Справа № 826/15055/13-а
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.05.2013 за № 000045170.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіцанні суццю-цоповіцача, пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи та цовоци апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1, ч.І ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив суцове рішення з цоцержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, листом віц 26.03.2013р. №1341/П/17.2-12 позивачу було націслано акт перевірки. Даний лист, віцправлений 26.03.2013р. було повернуто поштовим віцділенням з відміткою «за закінченням терміну зберігання», про що 27.04.2013р. відповіцачем було склацено акт №15/17.2-31.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.05.2013 за № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання по єдиному податку за 2012 рік на 46875 грн.

Підставою для збільшення позивачу суми податкового зобов'язання з єдиного податку слугували обставини ненадання платником податку до перевірки документів, та, як наслідок, непідтвердження показників податкової декларації по сплаті єдиного податку.

Згідно п.291.6 ст.291 Податкового кодексу України платники єдиного податку повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій).

Відповідно до пп.296.5.2 п.296.5 ст.296 Податкового кодексу України платники єдиного податку другої групи у податковій декларації окремо відображають: щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу; обсяг доходу, оподаткований за кожною з обраних ними ставок єдиного податку; обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків (у разі перевищення обсягу доходу).

За змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Порядок надання документів під час проведення перевірок встановлено нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно із статтею 44.6 вищезазначеного кодексу, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Отже, вищезазначеною правовою нормою визначено обов'язок позивача надати документи на підтвердження правомірності формування показників звітності, та наслідки неподання таких документів. Крім того, цією правовою нормою визначено обов'язок врахування наданих документів під час прийняття рішення.

Статтею 44.7 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні. У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документа надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

Зазначеною нормою визначено право платника податку після отримання акту перевірки надати документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем заперечень до акту перевірки не надавалося, при цьому позивач, згідно вищезазначених вимог чинного законодавства вважається таким, що отримав акт перевірки.

Таким чином, до моменту прийняття рішення позивачем не було надано документів, на відсутність яких відповідач посилався в акті перевірки.

Колегія суддів погоджуєтьсься з твердженням суду першої інстанції, що позивачем, до прийняття рішення, не було надано документів, які підтверджували б правомірність формування показників, зазначених у декларації. Крім того, позивач був обізнаний з обставиною проведення перевірки, витребовування у нього документів, зобов'язався надати витребовувані документи, натомість жодного документу не надав.

Так, нормами чинного Податкового кодексу України визначено співвідношення прав та обов'язків платника податків, при цьому праву бути обізнаним з результатами проведених перевірок кореспондує обов'язок повідомляти про зміну місця проживання. Крім того, зазначений Кодекс встановлює обов'язок з ведення обліку та надання документів обліку для платника податків.

Пунктом 86.9 ст.86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Згадані положення п.86.9 ст.86 Податкового кодексу України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки перевірка позивача була призначена для з'ясування причетності до вчинення кримінального правопорушення ТОВ "Ман.Го", а не з підстав вчинення кримінально- карного діяння позивачем.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час розгляду справи в суді першій інстанції, позивач не надав відомостей про наявність у позивача приміщення для зберігання товару. Також, були відсутні будь - які докази здійснення позивачем оплати, тобто фактичного понесення витрат, у зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, про відсутність фактичного руху активів в межах господарської діяльності платника податку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог - є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: О.О. Шостак

І.Л. Желтобрюх

Ухвалу складено у повному обсязі 18.12.2015.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.