Справа № 2а-6795/12/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2015 р. м. Київ К/800/2300/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу

Західної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012

у справі №2а-8663/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Електромашина»

до Західної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012, позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Західної МДПІ м.Харкова Харківської області ДПС № від 15.02.2012.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем була проведена позапланова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності позивача по взаємовідносинам з ТОВ «Тех-Агроремпоставка» за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, серпень, листопад, грудень 2010 року, ТОВ «Техно-асавир» за січень, лютий, березень, вересень 2010 року, ТОВ «Тех.- Агромаркетинг» за квітень, червень, серпень 2010 року, ТОВ «Промспецконсалтинг» за січень-серпень 2011 року, ТОВ «Промтехноопт» за грудень 2010 року, січень 2011 року, ТОВ «Бізнес-Консалтинг плюс» за лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень 2011 року, за результатами якої складено акт № 86/23-304/32674320 від 25.01.2012.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкові зобов?язання з ПДВ всього у сумі 512672,0 грн., в тому числі: за січень 2010 року - 16933,0 грн., лютий 2010 року - 21100,0 грн., березень 2010 року - 33920,0 грн., квітень 2010 року - 8200,0 грн., травень 2010 року - 17300,0 грн., червень 2010 року - 1775,0 грн., серпень 2010 року - 47600,0 грн., вересень 2010 року - 30330,0 грн., жовтень 2010 року - 23810,0 грн., листопад 2010 року - 16450,0 грн., грудень 2010 року - 52717,0 грн., січень 2011 року - 21550,0 грн., лютий 2011 року - 32810,0 грн., березень 2011 року - 22870,0 грн., квітень 2011 року - 38400,0 грн., травень 2011 року - 15800,0 грн., червень 2011 року - 7500,0 грн., липень 2011 року - 20487,0 грн., серпень 2011 року - 42645,0 грн., вересень 2011 року - 24500,0 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2012, яким збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість на суму 606108,50 грн. (у тому числі за основним платежем - 512672,00 грн. та за штрафними санкціями 93436,5 грн.).

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з такого.

У 2010 році між позивачем (замовник) та ТОВ «Тех-Агроремпоставка» (виконавець) було укладено письмові правочини, викладені у формі договорів, зокрема договір № 54/1 від 15.04.2010, предметом якого є надання послуг з ремонту електродвигунів.

На момент укладення зазначеного правочину сторони мали повну дієздатність юридичних осіб. Позивачем до суду надано копію зазначеного договору, який викладено у формі єдиного письмового документу, підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб.

Потреба в укладенні згаданого правочину обумовлена необхідністю виконання зобов'язань перед замовником згідно договору на виконання послуг.

В межах згаданого правочину проведені господарські операції на виконання послуг, які оформлені актами виконаних робіт, податковими накладними, зобов'язання по оплаті вартості придбаних послуг виконано позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжними дорученнями на суму 552400 грн. (в т. ч. ПДВ - 92066,67 грн.).

У 2010 році між позивачем (замовник) та ТОВ «ТЕХНО-АСАВИР» (виконавець) укладались правочини, зокрема договір № 85/9 від 01.09.2010, предметом якого є надання послуг з ремонту електродвигунів.

На момент укладення згаданого правочину сторони мали повну дієздатність юридичних осіб. Позивачем до суду надано копію зазначеного договору, який викладено у формі єдиного письмового документу, підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб.

Потреба в укладенні згаданого правочину була обумовлена необхідністю виконання зобов'язань перед замовником згідно договору на виконання послуг.

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції на виконання послуг, які оформлені актами виконаних робіт, податковими накладними, зобов'язання по оплаті вартості придбаних послуг виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням на суму 771260,00 грн. (у т. ч. ПДВ - 128543,33 грн.).

У 2011 році між позивачем (замовник) та ТОВ «Бізнес-Консалтінг Плюс» (виконавець) укладено правочини, зокрема договори: № 23/1 від 31.01.2011, №193/08 від 01.08.2011, предметом яких є надання послуг з ремонту електродвигунів.

На момент укладення згаданих правочинів сторони мали повну дієздатність юридичних осіб. Позивачем до суду надано копії зазначених договорів, які викладено у формі єдиного письмового документу, підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб. Наявність зазначених договорів сторонами у справі не заперечується.

В межах згаданих правочинів проведені господарські операції на виконання послуг, які оформлені актами виконаних робіт, податковими накладними, зобов'язання по оплаті вартості придбаних послуг були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням на суму 1241310,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 206885,00 грн.).

Між позивачем (покупець) та ТОВ «Промспец консалтинг» (продавець) 01.09.2010 укладено договір купівлі-продажу № 45/8 , № 175/9 , 31.03.2011 договір купівлі-продажу №101/4, 01.12.2010 договір купівлі-продажу № 118/12 на поставку електротехнічної продукції.

На момент укладення згаданих правочинів сторони мали повну дієздатність юридичних осіб. Позивачем до суду надано копії зазначених договорів, які викладено у формі єдиного письмового документу, підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб. Наявність зазначених договорів сторонами у справі не заперечується.

Реальність зазначених господарських операцій підтверджується виданими ТОВ «Промспец консалтинг» позивачу податковими накладними. В подальшому придбаний товар було використано позивачем при організації власної господарської діяльності, а саме, реалізовано: ПАТ «Харківський плиточний завод», Кам»янець-Подільське УВП УТОС, ТОВ «ШОллер Арка Системс», ТОВ «Азовська кабельна компанія», ПІІ у формі ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат», ТОВ «САХАВТОМАТ», ТОВ «Побужський фероникилевий комбінат», ЗАТ «ТРУБОСТАЛЬ», Вагонне-вантажне депо «Харків-Сортувальний», ПАТ «Могилев-Подольський машинобудівний завод», ТОВ «Роганський м'ясокомбінат», ТОВ «ТФ Кабель Україна», ТОВ «Дніпропетровська паперова фабрика», ПАТ «Макіївський завод металевих конструкцій», ЗАТ АО «Цукровик Полтавщини», ТОВ «Волочиськ-агро», ПРАТ «Продовольча компанія «Поділля», ТОВ «Агрофірма Добробут», ТОВ «Полімер-ПАК».

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що право позивача на податковий кредит за результатами господарських операцій із вищезазначеними контрагентами підтверджено належно оформленими податковими накладними на всю кількість продукції, яка оплачена позивачем в повному обсязі грошовими коштами, у тому числі з урахуванням сум податку на додану вартість.

При цьому покупець - платник податку на додану вартість не несе відповідальності за податкові зобов'язання продавця, а наявність порушень ведення бухгалтерського обліку, вимог податкового обліку або інші порушення умов ведення господарської діяльності контрагента не може бути підставою для позбавлення права добросовісного платника податку на додану вартість на віднесення сплачених ним у ціні наданих послуг відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту за умови, що він виконав усі передбачені законом умови щодо цього.

Однак, судова колегія вважає, що зазначені висновки судами зроблені без всебічного і повного з'ясування всіх фактичних обставин справи, незастосування системного аналізу норм чинного законодавства.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку податкового кредиту необхідно застосовувати положення п.п. 7.2, 7.4, 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, п.п.198.3, 198.6 ст.198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, якими регламентувався порядок визначення податкового кредиту на час виникнення спірних правовідносин та якого платник податків (покупець) зобов'язаний був дотримуватися і за умови порушення якого, формування податкового кредиту може бути визнано неправомірним.

Наявність законодавчо визначених обставин для формування податкового кредиту є обов'язковою, але не є безумовною підставою для визнання правомірності такого формування за умови, якщо податковий орган доведе, що відомості в первинних документах не відповідають дійсності, в тому числі, коли господарські операції не мали реального характеру, були спрямовані на протиправне отримання податкових вигод з метою ухилення від оподаткування.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм, в судовому процесі підлягали встановленню обставини, на які посилався відповідач в обґрунтування доводів про правомірність зменшення в податковому обліку позивача сум податкового кредиту за вказані звітні податкові періоди, зокрема, у зв'язку з відсутністю підтвердження фактичної поставки товару.

При цьому, про відсутність факту здійснення господарської операції та необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності через відсутність управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування лише тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Тобто, відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції: наявність майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень як платника, так і контрагента, які б свідчили про наявність товарного характеру операцій, унеможливлюють висновок щодо реальності придбання товарів (робіт, послуг), фактичного та обґрунтованого понесення позивачем витрат з їх придбання, наявності правових та фактичних підстав для віднесення сум до складу податкового кредиту.

Наявність у покупця належним чином оформлених податкових накладних не є безумовною підставою для віднесення сум, визначених ними, до складу податкового кредиту, оскільки, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

З метою дослідження фактичного придбання товарів (послуг) судам необхідно аналізувати умови їх поставки, оплати, досліджувати та оцінювати всі наявні первинні бухгалтерські документи, складені під час здійснення господарських операцій. В їх сукупності разом з іншими доказами. Також слід з'ясовувати мету придбання товарів (послуг).

Документи та інші дані, що спростовують або підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку платника, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій зміст оспорюваних операцій, їх обсяг, форми викладення, тобто ознаки, які свідчать про їх реальний характер, а також зв'язок з господарською діяльністю позивача не з'ясовувались, незважаючи на доводи відповідача про відсутність доказів перевезення товару (умови поставки не досліджувались), отримання товару уповноваженими особами, наявності у них довіреностей на отримання товару тощо, відсутності окремих контрагентів позивача можливостей для здійснення певних видів господарської діяльності.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Західної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун