Справа № 2а/1770/3265/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2015 р. м. Київ К/9991/77665/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, заступника начальника управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України Павловського Анатолія Сергійовича, третя особа - Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до управління ДАІ МВС України, Заступника начальника управління ДАІ МВС України Павловського Анатолія Сергійовича, у якому просила: визнати протиправними дій службових осіб управління ДАІ МВС України та заступника начальника управління ДАІ МВС України Павловського Анатолія Сергійовича при розгляді звернень від 07.04.2012 року та 21.05.2012 року; визнати протиправним рішення заступника начальника управління ДАІ України Павловського Анатолія Сергійовича за №4/8-Х-1121 від 09.07.2012 року; зобов'язати управління ДАІ МВС України розглянути по суті скарги ОСОБА_4 від 07.04.2012 року та 21.05.2012 року та надати письмову відповідь про результати такого розгляду у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян»; стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень; стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 858 (вісімсот п'ятдесят вісім) гривень 40 копійок.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність заступника начальника управління ДАІ МВС України Павловського Анатолія Сергійовича щодо неповідомлення ОСОБА_4 про передачу її звернення від 07.04.2012 року на розгляд до відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Присуджено на користь позивача із Державного бюджету судовий збір у розмірі 10,73 грн.

Вважаючи, що рішення судів прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, позов задовольнити у повному обсязі.

Інші особи, які приймали участь у розгляді даної справи письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надали.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами встановлено, що 07.04.2012 року позивач звернулась із заявою до управління ДАІ МВС України, де просила вирішити питання про зняття заборони техоперацій та реєстрацію автомобіля AUDI A8 1998 р.в., кузов НОМЕР_1 у найкоротші строки та повідомити її письмово про прийняте рішення.

За наслідками розгляду даної заяви відділом ДАІ УМВС України в Рівненській області листом від 08.05.2012 року вих. №35/8-2901 (пересланому від Управління, лист від 24.04.2012 №4/8-Х-862) надано відповідь позивачу, що був направлений 14.05.2012 року, про що свідчить відтиск поштового штемпелю на копії реєстру на кореспонденцію.

21.05.2012 року позивач звернулась до Міністра МВС України Захарченка В.Ю. зі скаргою на незаконні дії службових осіб управління ДАІ МВС України до МВС України. Дана скарга надійшла до УДАІ МВС України на розгляд 24.05.2012 року вх. номер Х-1121. Підтвердженням вказаних обставин є журнал звернення громадян.

25.06.2012 року управлінням ДАІ МВС України повідомлено громадянку ОСОБА_4 листом 4/8-Х-1121 про те, що її скаргу прийнято до розгляду та надіслано до Державної митної служби України запит, щодо митного оформлення сплати митних платежів за автомобіль AUDI A8 1998 р.в., кузов НОМЕР_1. Станом на 24.06.2012 року відповідь із Державної митної служби України до Управлінням ДАІ МВС України не надійшла. Відтак, розгляд скарги продовжено до 09.07.2012 року. Доказом надіслання є копія реєстру №169 на відправку простої кореспонденції при МЗ України.

Відповідь на обумовлене (від 21.05.2012року) звернення надана ОСОБА_4 листом заступника начальника управлінням ДАІ МВС України А.С. Павловським №4/8-Х-1121 від 09.07.2012 року. На підтвердження обставин, щодо надіслання названої відповіді позивачу, судам попередніх інстанцій надано реєстр №180.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанції зазначили, з чим погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що під час розгляду звернення від 07.04.2012 року управління не повідомило позивача про пересилання його до відділу, чим вчинила бездіяльність.

Щодо решти позовних вимог, а саме щодо обґрунтованості відповіді на дане звернення від 07.04.2012 року та скарги від 21.05.2015 року, процедури розгляду останнього, стягнення витрат на правову допомогу та моральної шкоди, у задоволені було відмовлено.

Однак відповідні висновки, на погляд колегії суддів Вищого адміністративного суду України були зроблені передчасно, виходячи з наступного.

Преамбулою до Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР (тут і надалі в редакції від 31.12.2011 року; далі - Закон №3939) передбачено, що він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Статтею 1 цього Закону визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно статтею 3 Закону №393 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. <…>. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону №393 якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Статтею 19 Закону №393 передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №393 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На думку колегії суддів Вищого адміністративного суду України суди попередніх інстанцій вірно встановили про допущену бездіяльність з боку заступника начальника управління УДАІ МВС України Павловського А.С. щодо неповідомлення позивача про пересилання, в порядку частини третьої статті 7 Закону №393, його заяв від 07.04.2012 року до відділу ДАІ МВС України.

Разом з тим, дійшли хибного висновку в частині правомірності розгляду скарги позивача від 21.05.2012 року, зокрема, що стосується порядку його розгляду.

Так, суди відмовляючи у задоволені позову в цій частині, зазначили, що 45 денний строк (продовжений) розгляду скарги не був порушений, при цьому дослідили питання повідомлення позивача листом від 25 червня 2012 року, направленого цього ж дня, на підтвердження чого, слугує копія реєстру відправлення простої кореспонденції №169 від 20 червня 2012 року.

Однак, в силу положень частини першої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, з врахуванням того, що позивач вказує на неотримання відповідного листа, слід дослідити оригінал даного поштового реєстру, оскільки з наявної в матеріалах справи його копії вбачається, що рядок під №55 (направлення позивачу листа від 25 червня 2012 року) відрізняється від всіх інших рядків та графів цього реєстру. Доказів скерування даного реєстру на поштовий відділ матеріали справи не містять.

Крім того, заслуговують на увагу доводи позивача про відсутність належних доказів на підтвердження факту вчасного направлення відповіді управлінням від 07 липня 2012 року на її скаргу від 21.05.2012 року. Вказане обумовлене, тим, що судами попередніх інстанції було взято до уваги лише копія реєстру простої кореспонденції від 06 липня 2012 року №180, при цьому не досліджено питання фактичного скерування даного реєстру на вузол поштового зв'язку. Хоча відповідним обставинам була приділена увага при дослідженні факту направлення відповіді від 08.05.2012 року №35/8-2901 відділом УДАІ України на звернення позивача від 07.04.2012 року.

Також підлягають дослідженню питання, в розрізі частини 4 статті 7 Закону №393, про виконавця (Заступник начальника управління ДАІ МВС України) розгляду скарги позивача від 21.05.2012 року, так як вона була адресована Міністру МВС України Захарченку В.Ю., де ставилось питання про незаконної дії службових осіб управління ДАІ МВС України.

Не можуть бути залишені поза увагою позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, з підстав вказаних судами попередніх інстанцій, з огляду на те, що правової оцінки доказам, що слугують на їх підтвердження, надано не було.

Згідно з вимогами статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У зв'язку із зазначеним колегія суддів вважає, що справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування цих питань в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, заступника начальника управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України Павловського Анатолія Сергійовича, третя особа - Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та не підлягає перегляду.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець