Справа № 22-а-21584/11
Суддя: Митрофанова Л.В.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.2 (1) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

розглянувши у м. Кривому Розі в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інлулецької районної у місті ОСОБА_1 ради на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання дій протиправними та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся із позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради (надалі УПСЗН ) про визнання дій протиправними та стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи і на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. (надалі Закон) УПСЗН повинно виплачувати одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами, у розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплат.

Просив суд визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови виплатити різницю одноразової компенсації як особі, що стала інвалідом, внаслідок Чорнобильської катастрофита стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму за різницю одноразової компенсації, як особі, що стала інвалідом, в сумі 9655,20грн.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради стосовно відмови у донарахуванні та виплаті різниці одноразової компенсації ОСОБА_2, як особі, що стала інвалідом 2 групи, внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі, передбаченому ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ст.. 55 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік».

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради донарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 різницю недоплаченої суми одноразової компенсації, як особі, що стала інвалідом 2 групи, , внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі, передбаченому ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ст.. 55 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування постанови суду та прийняття нової постанови у звязку із порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд не взяв до уваги, що УПСЗН не може бути відповідачем по справі, оскільки є розпорядником коштів другого рівня і тому його можливо залучити по справі як третю особу, оскільки кошти за відповідними програмами надходять на рахунок головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації з Мінпраці України, а потім головне управління розподіляє фінансування по управлінням міст та районі.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що п. 1 постанови КМУ від 26.07.1996р. за №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачені певні суми виплат одноразових компенсацій та згідно якого при встановлені вищої групи інвалідності інвалідам виплачується різниця у компенсаціях, в даному випадку розмір різниці склав 94,80грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПСЗН підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС, має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалід 2 групи.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності факту протиправної бездіяльності відповідача відносно виконання у 2009 році ним приписів ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення прав позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інваліда 2 групи, на своєчасне нарахування та отримання одноразової компенсаційної виплати, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити донарахування та виплату у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідну суму на його користь.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування на 2009 рік норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат компенсаційних виплат учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами.

Статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах, зокрема, інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат.

Ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Оскільки Кабінетом Міністрів у 2009 році на виконання ст. 71 цього Закону рішення не приймались, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до довідки № 4443 від 17.11.2009 року, наданої відповідачем (а.с. 2), різниця суми компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами виплачена позивачу за 2009 рік 11.11.2009 року в сумі 94,80грн., тобто у розмірі меншому, ніж визначено ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи те, що розмір мінімальної заробітної плати на час виплати компенсації за 2009 рік у відповідності до ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» складає 650 грн., то сума різниці одноразової компенсаційної виплати, яка підлягає донарахуванню та виплаті позивачу становить: 650грн. х 15 94,80 грн. = 9655,20 грн.

У звязку з чим, доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно виплати різниці одноразової компенсації ОСОБА_2, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інваліду 2 групи в розмірі 94,80 грн., який визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26.07.1996 року є необґрунтованими, оскільки вказаний нормативний акт суперечить положенням ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка має пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Безпідставними вважає колегія суддів й доводи УПСЗН стосовно того, що останнє є неналежним відповідачем у справі, оскільки п.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 936 від 20.09.2005 р. визначено, що виплата таких компенсацій та допомоги провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яким в даному випадку є Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, на обліку в якого перебуває позивач.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу відхилити.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: