Справа № 2а/2506/1296/11
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2506/1296/11 Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко І.В. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А
10 грудня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.
Суддів: Гром Л.М.
Міщука М.С.
За участю секретаря: Стеценко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій та бездіяльності,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання неправомірними дій та бездіяльності в частині нездійснення контролю за станом обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а також за правильністю розподілу жилих приміщень; визнання неправомірними дій в частині видачі ордерів на жилі приміщення в порушення черговості в наданні житла.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2011 суду залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 червня 2015 року постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_1 та треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися з апеляційною скаргою, просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 , який є батьком позивача, відповідно до контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витягу з протоколу № 11 засідання житлової комісії військової частини № НОМЕР_1 від 19.08.2005 року, майора ОСОБА_2 було зараховано на квартирний облік складом родини три особи (він, син, дружина) в загальну чергу.
Відповідно до витягу з протоколу № 8 засідання житлової комісії військової частини № НОМЕР_1 від 06.05.2006 року, підполковника ОСОБА_2 , складом родини три особи (він, син, дружина) було зараховано у першочергову чергу з 06.05.2006 року.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.05.2007 року військову частину НОМЕР_1 було зобов`язано зарахувати ОСОБА_2 на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 27.03.1991 року, з урахуванням його позачергового, першочергового та загального права на отримання житла.
З витягу з протоколу № 8 засідання житлової комісії військової частини № НОМЕР_1 від 06.07.2007 року вбачається, що підполковника ОСОБА_2 було поновлено на квартирному обліку складом родини три особи (він, син, дружина) в загальну та позачергову чергу з 27.03.1991 року на підставі заяви від 30.05.2007 року та рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.05.2007 року № 2-443/2007.
Відповідно до копії витягу з протоколу № 11 засідання житлової комісії військової частини № НОМЕР_1 від 31.08.2007 року, рішення житлової комісії військової частини № НОМЕР_1 від 06.07.2007 року було відмінено, підполковника ОСОБА_2 складом родини три особи (він, син, дружина) було поставлено на першочергову чергу з 27.03.1991 року.
Вважаючи, що відповідач, в порушення житлових прав позивача, видає ордери на жилі приміщення в порушення черговості забезпечення житлом, починаючи з 01.01.2007 року, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено частиною 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
В свою чергу, неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.
Вказаний принцип також закріплений в частині 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Враховуючи викладене, необхідною умовою для звернення до суду є обов`язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи на час звернення до суду з позовом допущена внаслідок протиправних рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Вищий адміністративний суду України скасовуючи ухвалою від 24 червня 2015 року рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу до суду першої інстанції на новий розгляд, зазначив, що суди попередніх інстанцій не дослідили доводи позивача й виходячи з вимог частин четвертої та п`ятої статті 11 достовірно не встановили обставини щодо його перебування на квартирному обліку і в залежності від встановленого не з`ясували чи належить спір розглядати у порядку адміністративного судочинства.
Так, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2008 року визнано протиправною та такою, що порушує гарантовані ст. ст. 47, 48 Конституції Українибездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова по незабезпеченню житлом військовослужбовця ОСОБА_2 та зобов`язано КЕВ м. Чернігова забезпечити ОСОБА_2 та членів його сім`ї належним житловим приміщенням, враховуючи, що він перебуває на обліку у загальній, позачерговій та першочерговій черзі під номером один.
Також, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2010 року визнано неправомірною бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління в частині ненадання ОСОБА_1 довідки за місцем проживання про склад сім`ї та зобов`язано квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігова Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління надати ОСОБА_1 відповідь на заяву від 06.04.2010 року про надання довідки за місцем проживання про склад сім`ї.
Разом з тим, відповідно до копії протоколу № 9 засідання житлової комісії військової частини № 0197 від 02.10.2009 року про надання житлових приміщень, підполковнику запасу ОСОБА_2 було надано однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на сім`ю з однієї особи зі зняттям з квартирного обліку.
Натомість , постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.12.2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу квартирного обліку виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, де третьою особою був залучений ОСОБА_1 , позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені повністю, визнано протиправною бездіяльність відділу квартирного обліку виконавчого комітету Чернігівської міської ради та зобов`язано відділ квартирного обліку виконавчого комітету Чернігівської міської ради взяти на облік ОСОБА_3 для поліпшення житлових умов із заведенням окремої облікової картки.
З витягу із рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.05.2011 року № 116 вбачається, що поставлено на квартирний облік та включено до загальноміської черги та першочергового списку на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.12.2010 року, відповідно до п. 30 «Правил обліку громадян..», ОСОБА_3 , сім`я із двох осіб (вона, син ОСОБА_4 , 1990 року народження ), яка мешкає у гуртожитку по АДРЕСА_2 з 27 березня 1991 року, перебувала на квартирному обліку у складі колишнього чоловіка ОСОБА_2 , за місцем його служби у військовій частині НОМЕР_1 з 27.03.1991 року, шлюб розірвано 23 квітня 2008 року.
Відповідно до довідки Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду від 19.10.2015 року № 1107, станом на 19.10.2015 року ОСОБА_3 з сім`єю з двох осіб (вона, син ОСОБА_4 , 1990 року народження) перебуває на квартирному обліку у загальноміській черзі з 27.03.1991 року за № 1600, виконавчим комітетом ЧМР житло громадянам перебуваючим на квартирному обліку за сім`єю ОСОБА_5 не виділялось; перша сім`я у загальноміській черзі перебуває з 19 квітня 1976 року.
Тобто, з наведених обставин випливає, що на час звернення позивача із адміністративним позовом ОСОБА_2 було надано однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на сім`ю з однієї особи зі зняттям з квартирного обліку.
При цьому, позивач перебував на квартирному обліку у загальноміській черзі з 27.03.1991 року за № 1600, як член сім`ї ОСОБА_3 .
Крім того, матеріали справи містять копію постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.12.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною, якою відмовлено у задоволенні позову. При винесенні зазначеної постанови, судом встановлено, що 23.01.2009 року відбулося засідання житлової комісії військової частини № НОМЕР_1 , за результатами якого складено протокол № 1 від 23.01.2009 року. Відповідно до витягу із вищезазначеного протоколу, житловою комісією військової частини № НОМЕР_1 постановлено наступне: «У зв`язку із розірванням шлюбу з гр. ОСОБА_3 та небажанням гр. ОСОБА_1 , 1990 року народження, перебувати на квартирному обліку разом із батьком, склад родини підполковника запасу ОСОБА_2 вважати 1 особа».
Також, в матеріалах справи міститься копія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до житлової комісії Чернігівського гарнізону про визнання дії неправомірною, якою визнано неправомірною дію житлової комісії Чернігівського гарнізону щодо прийняття пропозицій по наданню двокімнатної квартири АДРЕСА_3 прапорщику ОСОБА_6 , який перебував в квартирній черзі з 22.12.2006 року за № 109, та такою, що порушила право на отримання житла згідно встановленої черговості ОСОБА_2 .
Поряд з цим, як уже встановлено вище та було зауважено судом першої інстанції, на момент винесення вказаної постанови, ОСОБА_1 був постановлений на квартирний облік, як член сім`ї ОСОБА_3 .
Таким чином, враховуючи те, що позивач у загальноміській черзі перебуває, як член сім`ї ОСОБА_3 , натомість окремо в черзі на квартирному обліку він не перебуває та на квартирному обліку разом із батьком у складі родини підполковника запасу ОСОБА_2 відмовився перебувати, колегія суддів вважає, що дії, рішення та бездіяльність виконавчого комітету Чернігівської міської ради щодо виділення житлової площі та видачі ордерів іншим особам, в тому числі і батьку позивача, права та законні інтереси останнього не порушує.
Зазначене, в силу приписів Кодексу адміністративного судочинства України, виключає можливість захисту прав та законних інтересів позивача, оскільки судом порушення таких прав та інтересів допущених з боку відповідача, як суб`єкта владних повноважень, відносно позивача, не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи наведені вище обставини справи, колегія судів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності протиправних дій та бездіяльності з боку відповідача та порушення прав позивача, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять правомірності оспорюваного податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 15.12.2015 року

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.