Справа № 339/251/15-а 2-а/339/19/15
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Справа № 876/8267/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді Сеника Р.П.,

суддів Спіга В.П., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківськї області на постанову Болехавського міського суду Івано-Франківської області від 20.07.2015 року у справі № 339/251/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківськї області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовос до Управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківськї області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 16 лютого 2015 року, був звільнений з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, оскільки пропрацював 25 років на посаді масажиста, що відноситься до категорії молодших медичних працівників і має право на пільгову пенсію. При зверненні до управління Пенсійного фонду України в м. Болехові йому було відмовлено впризначенні пільгової пенсії,з тих мотивів, що посада масажиста була віднесена до середнього медичного персоналу з 23 листопада 2007 року і тільки з цього часу робота масажиста може бути врахована до стажу за вислугу років, що складає 7 років 10 місяців та 20 днів. У своїй позовній заяві просив суд першої інстанції визнати неправомірну відмову управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області про призначення пільгової пенсії з урахуванням 25-річної праці на посаді масажиста середнього медичного персоналу оздоровчого комплексу «Прикарпатська ватра» ДАТ «Укртрансгаз» з 07 вересня 1989 року по 16 лютого 2015 року. Зобовязати відповідача - управління Пенсійного фонду України у м. Болехові Івано-Франківської області призначити пільгову пенсію з урахуванням 25 річної праці на посаді масажиста середнього медичного персоналу оздоровчого комплексу «Прикарпатська ватра» ДАТ «Укртрансгаз» з 07 вересня 1989 року по 16 лютого 2015 року з часу звернення до відповідача про призначення пенсії тобто з 17 лютого 2015 року. Стягнути на його користь вартість послуг адвоката при складанні позовної заяви.

Постановою Болехавського міського суду Івано-Франківської області від 20.07.2015 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в. Болехові Івано-Франківської області в призначенні та виплаті ОСОБА_2 пенсії з урахуванням 25-річного стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоровя.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоровя, з часу звернення а саме з 17 лютого 2015 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) 800 (вісімсот) грн. за надання правової допомоги адвокатом.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Болехавського міського суду Івано-Франківської області від 20.07.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 в 1987 році закінчив Івано-Франківське медичне училище та здобув спеціальність фельдшера ( а.с.29).

З трудової книжки вбачається, що ОСОБА_2 7 вересня 1989 року влаштувався на посаду медбрата пансіонату «Прикарпатська ватра» в с. Лисовичі Стрийського району. З 27 листопада 1989 року зазначений пансіонат був перейменований на санаторій «Прикарпатська ватра» (в даний час оздоровчий комплекс «Прикарпатська варта» ДАТ «Укртрансгаз»)., де він він надалі продовжував працювати медичним братом. Позивач 19 серпня 1993 року переведений на посаду масажиста. З 01 лютого 2011 року переведений сестрою медичною з масажу середнього медичного персоналу ОСОБА_2 16 лютого 2015 року був звільнений з посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.6-11).

В 2003 році пройшов курс удосконалення курс удосконалення масажних кабінетів при Львівському медичному училищі підготовки та підвищення кваліфікації та отримав 2 категорію. В 2008 році пройшов курс удосконалення медичних сестер з лікувального масажу у Львівському медичному коледжу післядипломної освіти., про що свідчить свідоцтво про проходження спеціалізації, удосконалення (а.с.28) В 2009 році проходив атестацію в атестаційній комісії при КЗ ЛОР «Львівська обласна лікарня відновного лікуванчя» і наказом по Головному управління охорони здоров'я Львівської ОДА від 27 березня 2009 року йому присвоєна кваліфікаційна категорія зі спеціальності «сестринська справа» та видано посвідчення №1.3.25 (а.с.30).

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що як посадові так і функціональні обов'язки позивача були пов'язані з надання медичної допомоги з масажу тобто він фактично працював на посаді медичної сестри з масажу хоча в період з 19 серпня 1993 року по 01 лютого 2011 року його посада значаилась як массажист. Про те, що посада масажиста, на якій працював ОСОБА_2 була віднесена до середнього медичного пересоналу свідчать і штатні розписи санаторію "Прикарпатська ватра" починаючи з 1993 року. Інших посад масажистів у штатних розписах санаторію поза меджами середнього медичного пересоналу не було. (а.с.15-27).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років».

Відповідно до ст. 51 зазначеного Закону пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких приводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, який дає право на пенсію за віком.

У відповідності до ст.52 вказаного Закону право на пенсію по вислузі років мають «працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55».

Відповідно до ст. 55 Закону № 1788 право на пенсію по вислузі років мають: «е) працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку».

Таким чином, пенсія за вислугу років призначається відповідно до законодавства, яке діяло до вступу в дію Закону № 1058 і продовжує діяти до введення пенсійного забезпечення через професійні і корпоративні фонди.

Позивачу включено в загальний стаж період роботи з 19 серпня 1993 р. по 31 січня 2011 року масажистом санаторію «Прикарпатська ватра», але в пільговий медичний стаж для пенсії по вислузі років цей період відповідачем безпідставно не включений.

Відповідно до вказаних вище норм матеріального права медичні працівники мають право на пенсію по вислузі років.

Окрім вищенаведеного постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909 (з подальшими змінами і доповненнями) затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорона здоров'я і соціального захисту і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, в п.2 «Охорона здоров'я» якого передбачено право на пенсію по вислузі років всіх лікарів і середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) санаторно-курортних закладів. При цьому, в примітках до цього Переліку вказане наступне:

«2. Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

3. Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

4. При призначенні пенсії за вислугу років зазначеним у цьому Переліку особам допускається підсумовування стажу за періоди їх роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров'я та соціального захисту».

Відповідно до статей 3 і 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я, установами охорони здоров'я є підприємства, установи і організації, завданнями яких є забезпечення різноманітнихпотреб населення в галузі охорони здоров'я шляхом надання медико-санітарної допомоги, включаючи широких профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників. Безпосередньо охорону здоров'я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні і інші установи охорони здоров'я.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002 року № 385 затверджено Перелік установ охорони здоров'я, серед яких в п. 1.4 вказано санаторно-курортні установи (санаторії, санаторії-профілакторії, курортні поліклініки та інше). До цього діяв «Перелік установ охорони здоров'я, перелік лікарських посад та перелік посад фармацевтичних працівників» (за твердж. наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.06.1995 року № 114), до якого діяла Номенклатура лікарських посад в установах охорони здоров'я (затвердж. наказом МОЗ СРСР від 04.05.1970 року № 280, з подальшими змінами), якими санаторії також відносилися до установ охорони здоров'я.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про курорти», і п.1 постанови КМУ від 11.07.2001 року № 805 «Про затвердження Загального положення про курортно-санаторні установи», санаторно-курортні установи - це установи охорони здоров'я, яка забезпечує надання громадянам послуг лікувального, профілактичного і реабілітаційного характеру. Пунктом 8 вказаної постанови КМУ передбачено, що санаторії створюються для лікування захворювань органів кровообігу, травлення, обміну речовин, хвороб нервової системи, опорно-рухового апарату, органів дихання нетуберкульозного характеру, жіночої статевої сфери, шкіри, печінки і так далі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є підставним, обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.41, 158-160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківськї області - залишити без задоволення.

Постанову Болехавського міського суду Івано-Франківської області від 20.07.2015 року у справі № 339/251/15-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : В.П. Сапіга

Я.С. Попко