Справа № 1022/1613/2012
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 1022/1613/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Віговський С.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області на постанову Сквирського районного суду Київської області від 21 травня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області ( далі - відповідач ) про:

- визнання неправомірною відмови УПФУ у Сквирському районі Київської області перерахувати пенсію позивача, відповідно до пп. 3 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 р. № 530 та ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2008 рік у розмірі 1573,99 грн.;

- зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 01.04.2009 р., відповідно до пп. 3 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 р. № 530 та ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2008 рік у розмірі 1573,99 грн. та виплатити заборгованість за період з 01.04.2009 р.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 21 травня 2012 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2013 року у відкритті апеляційного провадження було відмовлено.

УПФУ у Сквирському районі Київської області звернулось із заявою про перегляд зазначеної ухвали суду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року зазначену заяву відповідача було залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 листопада 2014 року вказане рішення суду апеляційної інстанції було скасовано, а справу направлено до апеляційного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року заяву УПФУ у Сквирському районі Київської області про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами було задоволено частково. Апеляційна скарга по суті не розглядалась.

У зв'язку з цим 09.11.2015 р. відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на постанову Сквирського районного суду Київської області від 21 травня 2012 року, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває не пенсійному обліку УПФУ у Сквирському районі Київської області та з 27.03.2007 р. отримує пенсію за віком.

Позивач після призначення йому пенсії продовжував працювати і 15.04.2009р. звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку його пенсії з урахуванням додаткового страхового стажу, зазначивши, що відповідачем було здійснено перерахунок його пенсії з 01.04.2009 р. із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу по Україні за 2007 рік, а не за 2008 рік, чим порушено вимоги ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16.03.2012 р. відповідач листом № 76/с-01 повідомив позивача про відмову в задоволенні його вимог у зв'язку з відсутністю правових підстав та зазначив, що перерахунок пенсії позивача проведено із застосуванням показника заробітної плати за 2007 рік.

Вважаючи таку відмову неправомірною позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивача підлягає здійсненню із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2008 рік.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - Закон № 1058-IV ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV закріплено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 р., незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 р.

Заробітна плата для обчислення пенсії в обох випадках розраховується за формулою, наведеною в частині 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзп); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

На підставі наведеного можна дійти висновку, що заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії, має значення для визначення додаткових коефіцієнтів заробітної плати за кожний пропрацьований місяць після призначення пенсії.

Таким чином, у формулі обчислення заробітної плати Зп = Зс х (Ск : К) змінними показниками будуть (Ск : К).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Частиною 4 статті 42 Закону № 1058-IV визначено, що в разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що показник заробітної плати, який враховується при перерахунку пенсії особи на підставі ст.ст. 40, 42 Закону № 1058-IV, є незмінним, тобто таким, який був на час призначення пенсії.

Таким чином, пенсіонер має право обрати метод обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії, у тому числі й з урахуванням заробітної плати, яку він отримував до моменту перерахунку пенсії, але не має права вимагати застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Верховного Суду України від 30.09.2014 р., від 24.04.2012 р., від 25.09.2012 р., від 28.11.2012 р., від 13.01.2015 р. (справи №№ 21-260а14, 21-100а12, 21-301а12, 21-363а12, 21-591а14, відповідно) і висновки, наведенні у вказаних рішеннях Верховного Суду України, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії з урахуванням показника заробітної плати за 2008 рік, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством України, зокрема ст.ст. 40, 42 Закону № 1058-IV.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову, а судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області задовольнити, постанову Сквирського районного суду Київської області від 21 травня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області - задовольнити.

Постанову Сквирського районного суду Київської області від 21 травня 2012 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.