Справа № 810/4664/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2015 р. м. Київ К/800/11717/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Росава»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 року

у справі № 810/4664/13-а

за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

до Приватного акціонерного товариства «Росава»

про стягнення заборгованості,

встановив:

Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області звернулась до суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Росава» про стягнення заборгованості.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19.09.2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 19.09.2013 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області задоволено. Підтверджено правомірність нарахування Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області Приватному акціонерному товариству «Росава» податкових зобов'язань з ПДВ внаслідок застосування звичайних цін до господарських операцій відповідача на загальну суму 3 730 553 (три мільйони сімсот тридцять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн. 00 коп. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Росава» на користь держави в особі Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області податкові зобов'язання з ПДВ внаслідок застосування звичайних цін до господарських операцій відповідача на загальну суму 3 730 553 (три мільйони сімсот тридцять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн. 00 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій дане рішення скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку із неприбуттям в судове засідання належним чином повідомлених осіб, які беруть участь у справі, ця справа розглядалася у порядку письмового провадження згідно із статтею 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Росава» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року відповідачем складено акт від 17.05.2013 року № 1929/22-3/30253385/80, на підставі якого прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.06.2013 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 1 296 617, 00 грн. за основним платежем та 648 309, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1 190 418, 00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 595 209, 00 грн., № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 421 290, 00 грн.

14.06.2013 року відповідач, не погоджуючись з вищезазначеними податковими-повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх до Білоцерківської ОДПІ Київської області, просив скасувати вищезазначені податкові повідомлення рішення. Зазначений факт у відповідності до п. 39.15 ст. 39 Податкового кодексу України став підставою для відкликання Білоцерківською ОДПІ податкових повідомлень-рішень.

28.08.2013 року позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом до ПАТ «Росава» про нарахування та сплату податкових зобов'язань в сумі 3 730 553, 00 грн. в порядку п. 39.15 ст. 39 Податкового кодексу України.

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень став висновок податкового органу про здійснення продажу відповідачем в охоплений перевіркою період автомобільних шин ПАТ «Білоцерківська ТЕЦ», яке, на його думку, є пов'язаною особою з відповідачем, за цінами, нижчими від звичайних.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач не обґрунтував правильність встановлення рівня звичайної ціни на продукцію, а також не довів того, вказані особи є пов'язані.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що доводи позивача підтвердилися в процесі розгляду справи.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 39.15 ст. 39 Податкового кодексу України у разі відхилення договірних цін у податковому обліку платника податків у бік збільшення або зменшення від звичайних цін менше ніж на 20 відсотків, таке відхилення не може бути підставою для визначення (нарахування) податкового зобов'язання, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності.

Визначені із застосуванням звичайних цін база, об'єкт оподаткування та інші показники податкового обліку використовуються органами державної податкової служби для проведення розрахунку податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності за результатами проведення перевірки (абз. 2 п. 39.15 ст. 39 Податкового кодексу України).

За результатами цієї перевірки приймається відповідне податкове повідомлення-рішення. У разі коли платник податків розпочинає процедуру оскарження цього податкового повідомлення-рішення, або несплати відповідної суми, визначеної в такому податковому повідомленні-рішенні, протягом строків, встановлених цим Кодексом податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним. Керівник органу державної податкової служби зобов'язаний звернутися до суду з позовом про нарахування та сплату податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності (абз. 3 п. 39.15 ст. 39 Податкового кодексу України).

Порядок визначення звичайних цін в період, який підлягав перевірці, був врегульований положеннями Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (який діяв в цій частині до 01.01.2013).

За змістом пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Відповідно до пп. 1.20.2 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низько ліквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Згідно із пп. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14.11.2011 року між ПАТ «Росава» (продавець) та ЗАТ «Білоцерківська ТЕЦ» (покупець) було укладено договір купівлі продажу №889/567, згідно з пунктом 1 якого, продавець передає продукцію згідно специфікацій, що є невід'ємною частиною цього договору, а покупець купує її згідно з умовами договору. Відповідно до специфікації продукцією є автошини та автокамери.

Судом першої інстанції встановлено, що надані з метою підтвердження звичайної ціни товару відповідачем експертні висновки Київської обласної торгово-промислової палати про ґрунтовну ринкову вартість автомобільних шин марки «Росава», в залежності від умов поставок та форми оплати: № Ц- 480 від 02.07.2012 року, № Ц-640 від 01.10.2012 року, № Ц-796 від 03.01.2013 року, доповнення до договору № 889/567, прас-лист до договору № 40/330, свідчать про те, що ціни на товар, встановлені між ПАТ «Росава» та контрагентами встановлені на рівні звичайної справедливої ціни, що існували для подібної продукції.

В свою чергу, позивачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладається обов'язок доведення невідповідності ціни договору рівню звичайних цін, не надано доказів, що ним при визначенні звичайної ціни товару враховувались та досліджувались існуючі надбавки чи знижки до ціни, маркетингова політика, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну, аналіз рівня справедливих ринкових цін на ідентичні товари на внутрішньому ринку в акті перевірки не відображений.

Не може бути достатнім доводом на підтвердження факту порушення відповідачем вимог податкового законодавства посилання позивача на співставлення цін між ПАТ «Росава» та ТОВ «Валса», оскільки співставлення економічних умов, наявності, або відсутності будь-яких інших об'єктивних умов, які могли вплинути на ціну реалізованої продукції, а також обсягів та поставок за договорами, позивачем не надано.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що ціни, за якими відповідач продавав продукцію, не відповідають рівню справедливих ринкових цін на ідентичні товари між непов'язаними особам у співставних умовах.

Разом з тим, встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо підтвердження факту того, що голова правління - генеральний директор ПАТ «Росава» ОСОБА_4 володіє через пов'язаних юридичних осіб часткою статутного фонду ПАТ «Білоцерківська ТЕЦ» в розмірі не менше як 20 відсотків статутного фонду і, в той же час, здійснює контроль за господарською діяльністю ПАТ «Росава», не підтверджуються матеріалами справи, оскільки частка ОСОБА_4 відповідно до витягу з ЄДРПОУ в статутному фонді СП ТОВ «Фінанси та Кредит Лізинг», яке, в свою чергу, є засновником ВАТ «Білоцерківська ТЕЦ», складає 0,0232 %, а не 13, 2%).

При цьому те, що ПАТ «Росава» є також засновником ВАТ «Білоцерківська ТЕЦ» (частка ПАТ «Росава» в статутному фонді складає 10%), а ВАТ «Білоцерківська ТЕЦ» в свою чергу є засновником ПАТ «Білоцерківська ТЕЦ» з часткою в статутному фонді в розмірі 40 % не свідчить, що відповідач володіє через пов'язаних юридичних осіб часткою статутного фонду ПАТ «Білоцерківська ТЕЦ» в розмірі не менше як 20 відсотків статутного фонду.

Отже, висновки суду апеляційної інстанції про задоволення позову є помилковими.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Отже, прийняте апеляційним судом нове рішення у справі про задоволення позову підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Росава» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 року у справі № 810/4664/13-а скасувати.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 19.09.2013 року у справі № 810/4664/13-а залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук