Справа № 817/2765/13-а
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ К/800/59506/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2013 р.

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 р.

у справі № 817/2765/13-а

за позовом приватної виробничо-комерційної фірми «Фіалка»

до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області

про визнання дій протиправними та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року приватна виробничо-комерційна фірма «Фіалка» (далі - позивач, ПВКФ «Фіалка») звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - відповідач, ДПІ у Рівненському районі), в якому просило суд визнати дії ДПІ у Рівненському районі протиправними та скасувати наказ від 01.08.2013 р. № 67 «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ПВКФ «Фіалка».

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2013 р., яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 р., адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ ДПІ у Рівненському районі № 67 від 01.08.2013 р. «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ПВКФ «Фіалка»; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2013 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 р. і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач у письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів касаційної скарги заперечував, вважає оскаржувані судові рішення законними, обґрунтованими та прийнятими у відповідності до норм діючого законодавства, а тому просив суд касаційну скаргу податкового органу залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Сторони в судове засідання 16.12.2015 р. не з'явились, про час та місце слухання справи були належним чином повідомлені, справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі положень статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що виконуючим обов'язки начальника ДПІ у Рівнеському районі 01.08.2013 р. був виданий наказ № 67 про проведення позапланової виїзної перевірки ПВКФ «Фіалка». Вказаний наказ було прийнято на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, абзацу першого пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України та у зв'язку з виявленням недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих позивачем, що свідчить про можливі порушення податкового та іншого законодавства за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р., та неподанням пояснень і їх документального підтвердження на обов'язкові письмові запити податкового органу від 16.07.2013 р. № 285/15-167, від 17.07.2013 р. № 309/15-165.

Так, відповідачем на адресу позивача було направлено запити від 16.07.2013 р. № 285/15-16 та від 17.07.2013 р. № 309/15-165, на підставі яких у позивача вимагалась податкова інформація з питань нарахування та сплати податкових зобов'язань за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р.

При цьому, докази про отримання позивачем запиту від 16.07.2013 р. № 285/15-167 відсутні.

Щодо письмового запиту від 17.07.2013 р. № 309/15-165, - ПВКФ «Фіалка» було надано відповідь на вказаний запит, якою на підставі статей 72, 73 Податкового кодексу України відмовлено відповідачу у наданні податкової інформації.

Вказані обставини слугували підставою для прийняття податковим органом спірного наказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, виходили з наступних мотивів.

Відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки є, зокрема, недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до пункту 73.3 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що оцінку правомірності наказу на проведення податкової перевірки варто надавати із урахуванням того, що є достатнім зміст наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

При цьому, окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, підставою для винесення оскаржуваного наказу зазначено: виявлення недостовірності даних, що містяться в податкових деклараціях, поданих ПВКФ «Фіалка», що свідчить про можливі порушення податкового законодавства за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р.

Вказана недостовірність даних, що містяться в податкових деклараціях, поданих позивачем була зумовлена попереднім «обнуленням» податковим органом податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість контрагентів позивача ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1, у зв'язку із чим по програмі «Податковий блок» виявлено розбіжність даних в результаті співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання позивача в розрізі контрагентів.

Разом з тим, рішення про зменшення до 0 грн. податкових зобов'язань та податкового кредиту за жовтень та грудень 2012 року ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 були оскаржені в досудовому та судовому порядку. Вказана обставина вказує на те, що обнуління податкового кредиту та податкових зобов'язань зазначених контрагентів позивача станом на час винесення оскаржуваного наказу від 01.08.2013 р. мало статус неузгодженого, а тому не могло бути підставою для коригування податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість позивачу до закінчення процесу їх оскарження.

За таких обставин та з урахуванням вимог частини третьої статті 2, частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2013 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 р. у справі № 817/2765/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) М.І. Костенко