Справа № 815/6197/15
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року 12год.10хв. м. Одеса Справа № 815/6197/15

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

при секретарі Сакара М.М.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Торгівельно промислової фірми Інтеркьюд у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Торгівельно промислова фірма «Інтеркьюд» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТПФ «Інтеркьюд» ТОВ) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Приморському районі) в якому з урахуванням уточнень просить скасувати податкове повідомлення рішення № від 23.07.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач вважає дії Відповідача необґрунтованими, так як розрахунки, облік і перерахунок єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування проводилося строго у відповідності до чинного законодавства, тобто у відповідності із нормами Законів № 77 від 28.12.2014 р. та № 219 від 02.03.2015 р. Нормами вищезазначених Законів платнику податків при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами при виконанні одночасно зазначених умов дозволено застосовувати понижуючий коефіцієнт. Застосування та розрахунок коефіцієнта проводиться платником податків щомісячно самостійно. У обов'язкових реквізитах звіту, який подавався до податкового органу, Позивачем вказано щодо застосування ним понижуючого коефіцієнта.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав до суду письмові заперечення на позов, які мотивовані тим що, згідно службової записки управління IT ГУ ДФС в Одеській області від 19.08.2015 № 48/11/15-32-18-01-11 повідомлено, що відповідно до отриманої інформації з інформаційного порталу «Архіву електронної звітності» Центрального рівня ДФС України, а саме: розглянувши вкладення до файлів - звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, додаток 4 (далі за текстом-звіт з ЄСВ), які були надіслані платником податків (код ПП - 20966555, назва ПП -ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ФІРМА «ІНТЕРКЬЮД» У ВИГЛЯДІ TOB) за період січень-квітень 2015р., встановлено що: згідно з тегом , у файлах в форматі «хті» зазначено програмне забезпечення формування звіту з ЄСВ MEDOC 10.00.183. що відповідало назві програмного продукту «АРМ. Єдиний внесок», який раніше розповсюджував Пенсійний фонд України. За працездатність сторонніх (комерційних) програмних продуктів, які призначені для формування податкової звітності та звітів з ЄСВ, ДФС України відповідність не несе, за винятком програмного забезпечення, яке розроблено фахівцями Центрального рівня, а саме: автоматизованої системі «Електронний кабінет платника податків»; система формування та подання до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку податкової звітності, податкових накладних та реєстрів податкових накладних в електронному вигляді (ОПЗ); спеціалізованого клієнтського програмного забезпечення для формування та подання звітності до «Єдиного вікна подання електронної звітності» (СКПЗ). Враховуючи вищенаведене TOB ТПФ «Інтеркьюд» порушено п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.10 № 2464-УІ (далі - Закон № 2464). Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця (п. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що працює у ДПІ у Приморському районі м. Одеси. Та пояснила, що іншої форми звітності для подання звітів з єдиного внеску на час подання звітів ТПФ «Інтеркьюд» ТОВ не існувало, а також те, що рядка у звітах в якому платники податків могли б вказувати про застосування ними понижуючого коефіцієнту також не було.

Вислухавши пояснення представників сторін зясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси 23.07.2015 винесено Рішення про застосування до ТПФ «Інтеркьюд» ТОВ штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № НОМЕР_1, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 43398,75 грн. та нараховано пеню у розмірі 4301,72 грн. за період з 21.02.2015 по 20.05.2015 (а.с.6).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, ТПФ «Інтеркьюд» ТОВ, у відповідності до норм статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», подало скарги на рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 23.07.2015 № до ДФС України, ГУ ДФС в Одеській області, які останніми залишені без задоволення (а.с. 42-53).

Вважаючи рішення відповідача від 23.07.2015 № таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI) позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно із підпунктами 1, 4 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів у строки, в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади.

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464-VI врегульовано, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для позивача є календарний місяць.

При цьому, з 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» (далі Закон № 77-VIII).

Положеннями зазначеного Закону платникам єдиного внеску надано право на зменшення навантаження на фонд оплати праці, шляхом застосування роботодавцем коефіцієнта понижуючої ставки єдиного внеску.

Законом України від 02.03.2015 № 219-VIII Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 219-VIII) щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, що набрав чинності 13.03.2015, розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI доповнено пунктом 95, згідно з яким страхувальникам при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами надано право застосовувати понижуючий коефіцієнт до ставки єдиного внеску - за дотриманням певних умов.

При цьому, Законом № 219-VIII встановлено втрату чинності пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 77-VIII.

До набрання чинності Законом № 219-VIII розрахунок понижуючого коефіцієнта здійснювався відповідно до вимог Закону № 77-VIII.

У свою чергу, ТПФ «Інтеркьюд» ТОВ скористалось правом, наданим вищевказаними законодавчими актами, щодо застосування понижуючих коефіцієнтів до ставки єдиного внеску, та відповідач не заперечує наявність у позивача права застосовувати його.

Разом із тим, станом на дату формування та подання податкової звітності, версія програмного забезпечення, за допомогою якого позивач здійснював оформлення та передачу звітності до контролюючого органу в електронній формі, не була адаптована до нововведень, передбачених законодавством, та виключала можливість коригування звітів в електронній формі, що у свою чергу унеможливило відображення використаного платником права на застосування понижуючих коефіцієнтів єдиного внеску у «Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів» за січень квітень 2015 року.

Пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI передбачено, що по 31 грудня 2015 року при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами розмір єдиного внеску, встановлений частиною п'ятою та абзацом другим частини шостої статті 8 Закону № 2464-VI для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому, третьому, четвертому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, застосовується з понижуючим коефіцієнтом (далі - коефіцієнт), якщо платником виконуються одночасно такі умови:

а) база нарахування єдиного внеску в розрахунку на одну застраховану особу в звітному місяці (далі - БН(зо) збільшилась на 20 і більше відсотків порівняно з середньомісячною базою нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік в розрахунку на одну застраховану особу (далі - СмБН(зо)2014);

б) після застосування коефіцієнта середній платіж на одну застраховану особу в звітному місяці (далі - СП(зо)м) складе не менше ніж середньомісячний платіж на одну застраховану особу платника за 2014 рік (далі - СмП(зо)2014);

в) кількість застрахованих осіб у звітному місяці, яким нараховані виплати, не перевищує 200 відсотків середньомісячної кількості застрахованих осіб платника за 2014 рік (далі - СмК(зо)2014). Ця умова не застосовується до платників єдиного внеску, визначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону.

У свою чергу, позивачем у судовому засіданні підтверджено його право на застосування понижуючого коефіцієнту при поданні податкової звітності за січень - квітень 2015 року.

Вищевказана обставина не заперечувалось і представником відповідача.

Проте як зазначив представник відповідача та не заперечувалось представником позивача у травні місяці посадовою особою відповідача у телефонному режимі було повідомлено про недоїмку щодо платежів єдиного соціального внеску.

При звірці платежів в нарахування та сплаті єдиного соціального внеску було виявлено помилку в електронній програмі. До податкового органу надходили звіти в електронній формі без урахування понижуючого коефіцієнту, так як до програми «Соната» через яку здійснювалось шифрування (електронний підпис) звіту не було внесено відповідних змін.

Таким чином, відповідачу були відправлені невірні звіти.

Як зазначає представник позивача, за усною рекомендацією працівника відповідача, позивачем у квітні 2015 року було проведено коригування нібито невірно нарахованої суми по строчці 7.1 звіту який надходив до ДПІ у Приморському районі м. Одеси «у зменшення до нарахування» у сумі 188707,70 грн., а загальна сума єдиного внеску, яка підлягає сплаті по строчці 8.1. зменшено на суму 109660,77 грн.

Як встановлено судом вказаний звіт без застережень було прийнято податковим органом.

Тобто, через відсутність затвердженого Міністерством фінансів України оновленого (а саме з урахуванням застосування понижуючого коефіцієнту) до податкового органу звіти надходили без урахування понижуючого коефіцієнту. Зміни до програми «Соната» були внесені тільки у червні місяці 2015 року із затвердженням Міністерством фінансів змін до звіту з урахуванням застосування понижуючого коефіцієнту (Наказ Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435).

Як встановлено судом позивачем 27.05.2015 року був поданий лист від 20.05.2015 року №225 (а.с. 41) щодо ситуації яка виникла, та до листа було додано копії звітів за січень квітень 2015 року та розрахунків понижуючого коефіцієнту за вказані місяці, які направлялись до податкового органу, проте як встановлено судом податковим органом вказані документи не були враховані при прийнятті оскаржуваного рішення.

Згідно даних АІС «Податковий блок» в картці облікового рахунку платника єдиного соціального внеску станом на 20.02.2015 року згідно до наданого звіту від 20.02.2015 № НОМЕР_2 нараховано єдиного внеску на суму 161357,83 грн., з урахуванням наявної переплати сума недоїмки склала 4312,72 грн., 27.02.15 підприємство сплатило 50073,25 грн., погашення боргу відбувалось в порядку календарної черговості та нарахована довідкова штрафна санкція (20%) на суму 862,54 грн. та пеня на суму 30,19 грн. за період 21.02.2015-27.02.2015.

Станом на 20.03.2015 року згідно до наданого звіту від 18.03.2015 № нараховано 163540,21 грн., з урахуванням наявної переплати сума недоїмки склала 74692,93 грн.; 01.04.2015 сплачено 46844,3 грн., нарахована довідкова штрафна санкція на суму 9368,86 грн. та пеня на суму 562,13грн. за період з 21.03.15 - 01.04.15; 15.04.15 сплачено 18572,50 грн. та в КОР нарахована довідкова штрафна санкція на суму 3714,50 грн. та пеня на суму 482,89 грн. за період з 21.03.15-15.04.15; 16.04.2015 сплачено 24205,44 грн., в КОР нарахована довідкова штрафна санкція на суму 1855,23 грн. та пеня на суму 250,46 грн. за період з 21.03.15-16.04.15;

Станом на 20.04.2015 року згідно до наданого звіту від 17.04.2015 № нараховано 152917,46 грн., з урахуванням наявної переплати сума недоїмки склала 137988,15 грн.; 22.04.2015 сплачено 319,68 грн., в КОР нарахована довідкова штрафна санкція на суму 63,66 грн. та пеня на суму 0,64 грн.за період з 21.04.2015-22.04.2015; 30.04.2015 сплачено 34023,36 грн., в КОР нарахована довідкова штрафна санкція на суму 6804,67 грн. та пеня на суму 340,23 грн. за період з 21.04.2015-30.04.2015; 06.05.2015 сплачено 16 750,18 грн., в КОР нарахована довідкова штрафна санкція на суму 3350,03 грн. та пеня на суму 268,0 грн. за період 21.04.2015 - 06.05.2015; 13.05.2015 сплачено 4924,85 грн., в КОР нарахована довідкова штрафна санкція на суму 984,97 грн. та пеня на суму 113,08 грн. за період з 21.04.2015- 13.05.2015; 15.05.2015 сплачено 41041,85 грн., в КОР нарахована довідкова штрафна санкція на суму 8208,37 грн. та пеня на суму 1026,05 грн. за період з 21.04.2015 - 15.05.2015;

20.05.2015 через подання позивачем уточнюючого звіту (а.с. 154-156) відбулось погашення боргу за рахунок зменшення платежу за розрахунком єдиного внеску N НОМЕР_3 від 18.05.2015 та в КОР нарахована довідкова штрафна санкція на суму 8185,65 грн. та пеня на суму 1227,85 грн. за період з 21.04.2015 - 20.05.2015 року.

Разом з тим, у звязку з тим, що за обліковими даними ДПІ у Приморському районі м. Одеси відбулась несвоєчасна повна сплата позивачем єдиного внеску за січень- квітень 2015 року контролюючим органом було винесено оскаржуване рішення.

Як пояснив представник позивача вказані звіти за період з січня по квітень 2015 року формувались та складались за допомогою програми «АРМ: Єдиний внесок», та в якій було відображено суми до сплати вже з урахуванням понижуючого коефіцієнту.

Проте через те що вказаною програмою не передбачено шифрування (електронний підпис) звітів позивачем використовувалась програма «Соната» яка автоматично після шифрування звітів направляла їх до податкового органу вже без урахування понижуючого коефіцієнту, та виправляла автоматично показники.

Як приклад, у звіті за перший місяць 2015 року (а.с. 35-37) у графі 3 «нараховано єдиного внеску, усього» зазначено суму 81799,11 грн. (з урахуванням понижуючого коефіцієнту), та вже після шифрування у цьому ж звіті який надійшов до ДПІ у Приморському районі у графі 3 «нараховано єдиного внеску, усього» зазначено суму 146698,90 грн., (а.с. 116-117), тобто без врахування понижуючого коефіцієнту.

У свою чергу, суд вважає за необхідне зазначити, що об'єктом правопорушення, визначеного пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI, є правовідносини щодо несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску.

Об'єктивна сторона даного правопорушення сформульована як бездіяльність - несплата грошових зобов'язань у передбачених Законом розмірах.

Відповідальність за приписами пункту 2 частини одинадцятої статті 25 цього Закону настає, якщо платник податків не сплатить або несвоєчасно сплатить передбачені Законом суми. В цьому випадку сума штрафу становитиме 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сплачено єдиний внесок з юридичних осіб за січень - квітень 2015 року із застосуванням понижуючого коефіцієнта.

Технічна помилка, допущена у звітах з єдиного внеску з юридичних осіб, які надходили до відповідача через застосування програми «Соната» не є правопорушенням у розумінні пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI, оскільки визначена позивачем сума грошового зобов'язання перерахована до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі.

З наведеного вбачається, що рішення відповідача не ґрунтується на нормах законодавства України та фактично призводить до нарахування штрафів за відсутності порушення законодавства, що суперечить вимогам частини 2 статті 19 Конституції України.

Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на лист ДФС України від 06.03.2015 року №7689/7/99-99-17-03-01-17 «Про відображення коефіцієнта у звітності з єдиного внеску» який був направлений до управлінь ДФС України, оскільки доказів доведення змісту вказаного листа до платників податків суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТПФ «Інтеркьюд» ТОВ та скасування рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23.07.2015 №.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституціїта законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що технічна помилка, допущена у звітах з єдиного внеску з юридичних осіб, не є правопорушенням у розумінні пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI, оскільки визначена позивачем сума грошового зобов'язання перерахована до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТПФ «Інтеркьюд» ТОВ обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись, ст. ст. 2, 71, 158, 160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Торгівельно промислової фірми Інтеркьюд у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 23.07.2015р. №.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 16 грудня 2015 року.

Суддя Е.А.Іванов

.