Справа № 826/16377/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 грудня 2015 року письмове провадження № 826/16377/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Індустріальні та дистрибуційні системи"

до Одеської митниці Державної фіскальної служби України,

Митного посту "Іллічівськ" Одеської митниці Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Індустріальні та дистрибуційні системи" (надалі - позивач, ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою Одеської митниці Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач 1), Митного посту "Іллічівськ" Одеської митниці Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправними дії Відділу митного оформлення з морського порту «Іллічівськ» заявою Одеської митниці Державної фіскальної служби України з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось до Вантажної митної декларації № 500040403/2015/001702 віл 29.04.2015р.;

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000005/2 від 30.04.2015р., прийняте Відділом митного оформлення з морського порту «Іллічівськ» заявою Одеської митниці Державної фіскальної служби України;

- скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00006 від 30.04.2015р. складену Відділом митного оформлення з морського порту «Іллічівськ» заявою Одеської митниці Державної фіскальної служби України.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує безпідставністю корегування митної вартість товару, оскільки документи, подані позивачем, відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів, а визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідачами не забезпечено явки представників у судові засіданні, та заперечень з приводу заявленого позову не подано.

Представник відповідача в судове засідання 12.10.2015р. не з'явився, однак направив на адресу суду письмові заперечення з приводу заявленого позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явися, письмових пояснень з приводу заявленого позову не подав, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справу у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Між Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» (надалі - «Позивач» ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдіес Боржомі Тбілісі» (Грузія) (надалі - ТОВ «Айдіес Боржомі Тбілісі» (Грузія) або «Продавець») був укладений Контракт № СТ20-001/1501 від 13.01.2015 року на поставку мінеральної води «Боржомі» в асортименті (надалі - «Контракт»). 02 березня 2015 року між Позивачем та ТОВ «Айдіес Боржомі Тбілісі» (Грузія) було укладено Додаткову угоду № 1 від 02.03.2015 року до Контракту, якою змінено ціну товару за Контрактом, оскільки ціна товару не є завжди сталою та залежить від різних процесів на ринку нього товару та інших економічних чинників.

На виконання умов Контракту, ТОВ «Айдіес Боржомі Тбілісі» (Грузія) 29 квітня 2015 року поставлено партію товару за цінами відповідно до Контракту з урахуванням укладеної Додаткової угоди № 1 до Контракту.

29 квітня 2015 року з метою здійснення митного оформлення ввезеного в режимі імпорту товару, уповноваженим Позивачем декларантом - ДП «Інтегровані Логістичні системи» (надалі - «Декларант») подана вантажна митна декларація за № 500040403/2015/001702 від 29.04.2015 року.

До митної декларації позивачем додано: 1. Картка обліку особи, що здійснює операції з товарами № 100/2012/0003919 від 16.11.2012 р. 2. Некласифікований транспортний (перевізний) документ - Вагонна відомість № 62905 від 24.04.2015 р., 3. Накладна ЦІМ № 002202 від 22.04.2015 р., 4. Накладна ЦІМ № 002203 від 22.04.2015 р., 5. Накладна ЦІМ № 002204 від 22.04.2015 р., 6. Накладна ЦІМ № 002205 від 22.04.2015 р., 7. Передатна відомість (документ, який засвідчує факт передання товару (вантажу) однією залізницею іншій і складений за формою згідно з додатком 36 № 2 від 24.04.2015 року, 8. Рахунок-фактура (інвойс) № СЕ20150056 від 21.04.2015 р., 9. Пакувальний лист № б/н від 21.04.2015 р., 10. Додаткова угода № 1 від 02.03.2015 р. до Контракту № СТ20-001/1501 від 13.01.2015 р. на поставку мінеральної води «Боржомі» в асортименті, 11. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № СТ20-001/1501 від 13.01.2015 р., стороною якого є виробник товарів, що декларуються, 12. Внутрішній договір (контракт) доручення № ІІС002 від 01.06.2014 р., 13. Інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу) № 2720 від 22.04.2015 р., 14. Інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) № 2720 від 22.04.2015 р., 15. Сертифікат про походження товару форми СТ-1 № GЕО 2015 01/001077 від 21.04.2015 р., 16. Копія митної декларації країни відправлення № С699 від 22.04.2015 р., 17. Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів за № 500040403.2015.001702 від 29.04.2015 р.

За результатами перевірки поданих документів, Відповідачем встановлено, що умовами зовнішньоекономічного контракту визначено умови поставки СІР Одеса Західна, але страхові документи до органів ДФС не були надані, у зв'язку із чим у позивача витребувано додаткові документи.

Виконуючи вимоги Відповідача, Декларантом 30.04.2015 р. додатково до обов'язкових документів були подані: платіжне доручення в іноземній валюті № 20 від 14.05.2015 р., SWIFT-повідомлення б/н від 14.05.2015 р.; лист від виробника № LT 32-591/1503 від 30.03.2015 р.; довіреність № 003 від 13.01.2015 р.; страховий поліс № 00837 від 28.01.2015 р.; лист від виробника № LT 32-591/1503 від 27.03.2015 р..

Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000005/2 від 30.04.2015 р., відповідно до якого митну вартість товару було зазначено в сумі 156 562,56 дол. США та складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00006 від 30.04.2015 р.

Коригування митної вартості товарів здійснено у зв'язку з тим, що заявлено не повні та не достовірні відомості про митну вартість товарів, декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п.З ст. 58 застосовують другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої ст. 57 Кодексу.» а саме : у наданих документах присутня інформація про наявність страхування (страховий поліс № 00837 від 28.01.2015), але відомості про вартість страхування не надані.

У зв'язку із встановленням зазначених вище розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та ненаданням позивачем додаткових документів, митну вартість товарів визначено на підставі 6 (резервного) методу визначення митної вартості, оскільки інші методи, на переконання посадових осіб митного органу, не можуть бути застосовані.

Позивач не погоджується з такими рішенням відповідачів про коригування митної вартості поставлених товарів, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтуванність позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з митним оформленням товару, що надійшов на адресу ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» в межах зовнішньоекономічного контракту № СТ20-001/1501 від 13.01.2015 року, позивачем до Одеської митниці ДФС (М/п «Іллічівськ») подано митну декларацію № 500040403/2015/001702 від 29.04.2015 року.

Митна вартість імпортованих товарів була визначена декларантом на підставі основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

З урахуванням положень ст.53 МК України, вбачається за можливе прийти до висновку, що позивачем до митного оформлення імпортованих товарів було надано повний пакет необхідних документів, згідно з переліком частини 2 вказаної статті МК України.

Втім, як вже зазначалось, під час митного оформлення товару та визначенні митної вартості товарів, приводом для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та витребування від декларанта додаткових документів і, як наслідок, прийняття рішення про коригування митної вартості стало те, що у наданих документах присутня інформація про наявність страхування товару (страховий поліс № 00837 від 28.01.2015), але відомості про вартість страхування не надані.

На підставі ч.3 ст. 53 МК України митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме виписку з бухгалтерської документації.

На пропозицію відповідача, позивачем надано додатково витребувані документи, а саме: платіжне доручення в іноземній валюті № 20 від 14.05.2015 р., SWIFT повідомлення б/н від 14.05.2015 р.; лист від виробника № LT 32-591/1503 від 30.03.2015 р.; довіреність № 003 від 13.01.2015 р.; страховий поліс № 00837 від 28.01.2015 р.; лист від виробника № LT 32-591/1503 від 27.03.2015 р..

Разом з тим, суд вважає передчасним витребування у позивача додаткових документів, враховуючи наступне.

Як вже зазначалось, ч. 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо зазначені у частині 2 цієї статті документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язана протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

На підставі аналізу наведеної вище норми є можливим дійти висновку, що законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. На думку суду, сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Проаналізувавши зміст гр. 33 оскаржуваного рішення, судом встановлено, що окрім твердження про відсутність відомостей, щодо вартості страхування поставленого товару, інших доводів, з приводу неможливості прийняття до уваги зазначеного документу при визначенні митної вартості за ціною договору, митним органом не наведено.

Разом з тим, із змісту Контракту № СТ20-001/1501 від 13.01.2015 року укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдіес Боржомі Тбілісі» (Грузія) на поставку мінеральної води «Боржомі» в асортименті, та Додаткової угоди до Контракту, вбачається, що поставка тов. ару здійснюється за умовами поставки СІР Інкотермс 2010.

Відповідно до умов поставки СІР Інкотермс 2010 обов'язок щодо оплати витрат з перевезення до визначеного місця призначення та обов'язок по забезпеченню страхових ризиків та витрат.

Крім того, відповідно до умов відкритого полісу страхування вантажу № 00837 від 28.01.2015 р. та Угоди № ІСО/АО 15/026+1 від 04.03.2015 р., весь товар який поставлявся позивачу застраховано на страхову суму 5 000 000 (п'ять мільйонів) дол. США. Числове значення розміру страхових витрат та порядок їх розрахунку, також визначено страховим полісом. Аналогічного змісту інформацію також було надано відповідачу у листі від виробника № LT 32-591/1503 від 30.03.2015 р.

За таких обставин, оскільки гр. 33 оскаржуваного рішення фактично не містить в собі викладення обставин наявності розбіжностей, ознак підробки тощо (ч. 3 ст. 53 МК України) в конкретних наданих позивачем документах, то суд приходить до висновку про передчасність та помилковість витребування у позивача додаткових документів.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, що визначає обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проаналізувавши оскаржуване рішення, суд зазначає, що відповідачем не зазначено жодного джерела інформації, яке стало підставою для коригування митної вартості товару, передбаченого Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598.

Як вбачається з матеріалів справи, під час коригування митної вартості товару, відповідач посилався на інформацію, наявну у ціновій базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України.

Відповідно до статей 627 і 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять:

умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та

умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Слід зазначити, що згідно зі статтею 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

При цьому, такі умови договору купівлі-продажу як: характеристика товару, умови і обсяги поставок, ціна є суттєвими в силу закону, в той же час умови про виробника, торгову марку та наявність знижок, за умови погодження сторонами також є суттєвими. Всі наведені умови беззаперечно можуть впливати на ціну товару.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками митного органу інформації про митну вартість вказану (визначену) іншим особам та відібрану лише за кодом товару вказаним у ВМД позивача не можуть вважатися належним способом встановлення ціни згідно з положеннями статті 64 Кодексу (резервний метод).

Таким чином, враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не мітить усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів та умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення в порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, позиція митного органу полягає в тому, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідно до п. 2 ст. 58 не може бути прийнятий у зв'язку з тим, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомостей не підтверджено документально.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод визначення митної вартості товару на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв'язку із відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв'язку із відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Виходячи з вищезазначеного митна вартість товару була визначена згідно з положеннями статті 64 Кодексу (резервний метод) та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Проте, суд вважає, що відповідач, застосувавши 6 (резервний) метод визначення митної вартості, не надав будь-яких фактичних даних щодо застосування попередніх 2-5 методів визначення митної вартості, зокрема, не навів жодних відповідних аргументів для аналізу судом.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено неможливість застосування методів 1-5 та безпідставно визначено декларанту митну вартість за резервним методом.

При цьому, переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а обставин, які б впливали на рівень задекларованої вартості товарів, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, подані декларантом позивача документи, в даному випадку, необхідно вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару.

За таких обставин, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), суд вважає необґрунтованим, а застосування резервного методу неправомірним.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості, а тому оскаржуване рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Індустріальні та дистрибуційні системи" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Відділу митного оформлення з морського порту «Іллічівськ» заявою Одеської митниці Державної фіскальної служби України з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось до Вантажної митної декларації № 500040403/2015/001702 віл 29.04.2015р.;

3. Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000005/2 від 30.04.2015р., прийняте Відділом митного оформлення з морського порту «Іллічівськ» заявою Одеської митниці Державної фіскальної служби України.

4. Скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00006 від 30.04.2015р. складену Відділом митного оформлення з морського порту «Іллічівськ» заявою Одеської митниці Державної фіскальної служби України.

5. Судові витрати в сумі 219,24 грн. присудити на користь Приватного акціонерного товариства "Індустріальні та дистрибуційні системи" за рахунок Державного бюджету України.

6.Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.О. Арсірій