Справа № 826/17311/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 грудня 2015 року № 826/17311/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Авер-Тех»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авер-Тех» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 16 червня 2015 року № та № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/17311/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 28 вересня 2015 року.

У судовому засіданні 28 вересня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача проти позову заперечив.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на підставі направлень від 23 березня 2015 року № 523/2203, № 524/2203, № 525/2203, № 526/2203, № 527/2203, № 528/2203, наказу від 21 квітня 2015 року № 793, відповідно до пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-Тех» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за результатом якої складено акт перевірки від 21 травня 2015 року № 215/22-03/21665318.

Як висновок проведеної перевірки встановлено наступні порушення, зокрема:

підпункту 14.1.36 статті 14, пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 138.5.1 пункту 138.5 статті 138 Податкового кодексу України, в результаті чого Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-Тех» занижено податок на прибуток за 2013 рік на суму 7349,00 грн. та завищено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 256145,00 грн. в тому числі за 2014 рік;

пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.2, 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Авер-Тех» завищено податок на додану вартість на суму 207425,00 грн., в тому числі за грудень 2013 року на суму 7737,00 грн. та за січень 2014 року на суму 199688,00 грн.

На підставі вищезазначених висновків прийнято наступні податкові повідомлення - рішення від 16 червня 2015 року:

- № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Авер-Тех» збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 9186,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 7349,00 грн., за штрафними санкціями - 1837,00 грн.;

- № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Авер-Тех» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 9671,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 7737,00 грн., за штрафними санкціями - 1934,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням - рішенням й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ТОВ «ТКМ Сістемс».

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 21 травня 2015 року № 215/22-03/21665318.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ «ТКМ Сістемс», обставини використання наданих послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Матеріали справи свідчать, що між ТОВ «Авер-Тех» (замовник) та ТОВ «ТКМ Сістемс» (виконавець) було укладено договір про надання послуг з постачання програмного забезпечення від 31 жовтня 2011 року № ДП20111031/01, відповідно до умов якого, виконавець надає послуги з постачання примірників програмного забезпечення.

Відповідно до пункту 2.2 Договору, виконавець зобов'язується надавати замовнику всі документи, необхідні для подання податкової звітності згідно з чинним законодавством України; надавати замовникові щомісячно диски «інформаційно-технологічний супровід (ІТС)» протягом 6 (шести) місяців після отримання Замовником Продукту;

Після закінчення підписки на диски ІТС, що входять у вартість Продукту, продовжити підписку на ІТС на платній основі для подальшого отримування оновлення системи та можливості його доопрацювання виконавцем (пункт 2.3.3 Договору).

Щодня створювати архівну копію бази даних Продукту на окремому носії, з метою виключення втрати даних по незалежним від сторін причинам (пункт 2.4.4 Договору).

Виконавець надає замовникові акти надання послуг з постачання програмного забезпечення, що є невід'ємною частиною цього договору, які підписуються уповноваженим представником замовника (пункт 4.1 Договору).

Замовник повинен надати доручення встановленого зразка для отримання продукту (пункт 4.2 Договору).

У свою чергу, за посиланням позивача, після отримання програмного продукту, у останнього виникла необхідність в отриманні супроводу з інформаційно-консультаційних послуг по налагоджуванню конфігурації та налаштування програмного забезпечення відповідно до облікової політики підприємства, у зв'язку з чим, між ТОВ «Авер-Тех» (замовник) та ТОВ «ТКМ Сістемс» (виконавець) було укладено договір про супровід програмного забезпечення від 01 лютого 2012 року № ДС20120201, відповідно до умов якого, виконавець зобов'язується надати послуги по абонентському супроводу програмного продукту на базі системи «ІС: Підприємство 8», згідно обраного пакету супроводу.

Відповідно до пункту 2.3 Договору, замовник має право протягом трьох робочих днів з моменту перерахування коштів або прийняття робіт отримати від виконавця необхідні фінансово-звітні документи.

Виконавець по завершенні робіт, згідно податкової угоди «Специфікація вимог» надає замовнику акт здачі-приймання (виконання) робіт згідно пункту 1.1 Договору у випадку робіт згідно укладених «Специфікацій вимог».

Виконавець надає замовнику щомісячний «Звіт по виконаним роботам» та акт здачі-приймання (виконання) робіт, згідно пункту 1.1 Договору у випадку пакетного супроводу (пункт 4.2 Договору).

На підтвердження виконання умов вказаних договорів позивачем надано Додаток № 1 до Договору про надання послуг з постачання програмного забезпечення від 31 жовтня 2011 року № ДП20111031/01, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 20 лютого 2013 року № А-20130220/01, податкові накладні від 14 лютого 2013 року № 15 на суму 23210,00 грн., від 20 лютого 2013 року № 21 на суму 23210,00 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

В свою чергу, відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В той же час, згідно пп. 14.1.178 п. 14.1 ст. 17 Податкового кодексу України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Як вбачається з обставин справи, позивач в податкових деклараціях з податку на додану вартість та з податку за перевіряємий період в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «ТКМ Сістемс» у зв'язку з придбанням послуг.

Суд звертає увагу, що наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальником/продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі недоведенння реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит з податку на додану вартість виникає в результаті придбання товарів і послуг з метою використання в господарській діяльності. При цьому операція з придбання повинна бути реальною, тобто повинна мати місце об'єктивна зміна складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Так, зі змісту договорів, укладених між позивачем та ТОВ «ТКМ Сістемс» вбачається, що останнім надавались інформаційно-консультаційні послуги програмного забезпечення 1С:Підприємство 8.

Проте, позивачем не надано доказів забезпечення виконавця всією інформацією та документацією, необхідною для виконання ним своїх зобов'язань за укладеними Договорами.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, які свідчили би про реальність послуг, про їх надання, адже відстуні документи про результати наданих послуг (звіти, проекти і їх погодження, плани роботи).

Також, позивачем не розкрито спектр наданих послуг (які дії включали в себе послуги), як і не вказано відповідальних осіб щодо їх надання та отримання, оскільки наданий контрагентом перелік послуг для позивача є досить широким та не вичерпним.

У свою чергу, наявні у матеріалах справи податкові накладні містять лише загальну назву «інформаційно-консультаційні послуги програмного забезпечення 1С:Підприємство 8» без деталізації змісту та обсягу таких послуг; не містять інформації про посаду, прізвище та ініціали особи, яка їх підписала, або іншої інформації, що дала б змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарських операції та наявність у неї відповідних повноважень, а відтак в силу наведених вище правових норм такі документи не є належно оформленими первинними документами для підтвердження факту правомірності формування податкового кредиту з ПДВ.

Таким чином, надані позивачем документи не дають можливості встановити реальність здійснених операцій між позивачем та ТОВ «ТКМ Сістемс», та факт їх використання в господарській діяльності позивача, а лише фіксують господарські операцій з вищезазначеними контрагентами.

Так, позивачем не надано документального підтвердження тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності підтверджують їх реальне виконання, а відтак, і не доведено того, що обумовлені правочином отримані послуги надані саме цим контрагентом.

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків контролюючого орган про порушення позивачем підпункту 14.1.36 статті 14, пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 138.5.1 пункту 138.5 статті 138, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.2, 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Авер-Тех» не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 365,40 грн., а тому враховуючи, результат розгляду адміністративної справи та розмір сплаченого судового збору, решта суми судового збору у розмірі 3406,00 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-Тех» відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-Тех» () на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 4007, код класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 3406,00 грн.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник