Справа № 822/5714/15
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/5714/15

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

16 грудня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, що ОСОБА_2 30 травня 2006 року призначена на посаду спеціаліста 1 категорії відділу освіти (згідно розпорядження №527/2012-р від 29 жовтня 2012 року змінено назву відділу на відділ освіти, молоді та спорту) Деражнянської райдержадміністрації.

07 серпня 2015 року позивач звільнена з займаної посади в зв'язку з ліквідацією даного відділу за п.1 ст.40 КЗпП України. Підставою для звільнення, згідно з копією трудової книжки позивача, стали розпорядження від 04 червня 2015 року за №218/2015-р та від 08 червня 2015 року за №225/2015-р.

Так, згідно розпорядження голови Деражнянської РДА від 04 червня 2015 року за №218/2015-р вирішено припинити, шляхом ліквідації, юридичну особу - відділ освіти, молоді та спорту Деражнянської РДА.

Розпорядженням голови Деражнянської РДА від 06 серпня 2015 року за №51/2015-р звільнено ОСОБА_2 з посади спеціаліста 1 категорії відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією даного відділу.

Позивач, вважаючи, що її звільнено всупереч нормам КЗпП України, звернулась до суду.

Суд І інстанції, задовольняючи адміністративний позов частково, виходив з того, що розпорядження голови Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області №51/2015 від 06 серпня 2015 було видане з порушенням вимог законодавства, тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Позивач не була переведена у встановленому порядку до відділу освіти Деражнянської райдержадміністрації, а отже не має права вимагати поновлення її на роботі у новоутвореному відділі, тому позовні вимоги у цій частині (зобов'язання відповідача винести розпорядження про звільнення її із займаної посади у зв'язку з переведенням до відділу освіти Деражнянської райдержадміністрації на відповідну посаду, а також зобов'язання відповідача винести розпорядження про прийняття її за переведенням з відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації на посаду провідного спеціаліста до відділу освіти Деражнянської райдержадміністрації) задоволенню не підлягають.

При цьому, суд звертає увагу на те, що внесення 03 вересня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запису про припинення юридичної особи - відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації не є перешкодою для поновлення порушеного права позивача та не виключає обов'язку відповідача вжити заходів щодо її працевлаштування на посаді, на яку він зобов'язаний був її працевлаштувати в порядку переведення, або, за її згодою, - на посаді, яка рівнозначна (рівноцінна) раніше зайнятій посаді спеціаліста 1 категорії відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації.

Враховуючи вищевикладене, позивачка має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Що стосується інших позовних вимог, то суд І інстанції керувався тим, що позивачкою не надано належних доказів на підтвердження витрат на надання правової допомоги та завдання моральної шкоди.

Колегія суду погоджується з таким висновком суду І інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суду переглядає рішення суду І інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до положення про відділ освіти Деражнянської РДА, затвердженого розпорядженням голови РДА від 08 червня 2015 року за №223/2015-р, відділ є структурним підрозділом районної державної адміністрації і забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань.

Згідно з Переліком №2 змін до штатного розпису відділів і управлінь Деражнянської РДА на 2015 рік (вводиться в дію з 08 червня 2015 року) виводиться зі штатного розпису відділ освіти, молоді та спорту (загальна кількість посад 5, в т.ч. начальник відділу, 3 головних спеціалісти та 1 спеціаліст 1-ї категорії) та вводиться відділ освіти (загальна кількість посад 3, в т.ч. начальник відділу, головний спеціаліст та провідний спеціаліст) та сектор молоді та спорту (загальна кількість посад 2, в т.ч. завідувач сектору та головний спеціаліст).

Таким чином, чисельність працівників ліквідованого відділу освіти, молоді та спорту та новоутворених відділу освіти та сектору молоді та спорту є однаковою (скорочення не відбулось). Зміни частково відбулись у штатному розписі, зокрема, замість посади спеціаліста 1 категорії введено посаду провідного спеціаліста (у відділі освіти).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (зі змінами) роз'яснив, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 року по справі №21-267а12.

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведене обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.

Враховуючи що виконання функцій ліквідованого органу не припинено, а покладено на новоутворені органи, в такому випадку відбулась реорганізація відділу, а відповідач зобов'язаний був працевлаштувати позивача на посаді провідного спеціаліста відділу освіти (вимогам якої вона відповідає). Таким чином, звільнення позивача є протиправним.

Крім того, згідно з положеннями ч.2 ст. 40 КЗпП України, відповідно до якої звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Під час справи встановлено, що позивачу не запропоновано всі вакантні посади, що були наявні у відповідача (зокрема - провідного спеціаліста відділу ведення державного реєстру виборців, яка також була вакантною згідно інформації від 12 жовтня 2015 року за №44/08-11-1618/15).

Про вакантну посаду провідного спеціаліста новоутвореного відділу освіти позивачу також не повідомлено, а лише повідомлено про оголошення конкурсу на заміщення такої посади, однак переведення на аналогічну посаду державного службовця виключає проходження ним конкурсу.

Колегією суддів витребувані та досліджені посадові обов'язки спеціаліста 1 категорії та провідного спеціаліста. Зазначені посадові обов'язки є тотожними.

Таким чином, оскільки передбачене законом зобов'язання з працевлаштування позивача Деражнянська районна державна адміністрація не виконала, чим порушила трудові гарантії працівника, то звільнення позивача не можна визнати правомірним.

Отже, розпорядження голови Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області №51/2015 від 06 серпня 2015 року видане з порушенням вимог законодавства, тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому, згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06 листопада 1992 року працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Так, згідно оскаржуваного розпорядження позивача звільнено з посади спеціаліста 1 категорії відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської райдержадміністрації.

Позивач не була переведена у встановленому порядку до відділу освіти Деражнянської райдержадміністрації, а отже не має права вимагати поновлення її на роботі у новоутвореному відділі, тому позовні вимоги у цій частині (зобов'язання відповідача винести розпорядження про звільнення її із займаної посади у зв'язку з переведенням до відділу освіти Деражнянської райдержадміністрації на відповідну посаду, а також зобов'язання відповідача винести розпорядження про прийняття її за переведенням з відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації на посаду провідного спеціаліста до відділу освіти Деражнянської райдержадміністрації) задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За вищевикладених обставин, колегія суду вважає, що суд І інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та поновити позивача саме на тій посаді, з якої її було незаконно звільнено.

Внесення 03 вересня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запису про припинення юридичної особи - відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації не є перешкодою для поновлення порушеного права позивача та не виключає обов'язку відповідача вжити заходів щодо її працевлаштування на посаді, на яку він зобов'язаний був її працевлаштувати в порядку переведення, або, за її згодою, - на посаді, яка рівнозначна (рівноцінна) раніше зайнятій посаді спеціаліста 1 категорії відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, колегія суду виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України за № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи, що звільнення ОСОБА_2 відбулося 06 серпня 2015 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих нею за попередні два місяці роботи, а саме: за червень-липень 2015 року.

Згідно розрахунку Деражнянської районної державної адміністрації середньоденна заробітна плата позивача за вказаний період складає 82,89 грн.

Період вимушеного прогулу позивача складає 50 робочих днів (з 07 серпня 2015 року по 19 жовтня 2015 року). Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу складає 4144,5 грн. (50 х 82,89).

При цьому, суд визначає такий розмір без відрахування податків та зборів, а роботодавець, як податковий агент, відповідно до норм чинного законодавства має здійснити утримання таких у відповідності до норм чинного законодавства.

Крім того, згідно абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992 року № 9, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

У розпорядженні про звільнення позивача від 06 серпня 2015 року було зазначено про необхідність виплати їй вихідної допомоги .

Таким чином, середній заробіток ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу становить 4144,5 грн. та має бути стягнутий на її користь за відрахуванням із такої суми зборів, обов'язкових платежів та виплаченої вихідної допомоги при звільненні.

Відповідно до п.2-3 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Середній заробіток за один місяць спірного періоду складає 1740,69 грн. (82,89 х 21).

З урахуванням вищевикладеного колегія суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі є не обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишення в силі постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 18 грудня 2015 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.