Справа № 826/3947/14
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ К/800/61419/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря Титенко М.П.

представників сторін:

позивача Коновалова Г.В.

відповідача Варченко А.О.

третьої особи не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
на постановуОкружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2014 року
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року
у справі№826/3947/14
за позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
до третя особаМіжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Міністерство доходів і зборів України
прозобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Київенерго») звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, правонаступником якої є Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків (далі по тексту - відповідач, МГУ ДФС), третя особа - Міністерство доходів і зборів України (далі по тексту - третя особа, Міндоходів), в якому просило зобов'язати відповідача поновити на особовому рахунку ПАТ «Київенерго» суму у розмірі 3940142,02 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року і постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу просив в її задоволенні відмовити.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №517 від 11 червня 2012 року, якою затверджено Порядок та умови надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, в жовтні та грудні 2012 року від ПАТ «Київенерго» за кодом бюджетної класифікації 11022200 надійшли кошти на загальну суму 115763368,00 грн., згідно наступних платіжних доручень:

- №12852 від 05 жовтня 2012 року на суму 3898300,00 грн.;

- №12851 від 05 жовтня 2012 року на суму 27522250,00 грн.;

- №12853 від 24 жовтня 2012 року на суму 5553629,00 грн.;

- №12884 від 05 грудня 2012 року на суму 23559454,00 грн.;

- №12883 від 05 грудня 2012 року на суму 55229735,00 грн.

Зазначена сума обліковується у картці особового рахунку платника ПАТ «Київенерго» форми № 15 (код бюджетної класифікації 11022200).

Згідно облікової картки ПАТ «Київенерго» з податку на прибуток підприємств за 2012 рік (код бюджетної класифікації № 1102100), у позивача станом на 01 листопада 2012 обліковувалась переплата у розмірі 1686765,02 грн.

Позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства № від 08 листопада 2012 року за три квартали 2012 року, якою задекларував до сплати податок на прибуток за результатами останнього календарного кварталу (рядок 16 декларації) у сумі 295910593,00 грн.

Сума у розмірі 258963414,00 грн. в рахунок сплати податку на прибуток була сплачена платіжними дорученнями (код бюджетної класифікації № 11021000):

- №11 від 09 листопада 2012 року на суму 20000000,00 грн.;

- №16920 від 09 листопада 2012 року на суму 5000000,00 грн.;

- №16921 від 09 листопада 2012 року на суму 30000000,00 грн.;

- №16995 від 12 листопада 2012 року на суму 6414,00 грн.;

- №17519 від 16 листопада 2012 року на суму 21000000,00 грн.;

- №17518 від 16 листопада 2012 року на суму 82000000,00 грн.;

- №17520 від 16 листопада 2012 року на суму 10000000,00 грн.;

- №17654 від 19 листопада 2012 року на суму 90930000,00 грн.

Внаслідок відображення вказаних платежів у обліковій картці позивача з податку на прибуток станом на 19 листопада 2012 року обліковувалась переплата у розмірі 260623179,02 грн.

Після відображення 19 листопада 2012 року в обліковій картці позивача суми грошового зобов'язання у розмірі 295910593,00 грн. на підставі податкової декларації за ІІІ квартали 2012 року, виникла недоїмка у розмірі 35287413,98 грн. (295910593,00 грн. - 260623179,02 грн. = 35287413,98 грн.).

Дана недоїмка у повному обсязі була погашена 19 листопада 2012 року в автоматичному режимі шляхом зарахування коштів з рахунку за кодом бюджетної класифікації № 11022200.

Згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2012 рік позивач задекларував податок на прибуток за результатами останнього календарного кварталу (рядок 16 декларації) у сумі 179449516,00 грн., але, з урахуванням зменшення податкового зобов'язання звітного періоду (рядок 26 декларації) у розмірі 2853379,00 грн., сума до сплати становила 176596137,00 грн.

Сума у розмірі 102913704,00 грн. в рахунок сплати податку на прибуток була сплачена наступними платіжними дорученнями (код бюджетної класифікації № 11021000):

- №21603 від 20 грудня 2012 року на суму 6819460,00 грн.;

- №7 від 04 лютого 2013 року на суму 91265000,00 грн.;

- №3561 від 19 лютого 2013 року на суму 4829244,00 грн.

Після відображення 19 лютого 2013 року в обліковій картці позивача суми грошового зобов'язання у розмірі 179449516,00 грн. на підставі податкової декларації за 2012 рік, виникла недоїмка у розмірі 76535812,00 грн. (179449516,00 грн. - 102913704,00 грн. = 76535812,00 грн.)

Недоїмка у розмірі 76535812,00 грн. погашена 19 лютого 2013 року в автоматичному режимі шляхом зарахування коштів з рахунку за кодом бюджетної класифікації № 11022200.

Сума у розмірі 2853379,00 грн. (рядок 26 декларації) станом на 19 лютого 2013 року обліковується як переплата в обліковій картці ПАТ «Київенерго» за кодом бюджетної класифікації № 11021000.

Тим часом, за рахунок коштів, які надійшли на рахунок за кодом бюджетної класифікації № 11022200 погашено суму податкового боргу позивача у розмірі 111823225,98 грн. Водночас, загальна сума грошових коштів, яка надійшла на даний рахунок у 2012 році складала 115763368,00 грн. Різниця між вказаними становить 3940142,02 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що нормативні підстави для зарахування суми, що обліковується на рахунку за кодом бюджетної класифікації №11022200 на рахунок за кодом бюджетної класифікації №11021000, відсутні.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судами на виконання постанови Кабінету Міністрів України №517 (далі по тексту - Порядок №517), позивачем було здійснено перерахування грошових коштів на загальну суму 115763368,00 грн., які обліковуються за кодом бюджетної класифікації №11022200.

Відповідно до листа Державної податкової служби України від 27 липня 2012 року №20417/7/20-3117/237, складеного з метою забезпечення реалізації вимог Порядку №517, за кодом бюджетної класифікації 11022200 відображаються надходження від сплати податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), підприємствам енергетичної та вугільної галузей із податку на прибуток та нараховані суми податку на прибуток підприємств, які виникли у результаті виконання статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік».

Як вбачається із матеріалів справи та зазначає сам позивач, 115763368,00 грн. сплачені позивачем як податок на прибуток підприємств.

Однак, у зв'язку з виникненням відповідного грошового зобов'язання з податку на прибуток внаслідок реалізації Порядку №517, зазначена сума обліковується за позивачем за кодом бюджетної класифікації 11022200.

У подальшому, з огляду на виникнення у позивача грошових зобов'язань з податку на прибуток за результатами подання декларацій з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року та за 2012 рік, та здійснення платником перерахування грошових коштів не у визначеному названими деклараціями розмірі, податковим органом здійснено погашення відповідних зобов'язань за рахунок сплачених позивачем коштів згідно з Порядком №517.

Будь-яких нормативних обґрунтувань щодо обов'язковості проведення погашення грошового зобов'язання з податку на прибуток, визначеного у декларації за рахунок коштів, що обліковуються за кодом бюджетної класифікації 11022200, позивачем не наведено.

За таких обставин твердження позивача про неправомірне списання з особового рахунку за кодом бюджетної класифікації 11021000 переплати у розмірі 3940142,02 грн. в рахунок погашення грошового зобов'язання з податку на прибуток, визначеного у декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року, є безпідставним.

Станом на момент звернення до суду з відповідним позовом за позивачем обліковується переплата з податку на прибуток в загальному розмірі 6793521,02 грн., з яких 2853379,00 грн. по коду бюджетної класифікації 11021000 та 3940142,02 грн. по коду бюджетної класифікації 11022200.

З огляду на викладене, суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відповідачем доведено існування у позивача переплати з податку на прибуток, яка належним чином обліковується податковим органом, а доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 210, 214, 215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у справі №826/3947/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна