Справа № 826/10036/15
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення № від 26.01.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 146 128,43 грн. (у тому числі 141 091,04 грн. штрафу в розмірі 10% від суми недоїмки та 5 037,39 грн. пені в розмірі 0,1% від суми недоїмки) в частині визначення штрафних санкцій і нарахування пені за несвоєчасне перерахування частини єдиного внеску в сумі 78 643,65 грн. (з яких 77 865,00 грн. - штраф та 778,65 грн. - пеня).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві 26.01.2015 р. прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ПАТ "Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" застосовано штраф у розмірі 141 091,04 грн. та нараховано пеню у розмірі 5037,39 грн. за період з 22.07.2014 р. по 31.07.2014 р.

За результатами адміністративного оскарження, рішеннями Головного управління ДФС у м. Києві № 3880/10/26-15-10-0816 від 10.03.2015 р. та Державної фіскальної служби України № 7454/6/99-99-10-01-07-15 від 09.04.2015 р. рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві № від 26.01.2015 р. залишено без змін.

Не погоджуючись із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року N 2464-VI (далі - Закон N 2464-VI) визначено, що платник єдиного внеску має право своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 9 Закону N 2464-VI, єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Облік єдиного внеску, сплаченого в іноземній валюті, та внесення відомостей до Державного реєстру здійснюються у гривнях органами доходів і зборів за місцем реєстрації (останнім місцем проживання) громадянина в Україні на підставі копій платіжних документів, що підтверджують сплату єдиного внеску.

Згідно ч.ч. 6 та 7 статті 9 Закону N 2464-VI, для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Розрахункове обслуговування органу доходів і зборів здійснюється відповідно до умов договорів між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, і власниками рахунків.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

За приписами п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону N 2464-VI, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Отже, чинним законодавством визначено обов'язок роботодавця сплачувати єдиний внесок до органу доходів і зборів. Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Облік єдиного внеску здійснюються органами доходів і зборів за місцем реєстрації платника на підставі копій платіжних документів, що підтверджують сплату єдиного внеску.

З матеріалів справи вбачається, що під час аналізу карток особових рахунків платників ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві була виявлена заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у позивача станом на 22.07.2014 р. у сумі 1410910,41 грн., у зв'язку із чим, до останнього було застосовано штраф у розмірі 141 091,04 грн. та нараховано пеню у розмірі 5037,39 грн.

Зокрема, позивачем подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві звіт за червень 2014 року, де в рядку 8 "Нарахування єдиного внеску" відображено загальну суму єдиного внеску, яка нарахована та підлягає сплаті за червень 2014 рік у розмірі 1 586 031,24 грн.

Так, станом на 30.06.2014 р. у позивача було позитивне сальдо розрахунків з бюджетом у розмірі 76 920,83 грн. Заборгованість позивача перед бюджетом по сплаті ЄСВ станом на 30.06.2014 р. становила 1 509 110,41 грн., яка відображена у картці рахунку 651 за липень 2014 р.

У зв'язку із наведеним, позивач повинен був перерахувати до 20.07.2014 р. суму єдиного внеску у розмірі 1 509 110,41 грн.

Пунктом 1.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України від 21 січня 2004 р. N 22 (надалі - Інструкція N 22) передбачено, що доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках.

Для списання коштів з рахунку платника банк платника застосовує платіжні інструменти, які визначені цією главою, згідно з нормативно-правовими актами Національного банку та внутрішніми процедурами банку.

Відповідно до п. 1.11 Інструкції N 22, якщо немає/недостатньо коштів на рахунку платника, то банк не здійснює облік заборгованості платника, не сплаченої в строк, та не веде реєстр розрахункових документів, не оплачених у строк у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку платника, за винятком здійснення банком таких операцій в межах укладених ним цивільно-правових договорів і в порядку, визначеному цими договорами.

Згідно п. 1.12 цієї ж Інструкції, банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку" (додаток 23); ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності.

Платник/стягувач, отримавши повідомлення банку, для забезпечення своїх прав щодо розрахунків може вжити заходів відповідно до законодавства України.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та АТ "КБ "Експобанк" укладено договір кредиту у формі овердрафту від 19.06.2013 р. № 10/13-ОВ (із змінами і доповненнями). В рамках зазначеного договору банк надає позичальнику (позивачу) короткостроковий кредит у формі овердрафту шляхом сплати розрахункових документів з поточного рахунку на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах визначеного цим договором ліміту овердрафту (5 000 000 грн.).

В період з 02.07.2014 р. по 08.07.2014 р. позивач здійснив перерахування коштів на загальну суму 98 200,00 грн.

Позивачем у період з 15.07.2014 р. по 17.07.2014 р. із використанням програми "Клієнт-Банк" було сформовано та передано на обслуговування АТ "КБ "Експобанк" платіжні доручення для здійснення платежів до бюджету на загальну суму 1 410 910,40 грн., в рамках договору кредиту у формі овердрафту від 19.06.2013 р. № 10/13-ОВ.

Матеріали справи підтверджують, що позивач звернувся до АТ "КБ "Експобанк" листом від 17.07.2014 р. № 102.178, в якому зазначив про обов'язковість сплати платежів та з проханням їх термінового здійснення. Проте, АТ "КБ "Експобанк" не було оплачено надані позивачем в період з 15.07.2014 по 17.07.2014 платіжні доручення.

Згідно пояснень позивача, у зв'язку з тим, що на той час в ПАТ "Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" виникла необхідність виплати заробітної плати працівникам, а вільних коштів не вистачало, керівництвом було прийнято рішення частково відізвати вказані платіжні доручення на сплату єдиного соціального внеску та спрямувати кошти на виплату заробітної плати працівникам.

Проте, платіжні доручення №№ 5045, 5046, 5040, 5042, 5043, 5044, 5047 від 15.07.2014 р. та №№ 5082, 5083 від 17.07.2014 р. на загальну суму 778 650,00 грн. відізвані позивачем не були.

При цьому зазначені платіжні доручення було прийнято АТ "КБ "Експобанк" 15.07.2014 р. та 17.07.2014 р. та підлягали сплаті до бюджету, проте така оплата не була проведена своєчасно, а з затримкою - 22.07.2014 р.

Таким чином, колегія суддів вважає, що затримка перерахування суми єдиного соціального внеску, згідно платіжних доручень №№ 5045, 5046, 5040, 5042, 5043, 5044, 5047 від 15.07.2014 р. та №№ 5082, 5083 від 17.07.2014 р. на загальну суму 778 650,00 грн. сталася з вини обслуговуючого банку.

У відповідності до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому, платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно з визначеннями, наведеним у підпунктах 14.1.162, 14.1.265. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки; штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Тобто, пеня та штрафні санкції, по суті, являють собою грошові суми, що додатково стягуються у випадку несвоєчасної сплати податків та зборів, та є одними із способів забезпечення виконання податкового обов'язку. Правова функція полягає у компенсації збитку, нанесеному бюджету внаслідок сплати податку з порушенням законодавчо установлених строків, який не покривається лише погашенням недоїмки.

Правовідносини з нарахування та сплати пені та штрафних санкцій припиняються з припиненням податкового обов'язку з перерахування коштів на погашення недоїмки до бюджету.

Наведене виключає юридичну можливість покладення обов'язку зі сплати податкового боргу та пені на різних суб'єктів податкових правовідносин.

Такий висновок узгоджується із висновком Вищого адміністративного суду України, викладеному в ухвалі від 07 жовтня 2015 року №К/800/31027/14.

Таким чином, враховуючи встановлений факт вчинення позивачем усіх необхідних дій для своєчасної сплати податку, проте ненадходження відповідних сум до бюджету з вини банку, колегія суддів вважає, що відповідачем було неправомірно застосовано штрафні санкції в оскаржуваній позивачем частині.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що затримка перерахування суми єдиного соціального внеску сталася з вини обслуговуючого банку, а не позивача, відтак відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 26.01.2015 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску на суму 78 643,65 грн., з яких 77 865,00 грн. - штрафу та 778,65 грн. - пені, прийнято протиправно.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять правомірності оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 15.12.2015 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.