Справа № 510/1969/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2015 р. м. Київ К/800/19211/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В.
Ліпського Д.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області про перерахунок пенсії,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 3 березня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року,

встановив:

В листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області (далі - управління ПФУ) про визнання протиправними дій щодо відмови у врахуванні для обчислення пенсії заробітку за період з 1 січня 1992 року, зобов'язання відповідача врахувати для обчислення пенсії у зв'язку з втратою годувальника заробітну плату її померлого чоловіка, ОСОБА_5, за період роботи в Бессарабському вагонному депо з 1 січня 1992 року по липень 1998 року, здійснивши перерахунок пенсії з дати звернення - з 12 січня 2012 року.

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 3 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року, позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління ПФУ щодо відмови у врахуванні для обчислення пенсії заробітної плати ОСОБА_5 за період з 1 січня 1992 року. Зобов'язано управління ПФУ врахувати для обчислення пенсії у зв'язку з втратою годувальника заробітну плату ОСОБА_5 за період роботи в Бессарабському вагонному депо з 1 січня 1992 року по липень 1998 року та здійснити перерахунок пенсії з дати звернення за її перерахунком - з 12 січня 2012 року.

У касаційній скарзі управління ПФУ, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує про те, що суди не зазначили жодної правової норми чинного законодавства України, відповідно до якої заробітна плата за період роботи в Республіці Молдова після 1 січня 1992 року підлягає врахуванню при обчисленні пенсії на території України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що із серпня 2010 року ОСОБА_4 отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника, призначену на двох дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, за померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 їхнього батька, ОСОБА_5, яка розподілена між ними рівними частками. Розмір пенсії на момент призначення склав 850 грн (100% пенсії за віком померлого годувальника) і був обчислений без урахування заробітної плати до 2000 року у зв'язку з відсутністю у позивача можливості надати відповідну довідку про заробіток.

12 січня 2012 року позивач звернулась до управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії по стажу і заробітку, зокрема, на підставі довідок про заробітну плату ОСОБА_5 у Вагонному депо № 4 ст. Бессарабська Молдавської залізниці з серпня 1985 року по травень 1986 року та з серпня 1989 року по липень 1998 року.

Перерахунок пенсії проведений з урахуванням періодів роботи годувальника з серпня 1985 року по травень 1986 року та з серпня 1989 року по 31 грудня 1991 року. Період роботи з 1 січня 1992 року по липень 1998 року до розрахунку не прийнятий. Розмір пенсії після перерахунку склав 986,40 грн.

Не погодившись з проведеним перерахунком, у квітні 2013 року позивач звернулась до управління ПФУ із заявою про врахування для обчислення пенсії періодів роботи годувальника після січня 1992 року.

У письмовій відповіді від 20.04.2013 р. № 16/Б-01 відповідач зазначив про відсутність підстав для врахування довідки про заробітну плату за період роботи ОСОБА_5 з 1993 по 1998 роки у Вагонному депо № 4 ст. Бессарабська, оскільки Угодою між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 29.08.1995 р. передбачено врахування заробітної плати за період роботи на території Молдови лише до 1 січня 1992 року.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ОСОБА_5 постійно проживав на території України, до 1998 року працював у Ваганному депо станції Рені, про що свідчать довідки про заробітну плату за періоди з 1989 року по 1992 рік та з 1993 року по 1998 рік. У зв'язку з цим суди дійшли висновку, що відповідно до норм Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова від 29.08.1995 р., яка набрала чинності після того, як ОСОБА_5 почав працювати у Ваганному депо станції Рені, та яка не передбачає врахування заробітної плати виключно за період роботи до 1 січня 1992 року для обчислення пенсії, заробіток годувальника за період роботи з 1 січня 1992 року по липень 1998 року має бути врахований при обчисленні пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Висновки судів не ґрунтуються на повно і всебічно встановлених обставинах справи та їх належній правовій оцінці.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частиною першою статті 37 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV (в редакції Закону України від 08.07.2011 р. N 3668-VI) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

В силу частини другої статті 27 Закону № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини (абзац четвертий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

29 серпня 1995 року між Урядом України та Урядом Республіки Молдова підписано Угоду про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, яка ратифікована Україною 29 жовтня 1996 року.

Положеннями даної Угоди передбачено наступне:

- пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають (частина перша статті 5); таке ж правило встановлено статтею 7 Угоди;

- при призначенні пенсії, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, обчислення трудового (страхового) стажу, накопиченого у відповідності із законодавством України і законодавством Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в дію цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, проводиться по законодавству держави, яка призначає пенсію (стаття 8);

- для громадян однієї держави, які переселились на територію іншої держави і працювали після переселення, розмір пенсії обчислюється із заробітку (прибутку) після переселення, при умові дотримання мінімально потрібного періоду праці для обчислення заробітної плати при призначенні пенсії по законодавству держави переселення (частина перша статті 9);

- для громадян однієї держави, які після переселення на територію іншої держави не працювали, або не відповідають умовам частини першої статті 9, розмір пенсії обчислюється із середньої зарплати працівника відповідної професії і кваліфікації, який зайнятий аналогічною діяльністю на час призначення пенсії тією державою, на територію якої переселились. У разі неможливості визначення середнього заробітку у вищенаведеному порядку розмір пенсії обчислюється із середньої заробітної плати, яка склалась на час призначення пенсії на території тієї держави, куди переселився громадянин (частини друга і третя статті 9).

Отже, ця Угода передбачає обчислення трудового (страхового) стажу, набутого громадянами Договірних Сторін як на території України, так і на території Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в дію цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, за законодавством держави, яка призначає пенсію. Водночас правила визначення заробітку для обчислення пенсії стосуються ситуації, коли громадянин однієї держави переселився на територію іншої держави і пенсія призначається йому за законодавством держави переселення.

Таким чином, врахування заробітної плати за певний період роботи після 01.01.1992р. залежить від того, чи підлягає включенню цей період до страхового (трудового) стажу працівника.

Вирішуючи спір, суди дійшли суперечливих висновків щодо наявності підстав для зарахування заробітної плати за спірний період роботи померлого годувальника, оскільки достеменно не встановили, громадянином якої держави був ОСОБА_5, на території якої держави і за трудовим договором з яким підприємством, установою чи організацією він працював з 1 січня 1992 року по липень 1998 року, ким видані довідки про заробіток ОСОБА_5 за періоди із серпня 1989 року по грудень 1992 року та з січня 1993 року по липень 1998 року, що містяться в матеріалах справи, та на території якої держави постійно прожив ОСОБА_5 на момент своєї смерті.

Без встановлення вказаних обставин неможливо зробити висновок про поширення умов Угоди від 29.08.1995 р. або національного законодавства України на пенсійне забезпечення ОСОБА_5 і членів його сім'ї .

При цьому, якщо ОСОБА_5 постійно проживав після 01.01.1992р. в Україні, а працював на підприємстві Республіки Молдова, то необхідно проаналізувати чинне на той час законодавство України (у тому числі міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та встановити, чи передбачалось ним включення періоду роботи на підприємстві Республіки Молдова до страхового стажу для обчислення пенсії в Україні, а якщо так, то за яких умов.

Крім того, пославшись на доводи управління ПФУ щодо врахування заробітку ОСОБА_5 за період роботи з 12.08.1985 р. по 31.12.1993 р., суд апеляційної інстанції одночасно виходив з обставин неврахування його заробітної плати за період з 01.01.1992 р. по липень 1998 року, не перевіривши матеріали пенсійної справи в цій частині і не з'ясувавши, які ж періоди роботи ОСОБА_5 були враховані при визначенні заробітку для обчислення пенсії і на якій підставі, а які періоди є спірними.

Не вирішено судами також питання про дотримання позивачем встановленого статтею 99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, враховуючи, що з вимогами про перерахунок пенсії з 12 січня 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду в листопаді 2013 року (встановити конкретний день).

Неповне встановлення судами обох інстанцій фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, згідно зі статтею 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених ними рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області задовольнити частково.

Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 3 березня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Ліпський Д.В.