Справа № 809/4190/15
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа № 809/4190/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді: Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Мельник О.Я.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Левченко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до відповідача: Управління мінстерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області

про визнання наказу №494 о/с від 16.09.2015 року неправомірним, поновлення на роботі та стягнення заробітньої плати за час вимушеного прогулу,-,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суду з адміністративним позовом до Управління мінстерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання наказу №494 о/с від 16.09.2015 року неправомірним, поновлення на роботі та стягнення заробітньої плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській області №949 о/с від 16.09.2015 року ОСОБА_3 був звільнений з органів внутрішніх справ України в Івано-Франківській області за п.п. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, за порушення дисципліни.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги та уточнення позовних вимог підтримали з підстав наведених в позовній заяві, просили позов задоволити повністю.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечив, надавши суду письмове заперечення.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІУ.

Відповідно до. ч. 2 ст.16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи період тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Відповідачем у даній справі було проведено службове розслідування результатом якого було видача наказу УМВС в Івано-Франківській області від 16.09.2015 року за №1222.

Відповідно до п.6.3.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань особа вправі отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування.

Згідно з вимогами п.6.3.2 та п.6.3.3 вищевказаної Інструкції особа, у відношення якої проводиться службове розслідування, має право брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку документи, які мають значення для проведення службового розслідування, висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), які його проводять.

Пунктом.6.2.2 Інструкції зобов'язує посадову особу дотримуватися вимог законодавства при проведені службового розслідування, ужити необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування.

Згідно п.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

При прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_3 не було враховано, що позивач не вчиняв адміністративні правопорушення не під час несення служби, не під час відпочинку, жодних збитків будь-яким особам чи порушення громадянського порядку позивачем не було допущено, протягом 2015 року, перебуваючи на службі, позивач не притягався до дисциплінарної відповідальності, а тому достатніх підстав для його звільнення зі служби не було.

Вини позивача, в допущених порушеннях його підлеглими вимог Дисциплінарного статуту, службовим розслідуванням не встановлено. Коло осіб, які вчинили нестатутні проступки визначається, як встановлено в судовому засіданні, матеріалами кримінального провадження, серед яких позивача не було. А тому, застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного стягнення (звільнення) без доведення його вини є не виправданим з боку відповідача.

Внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_3, порушення порядку видачі йому трудової книжки і військового квитка, він перебував у вимушеному прогулі і не мав жодних інших доходів, що відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, то позивач підлягає поновленню на попередній посаді і повинно бути виплачено грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького кладу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Таким чином, позовна вимога в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 16.09.2015 року до прийняття судом рішення підлягає до задоволення, виходячи з положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року, Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №499 від 31 грудня 2007 року, а також довідки №5/479 від 23 вересня 2013 року про середньоденне грошове забезпечення для розрахунку виплати на випадок безробіття.

Суд вважає, що наказ УМВС України про звільнення ОСОБА_3 з посади від 16.09.2015 року за №494 о/с є незаконним та порушує конституційні права громадянина України, що зазначені у статті 43 Конституції України згідно якої держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає, що потрібно виходити, з того, що при розгляді справ про поновлення на посаді необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника міліції із займаної посади згідно з наказом, і перевірити їх відповідність закону, крім того, у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення з посади, саме роботодавець повинен довести, що звільнення з посади відбулось без порушення законодавства про працю.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача обгрунтовані, підтверджені та такі, що підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати наказ начальника УМВС України в Івано-Франківській області №494 о/с від 16.09.2015 року про звільнення капітана міліції ОСОБА_3, з органів внутрішніх справ згідно з п.п. "є" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, - неправомірним.

Визнати п.2 наказу начальника УМВС України в Івано-Франківській області за №1222 від 16.09.2015 року, в частині притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності - неправомірним.

Зобов'язати начальника УМВС України в Івано-Франківській області поновити ОСОБА_3 на службу в органах внутрішніх справ, на посаді - капітана міліції - командиром роти №2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Івано-Франківськ" Управління МВС України в Івано-Франківській області.

Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 7408,53 грн. заробітної плати в тому числі в натуральній формі за час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі ОСОБА_3 та стягнення середньомісячної заробітної плати в його користь в межах середньомісячного заробітної плати в сумі 4445,12 грн. звернути до негайного виконання.

Судові витрати в розмірі 487,20 грн. стягнути з Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 16.12.2015 року.