Справа № 815/6878/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6878/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюк І.В.,

за участю секретаря - Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 139-17 від 01.07.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення було направлено 18.08.2015 р. простим листом (а не рекомендованим з повідомленням про вручення) за його попереднім місцем реєстрації, чим не дотримано вимоги ПК України. При цьому згідно пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України податкові повідомлення-рішення про сплату податку надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Натомість спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем 01.07.2015 р. Таким чином, відповідачем порушені норми ПК України щодо надіслання (вручення) платнику податку відповідного рішення про сплату суми транспортного податку з фізичних осіб, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що відповідно до наданої ГУ МВС України в Одеській області інформації та згідно ст.267 ПК України фіскальним органом 01.07.2015 р. було винесено податкове повідомлення-рішення № 139-17 на суму 25000 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення було направлено за останньою відомою адресою платника податків відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України. При цьому поштове відправлення було здійснено рекомендованим направленням з повідомленням про вручення, що підтверджується повідомленням про вручення, згідно якого позивач особисто отримав останнє. Зважаючи на те, що належний позивачу автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивач є платником відповідного податку, представник відповідача зважав на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та відсутність підстав для його скасування.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 16.02.2015 р. за вхід. № 693/8/15-54-17-03 до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області надійшов лист ГУ ДФС в Одеській області від 13.02.2015 р. № 1479/7/15-32-17-03, яким надано інформацію по фізичним особам - власникам транспортних засобів для відпрацювання та вжиття заходів для залучення до оподаткування транспортним податком відповідно до ст.267 ПК України.

Відповідно до наданої інформації та бази даних податкової інспекції ІС «Податковий блок» у ОСОБА_1 перебуває у власності автомобіль марки Toyota Landcruiser 200, 2011 року випуску з об'ємом двигуна 4461 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_1.

На підставі наявної інформації та згідно ст.267 ПК України ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.07.2015 р. № 139-17 на суму 25000 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене податкове повідомлення-рішення обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України N 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до п.267.4 ст.267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Згідно з пп.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Відповідно до пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Згідно пп.267.6.3 п.267.6 ст.267 ПК України органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Відповідно до наданої ГУ МВС України в Одеській області листом від 20.01.2015 р. № 7/0-190 (із електронними додатками «НАИС», «РИИС») до ГУ ДФС в Одеській області інформації, у ОСОБА_1 перебуває у власності автомобіль марки Toyota Landcruiser 200, 2011 року випуску з об'ємом двигуна 4461 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно переліку осіб, які підпадають під оподаткування транспортним податком (лист ГУ ДФС в Одеській області від 13.02.2015 р. № 1479/7/15-32-17-03-12) при реєстрації транспортного засобу ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, за якою й було направлено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

При цьому суд враховує надану представником відповідача в судовому засіданні копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого 17.08.2015 р. ОСОБА_1 особисто отримав поштове відправлення. Отже посилання позивача на відправлення спірного податкового повідомлення-рішення простою кореспонденцією повністю спростовано в ході судового розгляду справи.

Суд також критично оцінює доводи позивача про те, що з 25.09.2013 р. його було знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, та 02.10.2013 р. зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2, як підставу для скасування оскаржуваного акту індивідуальної дії.

Так, згідно п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення.

Отже податкове повідомлення-рішення № 139-17 від 01.07.2015 р. було направлено за останнім відомим місцезнаходженням ОСОБА_1 з повідомленням про вручення та, зокрема, особисто вручено позивачу 17.08.2015 р. Тобто судом не встановлено порушень прав та інтересів позивача в аспекті направлення/отримання відповідного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку із чим відповідні доводи позивача на увагу не заслуговують.

Вирішуючи спір, суд враховує встановлений пп.4.1.1 п.4.1 ст.4 ПК України принцип загальності оподаткування, відповідно до якого кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Згідно з п.6.1 ст.6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

При визначенні поняття «податок» законодавець акцентує увагу на його рисах. До основних рис, що характеризують цей платіж, відносяться: 1) обов'язковість платежу; 2) його безумовність; 3) сплата до бюджету (чи до державного бюджету, чи до місцевого бюджету); 4) до сплати залучаються особи, що набули відповідно до норм ПК статусу платника того чи іншого податку.

Обов'язковість податку досягається його примусовим характером. Будь-який податок, незалежно від того, чи платник виконує свій обов'язок щодо його сплати добровільно, чи до нього застосовуються примусові заходи, є примусовим платежем. Добровільна сплата відбувається в зв'язку з тим, що платник розуміє невідворотність виконання обов'язку щодо сплати платежу та можливість застосування до нього заходів фінансово-правового примусу. Слово "обов'язковий" означає безумовний для виконання.

Справляння податку здійснюється з платників податку, тобто з тих осіб, які відповідно до норм ПК, що регулюють сплату того чи іншого виду податку, отримали статус платника. Слід звернути увагу на термін, який вживає законодавець, - "справляння податку". Справляння податку повинно здійснюватись саме з його платника, тобто особи, у якої виникає об'єкт оподаткування, та за рахунок її доходів.

Вирішуючи спір, суд враховує, що належний позивачу автомобіль 2011 року випуску з об'ємом двигуна 4461 куб. см згідно п.267.2 ст.267 ПК України є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивач є платником вказаного податку відповідно до Податкового кодексу України, що також не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні.

В основу адміністративного позову покладено факт вручення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з порушенням вимог пп.267.6.2 п.267.2 ст.267 ПК України, що на думку суду не може свідчити про неправомірний характер акту індивідуальної дії та бути підставою для його скасування.

В контексті приписів КАС України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку, а обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Суд вважає, що порушення вимог ПК України щодо своєчасного винесення та направлення податкового повідомлення-рішення може бути підставою для дисциплінарної відповідальності відповідальних співробітників фіскального органу, проте не може нівелювати встановлений Кодексом податковий обов'язок зі сплати відповідного платежу. При цьому завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства. Також суд враховує, що відповідне порушення щодо вручення податкового повідомлення-рішення після 01.07.2015 р. жодним чином не призвело до порушень прав та законних інтересів позивача, які б потребували судового захисту.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що засоби юридичного захисту ефективними є тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов (справа «Мельник проти України», заява № 72286/01, рішення від 28.03.2006 р., щодо статті 13).

В той же час судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 139-17 від 01.07.2015 р. за своєю формою та змістом відповідає податковому законодавству, не спричиняє неправомірного покладення податкового навантаження на позивача, оскільки передбачає встановлений законом податковий обов'язок.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що податковий орган, який є суб'єктом владних повноважень, при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення діяв обґрунтовано, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), та з дотриманням принципу верховенства права.

З урахуванням викладеного, за результатами з'ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку, що адміністративний позов із заявлених підстав до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2015 року.

Суддя І.В. Завальнюк