Справа № 826/2050/15
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м. Київ К/800/28045/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Зайцева М.П.,

суддів: Веденяпіна О.А., Маринчак Н.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Бруя О.Д.,

представника позивача - Івахненко І.В.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду касаційну скаргу Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі № 826/2050/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (далі -ПАТ "Укрнафта") звернулось в суд з позовом до Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі - ОДПІ) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 грудня 2014 року №, №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року, адміністративний позов задоволено повністю.

В касаційній скарзі ОДПІ посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач у своїх запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вважає касаційну скаргу податкового органу необґрунтованою, а тому просить залишити її без задоволення, а судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, присутніх у судовому засіданні, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, а саме своєчасності сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання по платі за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату за серпень 2014 року, за результатами якої складено акт від 13 листопада 2014 року № 000001/18-09-15-01/403739509 (далі - Акт).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 263.12.1 пункту 263.12 статті 263 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов'язання по платі за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату за серпень 2014 року.

На підставі вищенаведеного Акта відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 04 грудня 2014 року №, яким за порушення строку сплати грошового зобов'язання у розмірі 4 186 985,60 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% від суми грошового зобов'язання - 418 698,56 грн.; №, яким за затримку сплати грошового зобов'язання у розмірі 1 199 365,40 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% від суми грошового зобов'язання - 119 936,54 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 263.1.1 пункту 263.1 статті 263 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб'єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об'єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об'єктах (ділянках) надр.

Згідно з підпунктом 263.11.1 пункту 263.11 статті 263 ПК України, платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, до закінчення граничного строку подання податкових розрахунків, визначеного розділом II цього Кодексу, та за формою, встановленою відповідно до статті 46 цього Кодексу, подають за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, а при видобуванні вуглеводневої сировини, що дорівнює календарному місяцю, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до контролюючого органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

За змістом пункту 263.12.1 пункту 263.12 статті 263 ПК України, платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена, відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачують податкові зобов'язання у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ними контролюючому органу за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України.

Відповідно до підпункту 263.13.1 пункту 263.13 статті 263 ПК України, платник несе відповідальність за правильність обчислення суми плати за користування надрами для видобування корисних копалин, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних розрахунків згідно з нормами цього Кодексу та інших законів України.

При цьому, пунктом 49.1 статті 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

У відповідності до підпункту 49.18.1 пункту 49.18. статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

За приписами пункту 49.20 статті 49 ПК України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Відповідно до статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що граничний строк подання податкової декларації в тому числі податкового розрахунку з плати за користування надрами може перенестись у випадку, якщо останній день такого строку припадає на вихідний або святковий день, що в свою чергу має наслідком зміщення початку перебігу строку для сплати податкового зобов'язання.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 22 вересня 2014 року ПАТ "Укрнафта" подало до податкового органу податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобування природного газу і газового конденсату за серпень 2014 року №, яким визначено податкові зобов'язання в розмірі 5 386 350,94 грн.

Визначена сума узгодженого грошового зобов'язання сплачена позивачем та проведена банком 01 жовтня 2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями від 29 вересня 2014 року №146 на суму 1 199 365,36 грн. та №147 на суму 4 186 985,58 грн.

При цьому, судами встановлено, що граничним днем для подання розрахунку з плати за користування надрами для видобування природного газу і газового конденсату за серпень 2014 року є 20 вересня 2014, яке припало на суботу, відтак останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним, а саме 22 вересня 2014 року.

З огляду на викладене, узгоджене податкове зобов'язання, зазначене платником у податковому розрахунку з плати за користування надрами за серпень 2014 року, підлягало сплаті протягом 10 днів, наступних за останнім днем строку подання вищенаведеного розрахунку, тобто не пізніше 02 жовтня 2014 року.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку що ПАТ "Укрнафта" сплатило грошове зобов'язання, визначене у розрахунку з плати за користування надрами для видобування природного газу і газового конденсату за серпень 2014 року в межах строку, встановленого законодавством, а тому підстави для застосування до останнього штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасність сплати суми узгодженого податкового зобов'язання за відповідний період відсутні.

Згідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі № 826/2050/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.П. Зайцев

О.А. Веденяпін

Н.Є. Маринчак