Справа № 162/349/15-а,2-а/162/1006/2015
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 р. Справа № 876/4470/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 18.03.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

04.02.2015 р. позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області (далі - управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є пенсіонером за віком та отримує пенсійне забезпечення у відповідача. У зв'язку із недоотриманням пенсії в належному розмірі ОСОБА_1 звернулась із заявою до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області.

Позивач зазначає, що 09 січня 2015 року вона отримала лист-відповідь з управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі, з якого їй стало відомо щодо утримання з неї 20 % пенсії у зв'язку з тим, що не вона повідомила про своє працевлаштування, внаслідок чого у період з 01 лютого по 30 листопада 2014 року виникла переплата пенсії. Копію даного рішення про утримання пенсії вона отримала після наступного усного звернення до начальника управління 30 січня 2015 року.

Позивач вказує, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення зазначено, що вона є членом селянсько-фермерського господарства "Володимир", відповідно до Законів України "Про зайнятість населення", "Про фермерське господарство" є працюючою особою, внаслідок чого виникла переплата пенсії на суму 6059,16 гривень. Як наслідок, Пенсійним фондом вирішено утримати пенсію у розмірі 20 %, починаючи з січня 2015 року.

Позивач вважає протиправним таке рішення відповідача, таким, що порушує її законні права та інтереси, зокрема право на належне пенсійне забезпечення, оскільки Фермерське господарство "Володимир" зареєстровано у відповідача з 18 травня 2000 року, відтак управлінню Пенсійного фонду України в Любешівському районі було відомо про членство ОСОБА_1 у ньому. Крім цього, позивач покликається на те, що вона не заключала з фермерським господарством трудового договору, не отримувала заробітної плати, не сплачувала страхових внесків, а отже, у трудових відносинах з ним не перебувала.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 18.03.2015 р. позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області від 29 грудня 2014 року про утримання переплати пенсії з ОСОБА_1

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області виплатити ОСОБА_1 кошти, які утримані з неї відповідно до рішення управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області від 29 грудня 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зокрема виходив з того, що на вимогу суду відповідачем не надано документів, що регламентують порядок роботи міжвідомчої комісії по списанню переплат пенсій і допомог в управлінні Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, надано лише наказ від 03 лютого 2014 року про персональний склад цієї комісії.

З оскаржуваного рішення відповідача не зрозуміло у чому полягають зловживання ОСОБА_1 і на які виплати, що включені у пенсію, вона не має права.

Крім цього, відповідач не спростував пояснення позивача та не надав належних та допустимих доказів повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду питання про утримання з неї пенсії.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що управлінням Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області порушено право ОСОБА_1 брати участь у вирішенні питання про утримання з неї пенсії та дати пояснення з цього приводу, а саме рішення є невмотивованим.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить суд скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт покликається на статтю 16, частину 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо обов'язку пенсіонера протягом десяти днів повідомляти органи Пенсійного фонду України про зміну даних, які впливають на призначення пенсії та право Пенсійного фонду стягувати надміру виплачені пенсії внаслідок зловживань з боку пенсіонерів.

Апелянт звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не повідомила управління Пенсійного фонду про своє членство у фермерському господарстві, відтак виникла переплата. Рішення комісії щодо утримання пенсії з ОСОБА_1 прийнято законно, з врахуванням всіх обставин. Позивачу було відомо про засідання комісії, адже їй про це було сповіщено по телефону, а безпосередньо при прийнятті оскаржуваного рішення був присутній її чоловік ОСОБА_2 Робота комісії по списанню пенсій і переплат здійснюється відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, підтверджено матеріалами справи наступні обставини.

Так, рішенням Міжвідомчої комісії по списанню переплат пенсій і допомог від 26 грудня 2014 року встановлено, що ОСОБА_1 є членом селянсько-фермерського господарства "Володимир". Враховуючи норми Законів України "Про зайнятість населення", "Про фермерське господарство" та Статути господартсва вона є працюючою особою, внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 01 лютого 2004 року по 30 листопада 2014 року в сумі 6059,16 грн. Вирішено утримувати переплату пенсії у розмірі 20 %, починаючи з січня 2015 року (а.с.8).

З досліджених судом першої інстанції матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 суд встановив, що вона отримує у відповідача пенсію за віком з 20 листопада 1995 року. З 06 лютого 2004 року відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 перераховано пенсію як непрацюючому пенсіонеру (а.с.28).

Згідно з наявним у матеріалах справи Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 393435 Селянське (фермерське) господарство Оласюк "Володимир" зареєстровано в Любешівській РДА Волинської області - 05 травня 2000 року (а.с.10), його засновниками відповідно до Статуту є ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

З Довідки управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі № 859/03 від 19 січня 2015 року вбачається, що Селянське (фермерське) господарство Оласюк "Володимир" зареєстровано в управлінні з 18 травня 2000 року (а.с.15).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з моменту реєстрації господарства по 01 лютого 2004 року була його головою, а на даний час є його членом.

Позивач вважає протиправним рішення відповідача від 26.12.2014 року, таким, що порушує її законні права та інтереси, зокрема право на належне пенсійне забезпечення, оскільки Селянське (фермерське) господарство Оласюк "Володимир" зареєстровано у відповідача з 18 травня 2000 року, відтак управлінню Пенсійного фонду України в Любешівському районі було відомо про членство ОСОБА_1 у ньому. Крім цього, позивач покликається на те, що вона не заключала з фермерським господарством трудового договору, не отримувала заробітної плати, не сплачувала страхових внесків, а отже, у трудових відносинах з ним не перебувала.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до абз.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (із змінами та доповненнями) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 р. № 5067-VI визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до частин 1-3 статті 34 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 р. № 973-IV, члени фермерського господарства і особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і пенсійному забезпеченню в порядку, встановленому законом.

Фермерське господарство у встановленому законом порядку реєструється як платник внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в органах Пенсійного фонду України і Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Час роботи у фермерському господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), зараховується до загального і безперервного стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці і документів, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування.

Частиною 2 статті 3 КЗпП України передбачено, що особливості праці членів кооперативів та їх об'єднань, колективних сільськогосподарських підприємств, фермерських господарств, працівників підприємств з іноземними інвестиціями визначаються законодавством та їх статутами. При цьому гарантії щодо зайнятості, охорони праці, праці жінок, молоді, інвалідів надаються в порядку, передбаченому законодавством про працю.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про фермерське господарство», трудові відносини у фермерському господарстві базуються на основі праці його членів. У разі виробничої потреби фермерське господарство має право залучати до роботи в ньому інших громадян за трудовим договором (контрактом).

Трудові відносини членів фермерського господарства регулюються Статутом, а осіб, залучених до роботи за трудовим договором (контрактом), - законодавством України про працю.

Трудові спори у фермерському господарстві вирішуються у встановленому законом порядку. З особами, залученими до роботи у фермерському господарстві, укладається трудовий договір (контракт) у письмовій формі, в якому визначаються строк договору, умови праці і відпочинку (тривалість робочого дня, вихідні дні, щорічна оплачувана відпустка, форми оплати праці та її розміри, харчування тощо).

Видача трудових книжок членам фермерського господарства і громадянам, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), та їх ведення здійснюються відповідно до законодавства України про працю.

Згідно пункту 1.4 Статуту Селянського (фермерського) господарства Оласюк "Володимир", члени господарства не можуть працювати у ньому : за трудовим договором (контрактом, угодою).

Враховуючи вищенаведене та встановлені обставини у справі, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 як член даного господарства, контракт чи будь-який трудовий договір у письмовій формі з господарством не укладала, заробітну плату не отримує, страхові внески не сплачує, а отже фактично у трудових відносинах з Селянським (фермерським) господарством Оласюк "Володимир" позивач не перебуває. З матеріалів справи також слідує, що Фермерське господарство зареєстровано у відповідача з 18 травня 2000 року, відтак управлінню Пенсійного фонду України в Любешівському районі мало бути відомо про членство ОСОБА_1 у ньому.

Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Так, приймаючи оскаржуване Рішення про утримання переплати з пенсії від 26.12.2014 року управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі зокрема керувалось частиною 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", однак враховуючи вищевстановлені судом апеляційної інстанції факти і обставини, колегія суддів вважає, що в даному випадку з боку ОСОБА_1 не було зловживань, які спричинили виплату надміру пенсії. Тому таке рішення Пенсійного фонду є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того слід також зазначити, що відповідно до пункту 5 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, на вирішення питань зокрема про стягнення переплати пенсії при управліннях Пенсійного фонду України у районах утворюються комісії. Персональний склад комісії затверджується наказом керівника відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, який за посадою є головою комісії. Порядок комісії визначається її головою.

Проте, на вимогу суду відповідачем не надано документів, що регламентують порядок роботи міжвідомчої комісії по списанню переплат пенсій і допомог в управлінні Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, надано лише наказ від 03 лютого 2014 року про персональний склад цієї комісії.

Також судами встановлено, що позивач не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду питання про утримання з неї пенсії.

Крім того, колегія суддів також враховує пояснення свідка ОСОБА_2 надані ним у судовому засіданні суду першої інстанції.

Як наслідок, суд першої інстанції дійшов до вірного переконання щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення Пенсійного фонду від 26.12.2014 року про утримання переплати пенсії з ОСОБА_1 за період з 01.02.2004 року по 30.11.2014 року в сумі 6059,16 грн. та відновлення порушених прав та інтересів позивача у справі шляхом зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області виплатити ОСОБА_1 кошти, які утримані з неї відповідно до рішення відповідача.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке не підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ст.200, ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Любешівського районного суду Волинської області від 18.03.2015 р. по справі № 162/349/15-а, 2-а/162/1006/2015 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 15.12.2015 року.