Справа № 826/6241/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6241/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Нечай Ю.О.

представників позивача Буленок В.Ю., Матвійчук В.О.

представника відповідача Сакало Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Фінансового управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Фінансового управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві, в якому просив суд:

визнати протиправними дії фінансового управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації по непогодженню висновку державної податкової інспекції в Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №858-20 від 09.02.2015 про повернення надміру сплачених коштів з податку на прибуток приватних підприємств на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" №5248, відкритий в акціонерному товаристві "Укрексімбанк" м. Київ МФО 322313 на загальну суму 318 000,00 грн.;

визнати протиправним неподання державною податковою інспекцією в Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві висновку №858-20 від 09.02.2015 про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету Головному управлінню Державної казначейської служби у місті Києві для виконання;

зобов'язати державної податкової інспекції в Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві повторно надати висновок про повернення надміру сплачених коштів з податку на прибуток приватних підприємств на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" №5248, відкритий в акціонерному товаристві "Укрексімбанк" м. Київ МФО 322313 на загальну суму 318 000,00 грн.;

зобов'язати фінансове управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації погодити повторно наданий висновок державної податкової інспекції в Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про повернення надміру сплачених коштів з податку на прибуток приватних підприємств на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" №5248, відкритий в акціонерному товаристві "Укрексімбанк" м. Київ МФО 322313 на загальну суму 318 000грн.

зобов'язати Головне управління державної казначейської служби у місті Києві повернути надміру сплачені кошти з податку на прибуток приватних підприємств на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" №5248, відкритий в акціонерному товаристві "Укрексімбанк" м. Київ МФО 322313 на загальну суму 318000,00 грн.

В обґрунтування таких вимог позивач зазначив, що у відповідачів не було законних підстав для відмови у поверненні йому надміру сплачених грошових коштів у розмірі 318000,00 грн. з податку на прибуток підприємств. Платник наголошує, що непогодження місцевим фінансовим органом висновку податкового органу щодо повернення цієї переплати з наведених ним мотивів - пропуску товариством строку для звернення з відповідною заявою, не ґрунтується на вимогах закону, позаяк, місцевий фінансовий орган позбавлений повноважень перевіряти ці обставини, в силу того, що це віднесено до компетенції фіскального органу. Крім того, на думку позивача, твердження суб'єктів владних повноважень про пропуск ним строку звернення із заявою про повернення надміру сплачених платежів, є безпідставним, оскільки він звернувся у межах встановленого законом 1095-денного строку. Отже, згідно з позицією платника, місцевий фінансовий орган безпідставно не погодив висновок, у свою чергу, податковий орган, незаконно відмовив ТОВ «ТД «Інтеркорн» у поверненні надмірно сплаченої суми податку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року позов задоволено частково: визнано протиправною відмову ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві у поверненні ТОВ "Торговий дім "Інтеркорн" надміру сплачених сум податків з підстав, викладених у листі від 27.02.2015 №4716/10/26-53-20-02-05; зобов'язано ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві повторно розглянути заяву ТОВ "Торговий дім "Інтеркорн" про повернення надміру сплачених сум податків від 06.02.2015 за вих. №2139 з урахуванням висновків даної постанові.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову відповідач - ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі за текстом відповідач-1), посилаючись на порушення окружним судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати в частині задоволення позову та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи власні доводи, апелянт зазначив, що у частині задоволення позову, рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" пропущено строк для повернення надміру сплачених коштів, встановлений приписами пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України).

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

У зв'язку із цим, колегія суддів звертає увагу, що за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача, рішення окружного суду в частині, що ним не оскаржена, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

В судове засідання з'явився представник відповідача, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представники позивача до суду з'явилися, проти апеляційної скарги заперечували та просили відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ТД «Інтеркорн» звернулося до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві із заявою від 06.02.2015 за вих. №2139 в якій позивач просив повернути надміру сплачену суму податку на прибуток підприємств в розмірі 318000,00 грн. за відповідними реквізитами.

Матеріалами справи підтверджується, що дану заяву фіскальний орган отримав 06.02.2015, про що свідчить відмітка реєстрації вхідної кореспонденції.

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві сформовано висновок №858-20 щодо заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" про повернення з бюджету податку на прибуток приватних підприємств на суму 318000,00 грн., що утворився 17.11.2011 згідно з платіжним дорученням від 17.11.2011 №1919 на суму 1906000,00 грн., який було передано до фінансового управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації.

Місцевий фінансовий орган листом від 13.02.2015 №103-39-42/04 за результатами розгляду даного висновку повернув його без погодження, зазначивши, що дана переплата виникла з 17.11.2011, що перевищує термін повернення коштів, який встановлено пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України. При цьому, останнім у даному листі наголошено, що відповідно до Бюджетного кодексу України, податок на прибуток приватних підприємств у 2011 році зараховувався 100% до державного бюджету та лише з 2015 року в доходах місцевого бюджету передбачено 10% даного податку.

Таким чином, за результатами розгляду заяви платника, ДПІ листом від 27.02.2015 №4716/10/26-53-20-02-05 повідомило позивача, що фінансове управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації листом від 13.02.2015 №103-39-42/04 не погодило висновок від 09.02.2015 №858-20 з наведених місцевим фінансовим органом у його листі мотивів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду зазначає таке.

За визначенням пп. 14.1.115 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України), надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Статтею 43 даного Кодексу визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

За змістом п. 43.2 цієї статті у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Судом першої інстанції не встановлено обставин існування у товариства податкового боргу станом на час звернення із заявою про повернення надміру сплачених коштів. Відповідачі, в тому числі ДПІ у апеляційній скарзі, не заперечували обставин відсутності такого боргу у платника станом на час його звернення із заявою про повернення надміру сплачених коштів.

Згідно з п. 43.3 - 43.6 ст. 43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Порядок взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013 №882/1188 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.01.2014 за №146/24923 (далі за текстом - Порядок №882/1188).

За правилами п. 7 цього Порядку орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків платників готує висновок за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, два примірники Реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, та три примірники Реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи Міндоходів, місцеві фінансові органи, органи Казначейства проводять шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1242.

За платежами, належними державному бюджету, орган Міндоходів у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з Реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган Міндоходів у строк не пізніше ніж за сім робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з Реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Місцевий фінансовий орган у строк не пізніше ніж протягом двох робочих днів здійснює погодження отриманих висновків шляхом засвідчення підписом керівника місцевого фінансового органу, засвідченим печаткою, та повертає їх згідно з Реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу Міндоходів.

Орган Міндоходів не пізніше наступного робочого дня від дати отримання висновку, погодженого місцевим фінансовим органом, передає його згідно з Реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу Казначейства.

Згідно з пунктом 10 Порядку №882/1188 на підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку (пункт 10 Порядку №882/1188).

Наведені норми дають підстави для висновку, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов'язання проводиться за певною процедурою, згідно якої контролюючий орган за результатами отримання відповідної заяви від платника податків готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Водночас, за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, контролюючий орган передає для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

З матеріалів справи випливає, що податковим органом було підготовлено висновок від 09.02.2015 №858-20 щодо заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" про повернення з бюджету податку на прибуток приватних підприємств на суму 318000,00 грн., який, згідно з висновком, утворився 17.11.2011.

Поряд із цим, судом установлено, що даний висновок не направлявся податковим органом для виконання органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, оскільки він повернувся до ДПІ без погодження місцевим фінансовим органом, який зокрема, листом від 13.02.2015 №103-39-42/04 наголосив, що дана переплата виникла з 17.11.2011, що перевищує термін повернення коштів, який встановлено пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України.

Водночас, останнім у цьому листі акцентовано увагу на тому, що відповідно до Бюджетного кодексу України, податок на прибуток приватних підприємств у 2011 році зараховувався 100% до державного бюджету та лише з 2015 року в доходах місцевого бюджету передбачено 10% даного податку.

Так, відповідно до п.1 ч.2 ст. 29 Бюджетного кодексу у редакції, на час виникнення переплати, до доходів загального фонду Державного бюджету України належить податок на прибуток підприємств (крім податку, визначеного пунктом 2 частини першої статті 69 цього Кодексу).

Лише із набранням чинності з 01.01.2015 Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», п. 17 ч.1 ст. 64 Бюджетного кодексу України передбачено, що до доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, зокрема, належать 10 відсотків податку на прибуток підприємств (крім податку на прибуток підприємств державної власності та податку, визначеного пунктом 18 цієї частини статті, пунктом 12 частини першої статті 66 та пунктом 2 частини першої статті 69 цього Кодексу), який зараховується до бюджету міста Києва.

Тобто, кошти, які рахувалися за платником як переплата, що виникла з податку на прибуток підприємств до 01.01.2015, було у повному обсязі зараховано до Державного бюджету України.

Судова колегія звертає увагу, що висновок від 09.02.2015 №858-20 щодо заяви ТОВ "Торговий дім "Інтеркорн" про повернення з бюджету податку на прибуток приватних підприємств на суму 318000,00 грн. підготовлено ДПІ без будь-яких застережень щодо порушення строків звернення із заявою або інших вимог чинного законодавства.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що оскаржувана відмова контролюючого органу, яку останній мотивував непогодженням висновку від 09.02.2015 №858-20 місцевим фінансовим органом, не ґрунтується на вимогах закону, позаяк, наведені обставини свідчать, що у місцевого фінансового органа обов'язок щодо здійснення вказаного погодження виник лише в частині платежів, які надійшли починаючи з 01.01.2015, в той час, як позивачем вказані грошові кошти було сплачено 17.11.2011, як зазначено у висновку №858-20, тому у ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві взагалі не було законодавчо обумовлених підстав звертатися до фінансового управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації за погодженням цього висновку, в той же час, даний висновок не направлявся податковим органом для виконання органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, хоча на час підготовки цього висновку, застережень та зауважень щодо існування перешкод для виконання вимог заявника ДПІ висловлено не було.

Вказане свідчить про порушення контролюючим органом процедури розгляду звернення платника та необгрунтованість його відмови із наведених мотивів.

Таким чином, на думку колегії, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправною відмову податкового органу у поверненні надміру сплачених сум та зобов'язав фіскальний орган повторно розглянути заяву позивача.

Стосовно доводів відповідачів щодо пропуску ТОВ «ТД «Інтеркорн» визначеного ст.. 43 ПК України 1095-денного строку звернення із заявою щодо повернення надміру сплачених платежів, судова колегія виходить з такого.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "ТД "Інтеркорн" у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за ІІ-ІІІ квартали 2011 задекларовано податку на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду, у розмірі 3007355,00 грн. (рядок 16 декларації).

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України на платника податків покладено обов'язок самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, зважаючи на те, що платником у названій декларації з податку на прибуток підприємств самостійно визначено суму зобов'язання у розмірі 3007355,00 грн., то, враховуючи вимоги зазначеної норми ПК, він був зобов'язаний до 19.11.2011 сплатити зазначену ним суму податку (наразі, доплатити 1905700 грн., що є різницею між нарахованою сумою податку та сумою переплати станом на 01.11.2011).

В рахунок сплати податку на прибуток за 3 квартал 2011 року позивачем сплачено 1906000,00 грн., про що свідчить копія платіжного доручення від 17.11.2011 №1919, із призначенням платежу «податку на прибуток за 3 квартал 2011 року», та наявна у справі копія зворотного боку облікової картки платника податку на прибуток приватних підприємств.

Вказані обставини свідчать на користь того, що сплачена 17.11.2011 сума податку 1906000 грн. здійснена згідно з вимогами Податкового кодексу України та в межах зобов'язань, зазначених в податковій декларації.

Водночас, визначення надміру сплаченого грошового зобов'язання наведено у підпункті 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК, за яким, це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до другого абзацу п. 4.3 чинної на час подання позивачем декларації з ОПП за 3 квартал 2011 року Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, яку затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 18 липня 2005 року № 276 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 серпня 2005 року за № 843/11123, нарахування узгоджених податкових зобов'язань у картках особових рахунків платників здійснюється датою граничного терміну сплати зазначених зобов'язань.

Тобто, переплата існувала з моменту сплати - 17.11.2011 до граничного терміну сплати - 19.11.2011, після чого була зарахована на виконання самостійно визначеного платником у декларації зобов'язання з ОПП, тому не є надміру сплаченим зобов'язанням.

Таким чином, сплачена позивачем сума податку відповідно до платіжного доручення від 17.11.2011 №1919 у розмірі 1906000 грн., або її частина не може вважатися надміру сплаченою у розумінні наведених положень ПК України до наступного нарахування податку.

Судом правильно встановлено, що після подачі декларації з податку на прибуток за податковий період II-IV квартали 2011 року податкове зобов'язання позивача з податку на прибуток в цілому за II-IV кв. 2011 року виявилось меншим, чим було задеклароване за результатами декларації за попередній період (II-III квартали 2011 року). Таким чином, після подачі декларації 09.02.2012 нарахована від'ємна сума податку, у зв'язку із чим виникла переплата як різниця між фактично сплаченою сумою податку та сумою, яка визначена на підставі декларації.

Отже, у такому випадку днем виникнення надміру сплаченої суми є дата зменшення раніше нарахованого та належним чином сплаченого податку.

За таких обставин судом встановлено, що датою виникнення надміру сплаченої суми податку є 09.02.2012, адже у попередньому періоді платник переплати не декларував, натомість сплатив до бюджету суму, самостійно визначену ним у декларації, що є виконанням його обов'язку як платника податків.

На підтвердження того, що грошові кошти надійшли від позивача за результатами сплати грошових коштів у відповідності до платіжного доручення від 17.11.2011 №1919, є те, що вже 19.11.2011, згідно наявної у матеріалах справи копії зворотнього боку облікової картки платника податку на прибуток приватних підприємств, переплата становить лише 299,90 грн.

Поряд із цим, судом встановлено, що станом на 31.03.2015 сума переплати, яка обліковується за товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" за податком на прибуток приватних підприємств, становить 318 933,90 грн.

Також, суд звернув увагу, що податковим органом під час розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" про повернення надміру сплачених сум податків від 06.02.2015 за вих. №2139 не досліджувалося питання структури переплати, яка обліковується за позивачем, оскільки, як вбачається з наявної матеріалах справи копії зворотнього боку облікової картки платника податку на прибуток приватних підприємств протягом часу перебування товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" на податкову обліку в останнього переплата з податку на прибуток приватних підприємств постійно змінювалась то в бік збільшення, то в бік зменшення.

Отже, доводи відповідачів щодо пропуску платником 1095-денного строку звернення із заявою про повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання спростовується наявними у справі матеріалами, позаяк, переплата виникла 09.02.2012, водночас, заява щодо повернення цих коштів подана 06.02.2015, при цьому отримана фіскальним органом цього ж дня, відповідно до штампу реєстрації вхідної кореспонденції, тобто у межах названого строку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог позивача у названій частині, та наявність правових підстав для задоволення його вимог про визнання протиправною відмову податкового органу у поверненні надміру сплачених сум та зобов'язання останнього повторно розглянути заяву позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача рішення суду першої інстанції в частині, що ним не оскаржена, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом. Відповідачами постанова окружного суду не оскаржена.

Оскільки в частині відмови у позові постанова сторонами не оскаржена, а також зважаючи на позицію Вищого адміністративного суду України, викладену у постанові Пленуму від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з пунктом 13.1 якої апеляційний суд не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення, колегія суддів не надає правової оцінки висновкам суду в цій частині позовних вимог.

За правилами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Під час апеляційного розгляду справи судовою колегією не встановлено порушень окружним судом норм права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтеркорн" до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Фінансового управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 17 грудня 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.