грн., не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь позивача нарахованої грошової компенсації в розмірі 5 937,94 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Зі змісту наведеної вище правової норми можна дійти висновку, що заборона щодо виключення військовослужбовців зі списків особового складу стосується тих випадків, коли відсутня на це згода самого військовослужбовця.

Водночас, доказів надання позивачем згоди на виключення його зі списків особового складу без проведення з ним усіх необхідних розрахунків відповідачем-1 як суб`єктом владних повноважень не надано.

Таким чином, позиція суду першої інстанції з приводу того, що оскільки позивач на момент звернення до суду вже звільнений з військової служби, а тому не має права на отримання грошової компенсації замість встановлених норм харчування за період проходження служби, спростовується вищенаведеним.

Також, посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-79а15 є необґрунтованою, оскільки висловлена позиція стосується отримання грошової компенсації замість речового майна військовослужбовцям.

Крім того, колегія суддів враховує судову практику Європейського Суду з прав людини у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань (недофінансування) для уникнення відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію чи прийняли закон, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Разом з тим, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно незарахування позивача на продовольче забезпечення з 18 березня 2014 року по 12 березня 2015 року до Військової частини НОМЕР_1 та несвоєчасного подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до Військової частини НОМЕР_1 не підлягають задоволенню, оскільки на момент звернення до суду позивач фактично зарахований на продовольче забезпечення у спірний період наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому передбачено виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування, а положення чинного законодавства не визначають строки, протягом яких військовий комісаріат зобов`язаний подавати документи на виплату грошової компенсації.

Крім того, з приводу позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати позивачу нарахованої згідно з наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 575 від 10 грудня 2014 року за період з 18 березня 2014 року по 30 листопада 2014 року, № 02 від 02 січня 2015 року за грудень 2014 року, № 90 від 04 лютого 2015 року за січень 2015 року, № 169 від 04 березня 2015 року за лютий 2015 року, № 244 від 06 квітня 2015 року за березень 2015 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 5 937,94 грн., колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що Військова частина НОМЕР_1 фінансується виключно з Державного бюджету України, а отже, відповідно до ст. 2 Бюджетного кодексу України, є бюджетною неприбутковою установою.

Відповідно до ст. 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період становить один рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно з ч. 1 ст. 23 БК України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Приписи ст. 48 Бюджетного кодексу України визначають, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами Державного казначейства України. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів.

Таким чином, виплата грошової компенсації не могла бути проведена відповідачем-1, оскільки у період з 18 березня 2014 року по 12 березня 2015 року в кошторисі відповідача-1 видатки та компенсація замість встановленої норми харчування не передбачались. Відтак, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що належними та допустимими доказами у справі підтверджено, що позивач має право на отримання нарахованої грошової компенсації в сумі 5 937,94 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації є частково обґрунтованими та засновані на нормах права.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача нарахованої грошової компенсації в сумі 5 937,94 грн., невірно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим постанова в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нової про задоволенні адміністративного позову частково.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нарахованої грошової компенсації в сумі 5 937,94 грн. скасувати та ухвалити нову.

У скасованій частині адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нарахованої грошової компенсації в сумі 5 937 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім),94 грн.

В іншій частині постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.