Справа № 2а-8239/12/1370
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2015 р. м. Київ К/800/46000/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Білуги С.В.,

Загороднього А.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Львівського міського центру зайнятості на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановила:

У вересні 2012 року Львівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів у сумі 3443,30 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського міського центру зайнятості заборгованість у сумі 3443,30 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Львівський міський центр зайнятості подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року скасувати, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року залишити в силі.

Перевіривши наведені доводи в касаційній скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що 03.02.2012 ОСОБА_2 звернувся із заявою до Львівського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Статус безробітного ОСОБА_2 Львівський міський центр зайнятості надав 03.02.2012.

Львівським міським центром зайнятості було проведено перевірку та встановлено, що ОСОБА_2 було незаконно отримано допомогу по безробіттю з 03.02.2012 по 06.06.2012 в розмірі 3443,30 грн.

Львівським міським центром зайнятості ОСОБА_2 було надіслано претензію від 15.06.2012 №3895/13 про відшкодування коштів у сумі 3443,30 грн., в якій роз'яснено, що у разі добровільного не повернення коштів, питання про їх повернення буде вирішуватися в судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Колегія суддів доходить висновку, що правовий аналіз пунктів 1-4 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Логічний спосіб тлумачення частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України дозволяє колегії суддів дійти висновку, що і пункт 5 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту пункту 5 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов'язків та можливої дискреційної поведінки.

За пунктом 5 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

В випадку, що розглядається, позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю громадянина ОСОБА_2 і, на думку колегії суддів, не підпадають під дію пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року справа №21-1884а15 та у постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року справа №21-2209а15.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155, 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Львівського міського центру зайнятості задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів - скасувати.

Провадження у адміністративній справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.М. Заїка

Судді С.В. Білуга

А.Ф. Загородній