Справа № 804/14285/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача Проценко К.А.,
представника відповідача: Трубачової І.Ю.,
Позивач зазначає, що факти, викладені у вказаному акті не відповідають дійсності, оскільки ґрунтуються лише на аналізі даних електронних баз податкового органу. Згідно інформації із вказаних джерел відповідач встановив неможливість здійснення господарських операцій між контрагентом позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження - Дніпро» та його постачальниками, проте такі дані не можуть слугувати доказами нереальності господарських операцій безпосередньо між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропромліт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження - Дніпро». Позивач зазначив, що правовідносини між позивачем та вказаним контрагентом підтверджується первинними документами, які також надавалися податковому органу під час перевірки.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Із сайту інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) встановлено що видами діяльності позивача є: код КВЕД 24.51 Лиття чавуну; код КВЕД 24.52 Лиття сталі (основний); код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; код КВЕД 38.31 Демонтаж (розбирання) машин і устаткування; код КВЕД 38.32 Відновлення відсортованих відходів.
Результати перевірки оформлені актом від 18.08.2015 № 51/22-05/21866376.
Зі змісту акта від 18.08.2015 №51/22-05/21866376 встановлено, що зазначені висновки податкового органу ґрунтуються на наступному.
На підставі аналізу інформації з електронних баз даних діяльності ТОВ «Відродження - Дніпро» встановлено відсутність придбання вказаним підприємством товару, який в подальшому реалізований ТОВ «Дніпропромліт». Стосовно первинних документів, які досліджувалися під час перевірки податковий орган вказав про те, що товарно - транспортні накладні оформлені з помилками, а тому не можуть бути належним доказом транспортування ТМЦ. Окрім того, відсутні сертифікати якості/ технічний паспорт на товар. Під час перевірки не надано журнал реєстрації довіреностей, у зв'язку з чим неможливо встановити ким саме з боку ТОВ «Дніпропромліт» отримано товар. Таким чином, ТОВ «Дніпропромліт» сформувало податковий кредит за жовтень 2014 року згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ «Відродження - Дніпро», виписаних у січні 2014 року, на суму 696900,00 грн. ( у т.ч. ПДВ - 139380,00 грн.).
Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини справи, суд не погоджується із позицією податкового органу щодо нереальності господарських операцій, здійснених між ТОВ «Дніпропромліт» та ТОВ «Відродження - Дніпро» у перевіряємому періоді, у зв'язку з наступним.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів, тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки, з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку, тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, у якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо.
Також, у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача, що правочин, укладений позивачем із ТОВ «Відродження - Дніпро» не спрямований на настання реальних правових наслідків через те, що основним постачальником ТОВ «Відродження - Дніпро» було ТОВ «АВИСТ», стосовно якого внесений запис в ЄДР про відсутність підтвердження відомостей, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачання платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, яке допустили ТОВ «Відродження - Дніпро» або його контрагенти. Аналогічну позицію з цього приводу займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 (номер судового рішення в ЄДРСР № 3060678).
В Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між ТОВ «Дніпропромліт» та ТОВ «Відродження - Дніпро» і реальність зміни майнового стану першого.
В матеріалах справи наявний договір поставки від 07.05.2013 № 25-13, на підставі якого позивачем було придбано у ТОВ «Відродження - Дніпро» проволоку Х20Н80 та Ферохром ФХ - 0,25 на суму 836280,00 грн. ( у т.ч. ПДВ - 139380,00 грн.).
Вказаний товар отриманий довіреною особою ТОВ «Дніпропромліт» Музиченком М.В за видатковою накладною від 13.01.2014 № 130110, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи. Видача довіреності на вказану особу підтверджується журналом реєстрації довіреностей, витяг з якого міститься в матеріалах справи.
Придбаний у ТОВ «Відродження - Дніпро» товар оприбуткований на підприємстві на підставі приймального акту від 13.01.2014 № 146.
На підставі вказаного вище договору постачальником виписана ТОВ «Дніпропромліт» податкова накладна від 13.12.2014 № 130110 на суму 836280,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 139380,00 грн).
Транспортування товару оформлене товарно - транспортною накладною від 13.01.2014 № 130114.
Згідно з умовами договору від 07.05.2013 № 25-13 передача товару проводиться на складі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 147 (п. 1.3. договору поставки від 07.05.2013 № 25-13).
Із товарно - транспортної накладної видно, що транспортування товару здійснювалося безпосередньо покупцем: ТОВ «Дніпропромліт», власним транспортним засобом: Камаз НОМЕР_2, водієм ОСОБА_8 Належним чином завірена копія технічного паспорту серії НОМЕР_1 на вказаний транспортний засіб, що підтверджує належність зазначеного автомобілю підприємству позивача, міститься в матеріалах справи. Реєстрація вказаного транспортного засобу за ТОВ «Дніпропромліт» підтверджується даними з УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 19.11.2015 № 01873621.
У судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що згідно даних УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області вищевказаний автотранспортний засіб належить підприємству ТОВ «Дніпропромліт», а в акті перевірки від 18.08.2015 № 51/22-05/21866376 помилково зазначено про його приналежність фізичній особі ОСОБА_6
Що стосується особи, яка в товарно - транспортній накладній від 13.01.2014 № 130114 зазначена водієм, судом встановлено, що ОСОБА_8 є співробітником ТОВ «Дніпропромліт», прийнятий на роботу на вказане підприємство на підставі наказу від 07.08.07 № 88/1-ОК на посаду водія та рахується у штаті підприємства згідно штатного розкладу.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704 ( далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Під час розгляду справи встановлено, що товар за договором поставки від 07.05.2013 № 25-13, визначений у видатковій накладній від 13.01.2014 № 130110, продавцем - ТОВ «Відродження - Дніпро» поставлений (відпущений) ТОВ «Дніпропромліт» повністю.
Таким чином, факт виконання робіт підтверджується первинними документами: податковою накладною від 13.01.2014 №130110, видатковою накладною від 13.01.2014 №130110, товарно - транспортною накладною від 13.01.2014 №130114, які надавалися відповідачу під час проведення перевірки. Отже, факт здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентом - ТОВ «Відродження - Дніпро» підтверджується первинними документами, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Що стосується доводів відповідача про неналежне оформлення товарно - транспортної накладної від 13.01.2014 № 130114, суд зазначає, що у відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Доводи податкового органу про нереальність господарської операції, з огляду на відсутність сертифікатів якості на товар: проволоку Х20Н80 та Ферохром ФХ - 0,25 судом оцінюються критично, з огляду на те, що наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 № 28 затверджений Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, проте в даному переліку зазначені товари відсутні.
Отже, судом встановлений рух активів від ТОВ «Відродження - Дніпро» до ТОВ «Дніпропромліт».
Таким чином, ТОВ «Відродження - Дніпро» на момент укладання правочинів із ТОВ «Дніпропромліт» мало необхідний обсяг спеціальної правосуб'єктності.
В процесі розгляду справи судом на виконання вимог листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 встановлено: факт здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Відродження - Дніпро»; наявність спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції; зв'язок між фактом придбання товарів та послуг ТОВ «Дніпропромліт» і його господарською діяльністю; дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; факт надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Судом встановлено, що податковий кредит за наслідками взаємодії позивача із ТОВ «Відродження - Дніпро», задекларований позивачем у жовтні 2014 року у сумі 139380,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на вищезазначені норми чинного податкового законодавства, дослідивши надані позивачем первинні документи, суд дійшов висновку, що податковий кредит у жовтні 2014 року у розмірі 139380,00 грн., сформований позивачем правомірно та підтверджується первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь позивача витрати у розмірі 3136,05 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд, -
Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромліт» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3136 (три тисячі тридцять шість ) грн. 05 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 27 листопада 2015 року.

Суддя О.В. Царікова