Справа № 2а-4907/12/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року м. Київ К/9991/75316/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2012

у справі №2а-4907/12/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2012, позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 23.09.2011 № та № винесені ДПІ у Московському районі м.Харкова.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони представників у судове засідання касаційної інстанції не направили, про час ті місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Вторснабгрупп» за період з 01.09.2010 по 31.12.2010, за результатами якої складено акт №2622/172/ від 12.09.2011.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення пп.7.2.3 п.7.2 ст.7, пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 14084965,00 грн., в т.ч. у вересні 2010 року на суму ПДВ 2712489,97 грн., у жовтні 2010 року на суму ПДВ -6204600,0 грн., у листопаді 2010 року на суму ПДВ 5167874,53 грн., а також ст.13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», ст.13 Про затвердження інструкції №12 «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю», ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2010 рік на загальну суму 10604054,48 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення № від 23.09.2011, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, в загальній сумі 10604054,48 грн., повідомлення-рішення № від 23.09.2011, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 17606206,25 грн., з яких основний платіж - 14084965,00 грн., 3521241,25 грн. - фінансова санкція.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та вважає, що судами повно встановлені обставини у справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до приписів підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то, відповідно до пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 цього Закону, сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Тобто необхідною умовою для формування валових витрат та віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у періоді, що перевірявся між позивачем (покупець) та ТОВ «Вторснабгрупп» (продавець) були укладені договори купівлі-продажу:

- від 06.09.2010 № 02/09-10, за умовами якого продавець зобов'язаний поставити та передати у власність покупця товар, а покупець сплатити та прийняти соняшник врожаю 2010 року на умовах само вивозу;

- від 01.10.2010 № 06/10-10, за умовами якого продавець зобов'язаний поставити та передати у власність покупця товар, а покупець сплатити та прийняти соняшник врожаю 2010 року на умовах само вивозу;

- від 01.11.2010 № 10/11-10, за умовами якого продавець зобов'язаний поставити та передати у власність покупця товар, а покупець сплатити та прийняти соняшник врожаю 2010 року на умовах само вивозу;

- від 24.11.2010 № 12/11-10, за умовами якого продавець зобов'язаний поставити та передати у власність покупця товар, а покупець сплатити та прийняти соняшник врожаю 2010 року на умовах самовивозу.

За умовами пп. 5.1 зазначених договорів покупець здійснює 100 % оплату вартості продукції в касі продавця протягом 10-ти днів з моменту переоформлення продукції у власність покупця.

Згідно п. 4 вищезазначених договорів, поставка продукції в повному обсязі здійснюється в строк до 31.12.2010. Поставка продукції підтверджується видатковими та податковими накладними, оформленими у відповідності з вимогами діючого законодавства. Датою поставки продукції вважається дата оформлення видаткової накладної на продукцію на ім'я покупця.

За результатами здійснення вищевказаних господарських операцій ТОВ «Вторснабгрупп» на адресу позивача виписано податкові накладні, які внесені позивачем до реєстру податкових накладних, та на підставі яких було сформовано валові витрати та податковий кредит: № 66 від 06.09.2010 року, № 69 від 08.09.2010 року, № 72 від 13.09.2010 року, № 77 від 16.09.2010 року, № 81 від 20.09.2010 року, № 83 від 23.09.2010 року, № 87 від 27.09.2010 року на загальну суму ПДВ 27112489,97 грн.; № 90 від 01.10.2010 року, № 93 від 04.10.2010 року, № 97 від 08.10.2010 року, № 101 від 11.10.2010 року, № 105 від 15.10.2010 року, № 108 від 18.10.2010 року, № 112 від 22.10.2010 року, № 114 від 26.10.2010 року на загальну суму ПДВ 6204600 грн., № 117 від 01.11.2010 року, № 119 від 06.11.2010 року, № 122 від 11.11.2010 року, № 125 від 16.11.2010 року, № 128 від 19.11.2010 року, № 131 від 24.11.2010 року, № 136 від 27.11.2010 року, № 139 від 29.11.2010 року на загальну суму ПДВ 5167874, 53 грн.; та видаткові накладні: № ВС-0000066 від 06.09.2010 року, № ВС-0000069 від 08.09.2010 року, № ВС-0000072 від 13.09.2010 року, № ВС-0000077 від 16.09.2010 року, № ВС-0000081 від 20.09.2010 року, № ВС-0000083 від 23.09.2010 року, № ВС-0000083 від 23.09.2010 року, № ВС-0000087 від 27.09.2010 року, № 49 від 28.09.2010 року, № ВС-0000090 від 01.10.2010 року, № ВС-0000093 від 04.10.2010 року, № ВС-0000097 від 08.10.2010 року, № ВС-0000101 від 11.10.2010 року, № ВС-0000105 від 15.10.2010 року, № ВС-0000108 від 18.10.2010 року, № ВС-0000112 від 22.10.2010 року, № ВС-0000114 від 26.10.2010 року, № 117 від 01.11.2010 року, № 119 від 06.11.2010 року, № 122 від 11.11.2010 року, № 125 від 16.11.2010 року, № 128 від 19.11.2010 року, № 131 від 24.11.2010 року, № 136 від 27.11.2010 року, № 139 від 29.11.2010 року на загальну суму ПДВ 14138739, 32 грн.

Розрахунки між сторонами, відповідно до умов договорів купівлі-продажу, відбулись у готівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів, зазначені обставини не заперечуються відповідачем.

Для доставки придбаної у ТОВ «Вторснабгрупп» продукції позивачем укладено договір від 10.08.2010 № 1008-10/ТР з ФО-П ОСОБА_3 (виконавець), предметом якого є надання послуг по організації доставки сільськогосподарської продукції автомобільним транспортом.

Виконання зазначеного договору підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): № МЛ-00087, № МЛ-00071, № МЛ-00061, № МЛ-00102.

Зберігання придбаного у ТОВ «Вторснабгрупп» товару здійснювалось позивачем на зерновому складі ПП «Куп'янський комбікормовий завод», за договором №23/х від 20.08.2010, згідно якого ПП «Куп'янський комбікормовий завод» (зерновий склад) зобов'язується прийняти продукцію для надання послуг складського зберігання зерна та надання послуг щодо приймання, доробки (сушіння, очищення) до вимог ДСТУ, ТУ, необхідних якісних показників та оформлення/переоформлення складських документів, зберігання та відвантаження продукції, що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт (приймання, зберігання, сушіння, очищення), складськими квитанціями на зерно.

В подальшому, придбаний у ТОВ «Вторснабгрупп» товар реалізовано позивачем ТОВ ТД «Пересечанський МЕЗ», ТОВ ТК «Урожай», ТОВ «Кернел-Трейд», що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями договорів купівлі-продажу, укладених позивачем з вказаним підприємствами, копіями первинних документів: видаткових та податкових накладних, рахунків - фактур.

З огляду на встановлене, судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Вторснабгрупп», та правомірне формування за їх наслідками, на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних документів, податкового кредиту з ПДВ, та валових витрат підприємства.

Висновки відповідача про безтоварність зазначених операцій обґрунтовуються наявністю акта ДПІ у Київському районі м. Донецька від 17.05.2011 № 992/23-4/35150984 «Про неможливість проведення перевірки контрагента ТОВ «Вторснабгрупп» з питань підтвердження отриманих відомостей від ФО-П ОСОБА_2 за період вересень-листопад 2010 року», а також що згідно листа № 3934/7/23-413 від 13.04.2011 ДПІ у Київському районі м. Донецька повідомлено, що підприємством ТОВ «Вторснабгрупп» декларацію з ПДВ за вересень 2010 року до інспекції не надано. Декларація з ПДВ за жовтень 2010 року була прийнята 06.04.2011 за № ; декларація з ПДВ за листопад 2010 року прийнята 29.12.2010 за № .

Згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України по платнику ПДВ ТОВ «Вторснабгрупп» за вересень, жовтень, листопад 2010 року встановлено розбіжності по взаємовідносинам з ФО-П ОСОБА_2

Однак, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товарів (робіт, послуг) правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товарів (робіт, послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

У даному випадку спірні господарські операції були належним чином відображені позивачем у податковому обліку, жодних свідчень того, що їх виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, судами не встановлено.

Подальше використання позивачем придбаних товарів у власній господарській діяльності підтверджується первинними документами, які наявні в матеріалах справи, були надані до перевірки, та досліджені судом.

Судами попередніх інстанцій досліджувались обставини добросовісності позивача, при вчиненні згаданих господарських операцій, на час укладення та виконання правочинів позивач мав офіційну інформацію щодо своїх контрагентів з метою зменшення ризиків негативних наслідків вчинення господарських операцій, які були зареєстровані в ЄДРПОУ, були юридичними особами, наділеними цивільною правоздатністю і дієздатністю, перебували на обліку як платники податків, у тому числі були платниками податку на додану вартість.

Не можуть бути підставою для інших висновків доводи відповідача про нікчемність вищезазначеного правочину, оскільки наявність умислу та обставини щодо виконання угод, стосовно дійсності яких виник спір, сходять до предмету доказування в судовому процесі, зокрема, до таких доказів належить обвинувальний вирок, який набрав законної сили, що підтверджував би факт ухилення від сплати податків конкретними посадовими особами суб'єктів господарської діяльності за наслідками виконання оспорюваних угод. Однак доказів постановлення вироків, які б містили в собі встановлені судом об'єктивні дані про нікчемність оспорюваних угод відповідачем не надано.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили справу у відповідності з нормами матеріального права та постановили обґрунтоване рішення, що повно відображає обставини, які мають значення для справи, підстав для їх скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Харківської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2012 - без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-2391 КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун