Справа № 825/3674/15-а
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2015 року Чернігів Справа № 825/3674/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Дякова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Семенівська мануфактура» (далі ПП «Семенівська мануфактура») звернулось до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці ДФС в якому позивач просить суд скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.10.2015 № 102000010/2015/000195/2 та від 02.11.2015 №102000010/2015/000198/2, а також скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110000/2015/00270 та №102110000/2015/00277.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ПП «Семенівська мануфактура» було подано всі необхідні документи для здійснення митного оформлення імпорту передбачені ст. 53 Митного кодексу України, тому існують всі підстави для визначення митної вартості товару за основним методом. Чернігівська митниця ДФС не скористалась повноваженнями, наданими їй митним законодавством з метою перевірки правильності визначення позивачем митної вартості товару, натомість, ігноруючи положення чинного законодавства України, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів поставлених відповідно до умов Контракту за резервним методом, обмежившись загальною фразою про те, що декларантом заявлені не повні відомості про митну вартість товару, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не вказала які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також не зазначила чому саме з документів, які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових. При цьому, Чернігівською митницею ДФС було здійснено розрахунок митної вартості товару на підставі резервного методу. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не можна вважати такими, що прийняті з додержанням положень чинного законодавства України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що Чернігівська митниця ДФС в оскаржуваних правовідносинах діяла у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

08.07.2015 ПП «Семенівська мануфактура» було укладено контракт №LGSM080715 із LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD, відповідно до умов якого LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD взяло на себе зобовязання поставити ПП «Семенівська мануфактура» товари в асортименті, а ПП «Семенівська мануфактура» зобовязалося оплатити товар згідно з умовами даного контракту (а.с. 25-29).

11.08.2015 між ПП «Семенівська мануфактура» та LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD укладено додаткову угоду №2 до контракту №LGSM08715 від 08.07.2015 відповідно до якої сторони домовились, що ціна за одиницю товару визначаються і узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі на кожну окрему партію товару (а.с. 125).

Згідно інвойсу від 28.08.2015 №ХG150101085, компанією LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD поставлено позивачу товар плед синтетичний в комплекті з поліетиленовою сумкою у вигляді мішка для зберігання та транспортування 100% поліестер, на загальну суму 33 416,60 доларів США (ціна за одиницю товару - 2,25 доларів США) (а.с.35).

Згідно інвойсу від 25.08.2015 №ХG150101082, компанією LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD поставлено позивачу товар плед синтетичний в комплекті з поліетиленовою сумкою у вигляді мішка для зберігання та транспортування 100% поліестер, на загальну суму 33 412,50 доларів США (ціна за одиницю товару - 2,25 доларів США) (а.с.115).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2014 між Приватним підприємством «Національні традиції» (виконавець) та ПП «Семенівська мануфактура» (замовник) укладено договір № 20/10-14/02 про надання послуг по декларуванню товарів, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується за обумовлену плату в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів замовника, що переміщуються через митний кордон України та їх оформленню у Харківській митниці, а також надавати інші, повязані із зовнішньоекономічною діяльністю замовника, послуги (а.с.57-59).

У свою чергу, Приватним підприємством «Національні традиції», з метою митного оформлення товару, до відповідача в електронному вигляді подано митні декларації №102110000/2015/026077 від 29.10.2015 та №102110000/2015/026182 від 02.11.2015, згідно яких позивачем було заявлено митну вартість товару за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються у розмірі 33 416,60 доларів США та 33 412,50 доларів США (а.с.22, 109).

Одночасно з митними деклараціями по поставці товару були подані наступні документи: контракт №LGSM080715 від 08.07.2015; Інвойс №ХG150101085 від 28.08.2015; пакувальний лист до інвойсу №ХG150101085 від 28.08.2015; Інвойс №ХG150101082 від 25.08.2015; пакувальний лист до інвойсу №ХG150101082 від 25.08.2015; видаткова накладна №ХG15085 від 25.08.2015; видаткова накладна № ХG15082 від 21.08.2015; відвантажувальна специфікація №28.08-2/СМ від 28.08.2015; відвантажувальна специфікація №26.08-1/СМ від 26.08.2015 (а.с. 25-29, 34-42, 114-119, 122-123).

А також позивачем було надано розрахунок ціни (калькуляція собівартості на тканини) від 11.09.2015 №LG11/2015/9, від 14.09.2015 №LG11/2015/9 (а.с. 32-33, 112-113), звіти про оцінку майна від 28.10.2015 № 04-04/10/154 та від 02.11.2015 № 04-04/11/157 (а.с. 61-81, 133-151); прейскурант (прайс - лист) виробника товару від 20.08.2015 №LG11/2015/9 (а.с. 30-31); міжнародні товарно-транспортні накладні від 27.10.2015 №008269, від 30.10.2015 №008298 (а.с. 43, 124); коносамент від 01.09.2015 №WMS15081039 та від 03.09.2015 №WMS15080828 (а.с. 40, 120); листи від 11.09.2015 №LG1550, від 14.09.2015 №LG1562, від 15.09.2015 №11.016/15.09, від 14.09.2015 №LG1566, від 14.09.2015 №LG1569, від 15.09.2015 №11.015/15.09 (а.с. 49-53, 127-131).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару з використанням інформації ЄАІС посадовою особою Чернігівської митниці встановлено, що по товару: «пледи синтетичні в комплекті з поліетиленовою сумкою у вигляді мішка для зберігання та транспортування 100% поліестер:арт.20/О/СМ-9280 шт., розмір 200х220 см, - арт.012/О/S-540 шт., розміром 150х200 см. Вироби вироблені з тканини, що утворена в результаті взаємного переплетіння систем ниток, розташованих по взаємно перпендикулярним направленням, пофарбовано з нанесенням кольорових малюнків і окантовано трикотажною стрічкою по краях. Вироблено з синтетичних ниток. Виробник: LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD. Торгівельна марка «ТО&ТО». Країна виробництва Китай. Заявлена позивачем митна вартість становить 2,25 долар США за одиницю товару, при цьому у митного органу наявна цінова інформація на подібні товари, згідно митної декларації від 28.10.2015 № 100250001/2015/13929, яка дорівнює 1-3,01 доларів США за 1 кг (а.с.16-17, 103-104).

Тому, посадовою особою Чернігівської митниці ДФС, з метою визначення вартості та обміну інформацією на ідентичні, подібні (аналогічні) товари, проведено консультацію з декларантом.

Однак, в ході проведення консультації декларант не надав цінової інформації щодо імпорту ідентичних та/або подібних товарів на митну територію України.

У звязку з тим, що позивачем цінова інформація щодо товару не надана, а до митного оформлення подані документи, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, Чернігівською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 29.10.2015 № 102000010/2015/000195/2 та від 02.11.2015 №102000010/2015/000198/2, за шостим (резервним методом).

Обставинами прийняття рішення відповідачем є:

- звіти про оцінку майна від 28.10.2015 №04-04/10/154 та від 02.11.2015 №04-04/11/157 не містить інформацію ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України, зокрема інформації з інтернет-ресурсів;

- згідно умов контракту від 08.07.2013 №LGSM080715 оплата товару здійснюється на умовах предоплати згідно рахунку-фактури на попередню оплату. На момент митного оформлення рахунок-фактура на предоплату та платіжне доручення про здійснення попередньої оплати не надано. Згідно платіжного доручення від 10.08.2015 №11 перевірити перерахування коштів на дану поставку товару неможливо;

- надана калькуляція собівартості на пледи від 11.09.2015 №LG11/2015/9 дійсна на період з 20.06.2015 по 01.08.2015, у той час як відвантаження товару здійснено 25.08.2015 згідно інвойсу від 25.08.2015 № XG150101082;

- надана калькуляція собівартості на пледи від 14.09.2015 №LG14/2015/9 дійсна на період з 20.06.2015 по 01.08.2015, у той час як відвантаження товару здійснено 28.08.2015 згідно інвойсу від 28.08.2015 № XG150101085;

- прайс-лист №LG20/2015 від 20.08.2015 не містить інформації щодо періоду дії цін (а.с.16-17, 103-104).

Також, судом встановлено, що відповідачем прийнято картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110000/2015/00270 та №102110000/2015/00277, якими позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів та розяснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття відповідачем митної декларації (а.с. 18-21, 105-108).

Вважаючи оскаржувані рішення відповідача та картки відмови такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, у відповідності до статті 246 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів частини 3 статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 МК України).

У свою чергу, статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік даних документів, наведено у частині другій даної статті, якими є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім того, частиною 10 статті 58 МК України визначено перелік складових митної вартості. Але зазначено, що ці складові (додаткові витрати) повинні додаватися до ціни товару для визначення митної вартості лише в тому випадку, коли вони не були включені до ціни товару.

Згідно статті 58 МК України основним методом визначення митної вартості товару є метод її визначення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні (частина 2 статті 58 МК України).

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З аналізу вищенаведених норм МК України вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

У відповідності до пункту 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672, однією із митних формальностей, що виконується при здійсненні митного оформлення митної декларації, є контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за митною декларацією за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

При цьому, пунктом 3 наказу Державної міграційної служби України від 24.06.2009 №602, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.07.2009 за № 669/16685, затверджено порядок роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та передбачено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті рішень як джерело інформації використовуються спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси електронно-автоматизованої інформаційної системи ДМСУ (далі - ЄАІС ДМСУ).

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що наявність в ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів є підставою для надання декларантом додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Так, у судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджується, що митна вартість товару плед синтетичний в комплекті з поліетиленовою сумкою у вигляді мішка для зберігання та транспортування 100% поліестер, позивачем визначена виходячи з ціни контракту, тобто за першим (основним) методом, встановленим статтею 58 МК України.

Для підтвердження митної вартості товару підприємством надано митному органу відповідні документи.

У звязку з поданням позивачем документів, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, посадовою особою Чернігівської митниці ДФС, з метою визначення вартості та обміну інформацією на ідентичні, подібні (аналогічні) товари, проведено консультацію з декларантом.

Разом з тим, у ході проведення консультації декларант не надав цінової інформації щодо імпорту ідентичних та/або подібних товарів на митну територію України.

При цьому, МК України чітко передбачено право митного органу, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів, на отримання додаткових документів.

Оскільки, позивачем вищевказані документи митному органу не надані, суд дійшов висновку про правомірність винесення відповідачем рішень про коригування митної вартості товарів від 29.10.2015 №102000010/2015/000195/2 та від 02.11.2015 №102000010/2015/000198/2 та карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110000/2015/00270 та №102110000/2015/00277 Чернігівської митниці ДФС.

При цьому, графою 33 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195 встановлено, що, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідачем метод визначення митної вартості за ціною договору не застосовувався у звязку з наданням позивачем документів, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Резервний метод застосований відповідачем з урахуванням інформації, наявної у митному органі: митна декларація від 28.10.2015 № 100250001/2015/13929.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки декларантом не надано Чернігівській митниці МФС документів, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідачем правомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постанові від 02.06.2015 (справа №21-498а15).

У відповідності до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Крім того, вищевказана позиція була висвітлена і Вищим адміністративним судом України у постанові від 05.11.2015 (справа № К/800/11230/15).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПП «Семенівська мануфактура».

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков