Справа № 2а-346/10
Суддя: Тананайська Ю. А.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-346/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Тананайської Ю.А., при секретарі Новоселецькій К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Марганці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Марганецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Марганецького міського суду із заявою про визнання протиправною діяльності та зобовязання перерахувати разової грошової допомоги та здійснення її виплати, як учаснику війни, відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», посилаючись на те, що вона є учасником війни , тому згідно ст. 14 вказаного закону має право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком , яка за період з 2007 по 2010 року виплачувалась їй у меншому розмірі, з урахуванням положень Законів України Про Державний бюджет на відповідні роки, які в подальшому були визнанні неконституційними.

Просить визнати дії незаконними та зобовязати Головне управління праці та соціального захисту населення нарахувати та виплатити за 2007, 2008, 2009 роки щорічну разову грошову допомогу в розмірі, передбаченому ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - трьох мінімальних пенсій за віком станом на момент виникнення права на виплату з урахуванням суми, отриманої позивачем в 2007,2008,2009,2010 роках.

22 вересня 2010 року змінила першу позовну вимогу та просила визнати бездіяльність Головного управління незаконною, оскільки Закони про Державний бюджет в частині обмеження виплат та внесення змін визнанні неконституційними рішеннями Конституційного суду від 9.07.07 року та 22.05.08 року. Відповідно до ст..17-1 Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримала разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата. Тому Управління праці та соціального захисту населення мало можливість після визнання норм закону неконституційними до ЗО вересня провести виплати в належному обсязі, але бездіяло.

ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи без її присутності, позов підтримує.

Представник Відповідача 1 - Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації надав заперечення, відповідно до яких позов не визнав, посилаючись, що на момент виплати в 2007 році були наявні нормативно-правові акти, які по різному встановлювали розмір допомоги, тому виплативши 55 гривень не було допущено порушень норм закону. За 2008 рік ОСОБА_1 мала право на отримання допомоги в розмірі мінімальних пенсій, але після визнання норми закону неконституційною не звернулася за виплатою їй недоотриманої допомоги. В 2009 та 2010 роках виплати проводились згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 18.03.2009 року , № 299 від 7 квітня 2010 року. Просив розглядати справу без їхньої присутності.

Представник Віповідача 2 - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Марганецької міської ради позов не визнала та просила відмовити посилаючись на те, що розпорядником коштів є головне управління, їм надають списки на виплату допомоги та перераховують кошти.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних обставин.

ОСОБА_1 відноситься до соціальної категорії - учасник війни, перебуває на обліку в УПСЗН Виконкому Марганецької міської ради, має право на щорічну одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 14 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується матеріалами справи, а саме: копією посвідченням учасника війни

запереченням відповідача в якому зазначено, що щорічна грошова допомога позивачу в 2007-2010 р.р. виплачувалась саме відповідачем, в 2007 році -55 грн., в 2008 -65 грн., у 2009 році - 70 грн. , у 2010 році

-120 гривень.

Згідно ст. 14 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3898- XII від 01.02.1994 р зі змінами та доповненнями, учасникам війни щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 28 Закону України « Про загальнообов»язкове пенсійне страхування » визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб , що втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині виплати разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком, дію ст.ст. 12,13,14,15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було призупинено, проте 09.07.2007 року Конституційним Судом України було винесено рішення №6-рп/2007 по справі №1-29/2007, в якому ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було визнано неконституційним і тим самим відновлено дію ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була викладена в наступній редакції «Щорічне до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими була викладена в новій редакції ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визнані неконституційними.

При виплаті щорічної допомоги до 5 травня відповідач всупереч Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної Законом на час здійснення виплати) в 2008 році керувався Постановою Кабінету Міністрів України №183 від 12.03.2008 року, відповідно до якої розмір допомоги учасникам війни встановлено в сумі 65 грн..

При виплаті щорічної допомоги до 5 травня відповідач всупереч Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (який встановив розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно до розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної Законом на час здійснення виплати) в

2008році керувався постановою Кабінету Міністрів України №211 від 18 березня 2009 року, в 2010 році

-керувався Постановою КМУ від 7 квітня 2010 р. N 299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. ст. 22, 64 Конституції України права громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, в тому числі зупиненням дій законів (їх окремих положень), лише в умовах повного або надзвичайного стану на певний строк . Такі умови на території України в 2007-2010 роках не встановлювались .

На підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 положення п. 20 розділу 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано неконституційним.

Ст. 152 Конституції України визначено, що закони , інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст. 17-1 Закону України ««Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи які не отримали разової допомоги до 5 травня, мають право її отримати до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Виходячи з вищенаведених обставин, суд дійшов до висновку, що з 09 липня 2007 року та 22 травня 2008 року були відновлені права позивача на отримання ним щорічної разової допомоги як учаснику війни в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком і відповідач-2 був зобов*язаний до ЗО вересня 2007 року, ЗО вересня 2008 року та до 5.05.09 року, 5.05.2010 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову допомогу як учаснику війни в розмірі, передбаченому Законом України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому бездіяльність відповідача-1 необхідно визнати неправомірною.

Посилання представника Відповідача-1, що на 2009 -2010 роки ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не визнавались неконституційними, тому розмір допомоги визначався КМУ, суд вважає необгрунтованим, оскільки Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції викладення ст. 14 в новій редакції.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та відповідача 1 необхідно зобов*язати перерахувати та виплатити позивачу за 2007, 2008,2009, 2010 роки щорічну разову грошову допомогу в розмірі, передбаченому ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто трьох мінімальних пенсій за віком станом на момент виникнення права на виплату з урахуванням суми, отриманої позивачем в 2007, 2008, 2009,2010 роках.

Керуючись ст.ст. 8, 11,18,69,158,160-163,167 КАС України, ст. 14 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням Конституційного суду від 9.07.07 р., рішенням Конституційного суду від 22.05.08 року суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Марганецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати бездіяльність Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 разової грошової допомоги до 5 травня за 2007-2010 роки незаконною.

Зобов*язати Головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації перерахувати та виплатити ОСОБА_1 за 2007, 2008 ,

2009.2010роки щорічну разову грошову допомогу в розмірі, передбаченому ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто трьох мінімальних пенсій за віком станом на момент виникнення права на виплату з урахуванням суми, отриманої позивачем в

2007.2008.2009.2010роках.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд, шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення постанови - апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.