Справа № 813/6284/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року справа № 813/6284/14

16 год. 56 хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представника позивача Галевич Н.В.,

третьої особи ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 про зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі - ІДАБК у Львівській області) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просить суд зобов'язати відповідача за власний рахунок знести самовільно збудовану господарську будівлю (гараж) по АДРЕСА_1

Ухвалою від 02.12.2015р. суд допустив заміну позивача у справі ІДАБК у Львівській області його правонаступником - Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (далі - ДАБІ України).

Ухвалою суд 02.12.2015р. суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не виконано у 45-денний строк, встановлений для добровільного виконання, вимоги припису №29/1-ф від 03.06.2014р. про знесення самовільно збудованої господарської будівлі (гаража) по АДРЕСА_1 Відповідно до ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі, якщо у встановлений строк особа добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. Позивач вважає, що господарська будівля (гараж) по АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом. З огляду на наведене, позивач просить суд зобов'язати відповідача знести вказаний об'єкт.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивач безпідставно дійшов висновку про порушення відповідачем при будівництві спірної будівлі (гаражу) протипожежних вимог. Відповідач зазначає, що в додатку 3.1 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» визначені протипожежні відстані від 6 до 15 метрів, що відрізняються в залежності від ступеня вогнестійкості будинку. Відповідач вказує, що ступінь вогнестійкості господарської будівлі не встановлювався, а тому, висновки позивача про порушення норм ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» не вмотивовані. Відповідач також наполягає на тому, що збудована ним господарська будівля належить до 2-го ступеня вогнестійкості, а тому відстань 6,25 метрів між нею та літньою кухнею третьої особи ОСОБА_2 відповідає нормам, визначеним вказаним ДБН 360-92.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання. Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

В судових засіданнях, в яких брав участь представник відповідача, він проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у письмових запереченнях. Просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Додатково зазначили, що самовільно збудований відповідачем гараж по АДРЕСА_1 підлягає знесенню, оскільки він знаходиться на меншій відстані, ніж визначено нормативно, від господарських будівель, які знаходяться на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2

Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи та її представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

03.06.2014р. ІДАБК у Львівській області на підставі звернення ОСОБА_2 та направлення від 30.05.2014р. №05-711-3/н проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, за результатами якої складено акт №29/9-ф від 03.06.2014р.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_4 при виконанні будівельних робіт з будівництва господарської будівлі (гаражу) порушила вимоги таблиці №1 додатку 3.1 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме будівлю збудовано на відстані 6,25м. від літньої кухні, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 при вимозі 8м. згідно з вказаним нормативним документом.

ІДАБК у Львівській області складено протокол про адміністративне правопорушення від 23.06.2014р. №29/1-ф про порушення відповідачем ч.1 ст.96 Кодексу України про адміністративне правопорушення, яке полягає в порушенні відповідачем при будівництві гаражу протипожежним вимог, встановлених додатком 3.1 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

За результатами розгляду вказаного протоколу ІДАБК у Львівській області винесено постанову у справі по адміністративне правопорушення від 10.06.2014р. №29/93-ф/пз, якою на відповідача накладено штраф у сумі 170грн.

Приписом від 03.06.2014р. №29/1-ф відповідача зобов'язано у 45-денний строк моменту отримання вказаного припису усунути порушення вимог таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

18.08.2014р. ІДАБК у Львівській області провела позапланову перевірку виконання вимог припису від 03.06.2014р. №29/1-ф та встановила, що на час перевірки вказаний припис відповідачем не виконано, порушення у сфері містобудівної діяльності не усунуто. За результатами перевірки складено акт проведення позапланової перевірки від 18.08.2014р. №29/21-ф.

З огляду на невиконання відповідачем у строк, встановлений для добровільного виконання, вимоги припису від 03.06.2014р. №29/1-ф позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованої господарської будівлі (гаража) по АДРЕСА_1

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності, спрямованої на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів визначаються Законом України «Про архітектурну діяльність».

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до ст.31 Закону України «Про планування і забудову територій» (чинного на спірний період) державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими органами виконавчої влади

Згідно з п.1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011р. N 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Відповідно до п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа у встановлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем проведено позапланову перевірку дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, за результатами якої складено акт №29/9-ф від 03.06.2014р.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_4 при виконанні будівельних робіт з будівництва господарської будівлі (гаражу) порушила вимоги таблиці №1 додатку 3.1 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме будівлю збудовано на відстані 6,25м. від літньої кухні, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 при вимозі 8м. згідно з вказаним нормативним документом.

Приписом від 03.06.2014р. №29/1-ф відповідача зобов'язано у 45-денний строк моменту отримання вказаного припису усунути порушення вимог таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Суд встановив, що станом на час розгляду справи, вимоги припису позивача від 03.06.2014р. №29/1-ф відповідачем не виконані.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про недопущення ним порушень будівельних норм при будівництві спірного гаража по АДРЕСА_1, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015р. скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.102.104р. у справі №813/5734/14 та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису від 03.06.2014р. №29/1-ф відмовлено .

З огляду на наведене, правомірність припису ІДАБК у Львівській області від 03.06.2014р. №29/1-ф не доказується при розгляді цієї справи.

У межах цього спору позивач просить суд зобов'язати відповідача за власний рахунок знести самовільно збудовану господарську будівлю (гараж) по АДРЕСА_1

Суд зазначає, що аналіз норми ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» свідчить про те, що в разі невиконання вимог припису, ДАБІ України може звертатися до суду із вимогами про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням, а не про зобов'язання вчинити дії по знесенню самовільно збудованої господарської будівлі.

Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З наведеної норми випливає, що нерухоме майно вважається самочинним будівництвом за наявності, хоча б одної з чотирьох умов, а саме: 1) воно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; 3) без належно затвердженого проекту; 4) з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Позов про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Суд бере до уваги, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову. Вказана позиція суду узгоджується з положеннями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012р. №6.

Водночас, позивачем не надано доказів неможливості перебудови спірного гаража з врахуванням вимог ч.1 ст.38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм або іншого способу усунення виявлених порушень, а також доказів відмови відповідача від здійснення такої перебудови.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДАБІ України до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 є безпідставними, необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні адміністративного позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 про зобов'язання до вчинення дій відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 18.12.2015р.

Суддя А.Г. Гулик