Справа № 645/9310/15-а
Суддя: Іващенко С. О.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/9310/15-а
Провадження № 2-а/645/158/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Іващенко С.О.

секретаря: Новицької Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання протиправним та скасування Рішення Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова від 18.05.2015 р. № 241 що до відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових підставах за списком № 1, та зобовязання Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова врахувати ОСОБА_1 період роботи з 15.01.1988 по 14.01.1990 та з 10.10.1994 р. по 08.09.2008 р. і призначити пенсію на пільгових підставах за списком № 1, з моменту звернення.

Під час розгляду справи позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд вважати позовні вимоги такими що заявлені в наступній редакції «Визнати протиправним Рішення Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова від 18.05.2015 р. № 241 в частині що до незарахування ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі на пільгових підставах за списком № 1 з 15.01.1988 по 14.01.1990, під час нарахування пенсії.»

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до вироку Народного суду м. Первомайское, Ворошиловградської області від 15 грудня 1987 року, він був визнаний винним у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 215 КК УРСР з призначенням покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи строком на два роки з відрахуванням 20% заробітної плати в дохід держави, з переданням на виправлення до і перевиховання колективу шахти «Первомайская». Покарання позивач він відбув у повному обсязі.

Після відбуття покарання, на підставі ст. 103 Виправно-трудового кодексу України (в редакції від 23.12.1970 року) та п.2.19 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях (затверджена постановою Госкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. № 162) та наказу по підприємству, в трудовій книжці позивача був зроблений запис «Час роботи з 15.01.88 р. по 14.01.90 р. не зараховується в загальний та безперервний стаж», наявність такого запису є підтвердженням відбуття покарання.

Рішенням УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова від 18.05.2015 р. № 241 відмовлено у зарахуванні до загального трудового стажу періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі на пільгових підставах за списком № 1 з 15.01.1988 по 14.01.1990, посилаючись на наявність у трудовій книжці запису про не зарахування часу роботи у цей період до загального та безперервного трудового стажу з посиланням на п. 2.22 Інструкції про порядок ведення трудових книжок Затвердженої наказом Міністерства праці України 29.07.1993 р. № 58. Рішення УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова в цій частині вважає незаконним та необґрунтованим, просить його визнати протиправним в частині відмови зарахувати до загального трудового стажу періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі на пільгових підставах за списком № 1 з 15.01.1988 по 14.01.1990, під час нарахування пенсії.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, до початку судового засідання через канцелярію суду надав у письмовому вигляді обгрунтування позовних вимог та клопотання про розгляд справи у його відсутність і відсутність позивача, у якому також зазначив що позовні вимоги підтримує з підстав викладених в ньому та в письмовому обгрунтуванні, та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, до початку судового засідання надала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, в якому зазначила що позов не визнає, посилаючись на наявність запису у трудовій книжці про не зарахування періоду роботи з 15.01.1988 по 14.01.1990 до загального трудового стажу, та заперечувала щодо задоволення позову.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання 04.11.2015 року, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено , органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до положень ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

На момент відбування покарання діяв Виправно-трудовий кодекс України (в редакції від 23.12.1970 року з відповідними змінами) відповідно до якого в трудовій книжці і був зроблений запис про не зарахування часу відбуття покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу.

До 28 січня 2005 року в діючому на той час Кримінально-процесуальному кодексі України існувала ст. 414-1 (Порядок розгляду клопотань про включення часу відбування виправних робіт до загального трудового стажу), якою було встановлено право особи яка відбула покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі, звернутися до суду із клопотанням про включення строку відбування покарання до загального трудового стажу. Вірішення цього питання було компетенцією суду.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 20 січня 2005 року № 2377 (Відомості Верховної ради України, 2005, № 11, ст. 198), у звязку з прийняттям Кримінально-виконавчого кодексу України (1129-IV) статтю 414-1 у Кримінально-процесуальному Кодексі України виключено.

Із прийняттям Кримінально-виконавчого кодексу України (1129-IV):

- скасовано Виправно-трудовий кодекс України;

- статтею 42 однозначно встановлено час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи без будь яких виключень, умов та формальностей.

Прикінцевими положеннями КВК України встановлено:

Закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Кабінету Міністрів України у шестимісячний термін з дня опублікування цього Кодексу: подати на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законів України у відповідність із цим Кодексом; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Кодексом; відповідно до своєї компетенції забезпечити прийняття нормативно-правових актів, передбачених цим Кодексом; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Кодексом.

От же, діючим в Україні законодавством встановлено що час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи без будь яких умов та формальностей, одночасно із прийняттям цієї норми законодавством скасовано діючий раніше порядок звернення з клопотанням про зарахування часу відбування засудженими покарання у виді виправних робіт в загальний стаж роботи, як такий що втратив сенс у звязку із змінами у законодавстві.

Судом встановлено, що позивач у період з 15.01.1988 по 14.01.1990 відбував покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі, що підтверджується відповідним вироком суду та записом у трудовій книжці. Під час відбування покарання позивач працював гірнорабочим очисного забою V-го розряду підземних робіт з повним робочим днем у шахті, зазначена професія включена у список 1. Після відбуття покарання до трудової книжки внесено запис про не включення цього періоду до загального та безперервного трудового стажу.

Відмовляючи у включенні періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі до загального трудового стажу за списком № 1 відповідач посилався на п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993року № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993року за № 110, таке посилання є безпідставним, та таким що порушує вимоги ст. 42 Кримінально-виконавчого кодексу України, згідно з якими час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи , та Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, згідно з якими Закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що період відбування ОСОБА_1 покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі у період з 15.01.1988 по 14.01.1990, підлягає зарахуванню до загального трудового стажу на пільгових підставах за списком № 1 під час нарахування пенсії

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 42 та Перехідними положеннями Кримінально-виконавчого кодексу України, ст.ст.6,18,21,105,106 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити дії - задовільнити.

Визнати протиправним Рішення Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова від 18.05.2015 р. № 241 в частині що до незарахування ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі на пільгових підставах за списком № 1 з 15.01.1988 по 14.01.1990, під час нарахування пенсії.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана в Харківський апеляційний адміністративний суд через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя