Справа № 813/3546/15
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 р. Справа № 876/10032/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Керод Х.І.,

за участю:

представника відповідача - Урядко І.Б..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_2 та Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області про стягнення заробітної плати за час відпустки та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ТУ ДСА України у Львівській області про стягнення заробітної плати за 4 календарні дні відпустки за попереднім місцем роботи з 06.10.2012 року по 06.10.2013 року в розмірі 3177 грн. 40 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн. 00 коп..

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що право на отримання заробітної плати за невикористану частину щорічної основної відпустки за попереднім місцем роботи гарантовано ч.4 ст.115 КЗпП України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Чоловського, 2, нарахувати та виплатити ОСОБА_2, що мешкає за адресою м.Львів, вул.Величковського, 24/43 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заробітну плату на підставі наказу Голови Галицького районного суду м. Львова від 19.06.2015 року за №75/В "Про надання частини не використаної щорічної основної відпустки судді ОСОБА_2".

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Також, апеляційну скаргу було подано ТУ ДСА України у Львівській області, у якій апелянт просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року і винести нову постанову, якою в позові відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг зазначають, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Голови Галицького районного суду м. Львова від 19.06.2015 року за №75/В позивачу надано не використану частину щорічної основної відпустки за попереднім місцем роботи, за період роботи з 06.10.2012 року по 06.10.2013 року тривалістю 4 календарні дні - починаючи з 21.07.2015 року по 24.07.2015 року включно. Підставою для прийняття цього наказу були заява позивача та довідка Сніжнянського міського суду Донецької області від 17.10.2014 року за №22.

Листом від 10.07.2015 року за №054288/15 ТУ ДСА України у Львівській області згаданий наказ повернуто без виконання, оскільки відсутні документи в підтвердження наявності у позивача невикористаних днів відпусток.

Пунктом 3.11 Розділу 3 Методичних рекомендацій щодо ведення обліку кадрів і кадрового діловодства в місцевих та апеляційних судах загальної юрисдикції, затверджених наказом Державної судової адміністрації України від 20 березня 2007 року №24, заяви про призначення, переведення на іншу посаду, звільнення з посади, про надання відпусток, тощо оформляються працівником власноручно і підписуються із зазначенням дати. За змістом заяви, продовжується у згаданому пункті, головою суду приймається відповідне рішення, яке відображається в резолюції, що накладається на заяву, на підставі якої працівник апарату суду, відповідальний за ведення кадрового діловодства, готує проект відповідного наказу.

Як встановлено, наказ "Про надання частини невикористаної щорічної основної відпустки судді ОСОБА_2" прийнято у відповідності до наведених норм, ніким не оспорено та не визнано протиправним, а тому такий підлягає до виконання.

Відповідно ч.4 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.21 Закону України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР, з наступними змінами та доповненнями, заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

У відповідності до положень ч.1 ст.148 цього ж Закону, Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.151 згаданого Закону, територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Отже, аналізуючи наведенні норми законодавства,колегія суддів констатує, що Державна судова адміністрація України здійснює фінансове забезпечення судів, однак вона не наділена повноваженнями надавати оцінку наказам голів судів та повертати їх без виконання, а відтак відповідач діяв не у відповідності до наведених норм та не забезпечив фінансово виконання наказу голови суду.

Відносно розрахунку суми заробітної плати, яку позивач просить стягнути, слід зазначити наступне.

Обчислення заробітної плати при наданні працівникам щорічної відпустки регулюється положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року за №100, з наступними змінами та доповненнями.

Сума позову не може вважатись обґрунтованою, оскільки розрахунок заробітної плати позивачем зроблено без врахування положень п.2 Розділу ІІ цього Порядку. Зокрема, як вбачається з розрахунку позивача, сума позову обчислена виходячи з виплат зазначених у розрахунковому листі за червень 2015 року, а не за фактично відпрацьований час.

Оскільки суд не може втручатись у внутрішню компетенцію органу державної влади, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що слід захистити порушене право позивача у спосіб спонукання до вчинення дій відповідача - зобов'язати нарахувати та виплатити заробітну плату згідно наказу голови суду.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди слід вказати, що така не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не подано доказів у підтвердження обставин спричинення такої.

Згідно ст.237-1 КЗпП України, моральна шкода відшкодовується власником або уповноваженим органом, оскільки відповідач лише здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади, а тому він не може вважатись уповноваженим органом, з якого належить стягнути моральну шкоду.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Водночас, колегія суддів звертає увагу і на теє, що за результатами розгляду клопотання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області від 19.11.2015р. про відстрочення сплати судового збору у зв'язку з браком бюджетного фінансування, при винесені ухвали про відкриття апеляційного провадження було прийнято рішення про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до вимог ст.88 КАС України, суд, враховуючи майновий та фінансовий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

За змістом ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на викладене слід стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 2009,70 грн. (дві тисячі дев'ять гривень сімдесят копійок).

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі № 813/3546/15 - без змін.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області в дохід Державного бюджету України 2009 грн. 70 коп. судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено 15.12.2015 року