Справа № 822/3626/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Київ К/800/11815/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року у справі за позовом ТОВ "Б-АРС Ресурс" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування наказу від 05.08.2013 року №409 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами №4358 від 07.09.2007 року, виданого для ТОВ "Б-АРС РЕСУРС" з метою видобування суглинків Лопушнянського родовища

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем у порушення норм діючого законодавства України, виданий наказ, яким позивачу необґрунтовано анульовано спеціальний дозвіл на користування надрами, що призвело до порушення його прав та законних інтересів.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року скасовано, прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України від 05.08.2013 року №409 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами №4358 від 07.09.2007 року, виданого для ТОВ "Б-АРС РЕСУРС" з метою видобування суглинків Лопушнянського родовища.

У касаційній скарзі служба геології, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем наданий позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами № 4358 від 07.09.2007 року з метою видобування суглинків, придатних для виробництва керамічної цегли в межах Лопушнянського родовища Хмельницької області.

Згідно з наказом №132 від 18.03.2013 року та направленням на перевірку від 12.04.2013 року №365-14/06, відповідачем мало бути проведено планову перевірку дотримання норм чинного законодавства в сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

17.04.2013 року при виїзді для здійснення перевірки позивача відповідачу було відмовлено в проведенні вищевказаної перевірки.

В результаті, було складено акт про недопущення до перевірки від 17.04.2013 № 06-03/24/2013-37/п.

В подальшому, відповідачем внесено подання про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4358 від 07.09.2007 року, у зв'язку із порушенням позивачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.

30.05.2013 року відповідачем видано наказ "Про анулювання, зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень", яким зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами № 4358 від 07.09.2007року, виданого позивачу.

11.06.2013 року позивача повідомлено листом №5895/03/14-13, направленим відповідачем рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на зазначену у спеціальному дозволі адресу, про зупинення дії спеціального дозволу та надано 21 календарний день для усунення порушень з моменту отримання цього листа.

Однак, зазначений лист повернувся 16.04.2013 року з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до листа Центрального міжрегіонального територіального відділу № 952-14/06 від 31.07.2013 року станом на 31.07.2013 року інформація щодо усунення порушень від позивача не надходила.

Враховуючи зазначене, 05.08.2013 року відповідач відповідно до пункту 23 Порядку видав наказ № 409 "Про анулювання, зупинення, поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень", яким анулював спеціальний дозвіл на користування надрами № 4358 від 07.09.2007 року з метою видобування суглинків Лопушнянського родовища Хмельницької області, наданий позивачу.

Відповідно до статті 2 Кодексу України про надра, його завданням є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно із статтею 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Стаття 25 Кодексу України про надра передбачає, що права користувачів надр охороняються законом і можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених законодавством України.

Згідно із статтею 26 Кодексу України про надра, право користування надрами припиняється у разі: якщо відпала потреба у користуванні надрами; закінчення встановленого строку користування надрами; припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення; використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Такий інший випадок припинення права користування надрами передбачено підпунктом 9 п. 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року № 615, в якому зазначено, що право користування надрами припиняється у разі невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк.

Аналіз наведеної норми права дає підстави вважати, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку.

У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених п. 1, 2, 3, 7 ч. 1 ст. 26 Кодексу України про надра, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених п. 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів це право припиняється тільки у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 зазначеного Кодексу, законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

У Порядку можуть мати місце додаткові підстави для припинення користування надрами, оскільки це передбачено ч. 3 ст. 26 Кодексу, але ним не може бути змінено правило, відповідно до якого у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами, воно може припинятися лише у судовому порядку.

Крім того, підзаконний нормативний акт, який встановлює додаткові підстави для припинення користування надрами, не може змінювати правило, відповідно до якого у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами за неналежне користування ними припинення такого права здійснюється у судовому порядку.

Оскільки, припинення права користування надрами здійснюється у судовому порядку, а відповідач, за відсутності згоди позивача, не дотримався такого порядку вирішення питання про припинення спеціального дозволу на користування надрами, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, визнавши нечинним та скасувавши оскаржуваний наказ.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 року (справа № 21-450а13), від 19.09.2011 року (справа № 21-164а11), від 25.06.2011 року (справа № 21-36а11) та від 10.12.2013 року (справа № 21-450а13).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок ВСУ щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові ВСУ, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках ВСУ, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтею 220, 220-1, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець