Справа № 813/3796/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року № 813/3796/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Гулкевич І.З.,

за участю секретаря - Капустинської Н.М.

за участю представника позивача Шимборська О.А.

представника відповідача Попадюк Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом державного підприємства «Турківське лісове господарство» до Самбірської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Турківське лісове господарство» (надалі - ДП «Турківське лісове господарство» звернулося у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - Самбірська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області) з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, №, № від 06.07.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично відбувались, у позивача наявні всі підтверджуючі документи, пов'язані із здійсненням господарської діяльності, тому вимог чинного законодавства позивач не порушував. Натомість стверджував, що висновки відповідача про ліквідацію контрагента ґрунтуються на припущеннях та довільному тлумаченні норм права іншої держави.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав наведених у позовній заяві, просить позов задоволити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях, зокрема зазначає, що компанія «ZortexbusinessLLP» не може виступати належним одержувачем товару позивача, оскільки з 15.07.14 року виключена з реєстру компаній, які здійснюють діяльність, відтак відомості про одержувача товару, що зазначені у митних деклараціях не відповідають дійсності, а самі митні декларації не слід вважати належним чином оформленими документами. Зазначено, що ДФС України отримано лист від Міністерства закордонних справ України про те, що фірму контрагента позивача ліквідовано 15.07.2014 року державним реєстратором Великобританії, оскільки компанія була недіючою. Враховуючи викладене, додатки до контрактів, укладених позивачем з контрагентом «ZortexBusinesss LLP» після 15.07.2014 року порушують норми Закону України «Про міжнародне приватне право», а отже не мають жодних правових наслідків, оскільки укладені зі стороною, яка на дату укладення змін договору є ліквідованою. Таким чином, позивачем в період з 15.07.2015 року по 31.12.2014 року отримано кошти як безповоротну фінансову допомогу, що мало наслідком заниження доходів за 2014 рік на загальну суму 243216 грн. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Самбірською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Турківське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2015 року.

За результатами перевірки складено Акт №311/22-00/00992409 від 19 червня 2015 року «Про результати позапланової виїзної перевірки ДП «Турківське лісове господарство».

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06 липня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання на суму 65669,00 грн. за платежем «прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності»; податкове повідомлення-рішення № від 06 липня 2015 року, яким збільшено суму грошове зобов'язання на суму 37395,00 грн. за платежем «частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств)»; податкове повідомлення-рішення № від 06 липня 2015 року, яким нараховано суму грошового зобов'язання у розмірі 77190,6 грн. за платежем «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД»; податкове повідомлення-рішення № від 06 липня 2015 року, яким нараховано суму грошового зобов'язання у розмірі 340 грн. за платежем «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД».

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Враховуючи підстави позову та заперечень, спір виник щодо реальності господарських операцій позивача з фірмою - нерезидентом «ZortexBusinesss LLP», цільового призначення коштів одержаних від Interlinemanagement L.P, формування доходу для сплати відповідного податку за результатами вказаних господарських операцій, правомірності ведення валютних операцій та своєчасності розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З матеріалів справи судом встановлено, що 03 грудня 2013 року позивачем було укладено із компанією «ZortexbusinessLLP» контракт №804/00992409/03.12/013, за умовами якого позивач зобов'язався продати, а покупець - «ZortexbusinessLLP» купити пиловник буковий. Загальна вартість Контракту - 55 000 дол. США.

Платіж за поставлену партію товару (100% передоплата) згідно п. 4.1 Контракту здійснюється в доларах США шляхом банківського перерахунку на валютний рахунок продавця. Всі витрати і збори щодо здійснення перерахунку валюти, пов'язані з виконанням даного контракту на території покупця оплачуються покупцем, на території продавця - продавцем.

Поставка товару здійснюється продавцем на умовах СРТ, Іллічівськ за відповідними реквізитами.

Експорт товарів нерезиденту здійснювався на підставі митної декларації №000197 від 16.01.2014 року, №000415 від 29.01.2014 року, №000619 від 08.02.2014 року, №001015 від 28.02.2014 року.До матеріалів справи долучено відповідні рахунки-фактури та специфікації.

02 січня 2014 року позивачем було укладено із компанією «ZortexbusinessLLP» контракт №804/00992409/01.01/014, за умовами якого позивач зобов'язався продати, а покупець - «ZortexbusinessLLP» купити пиловник буковий. Загальна вартість Контракту - 72 000 дол. США.

Платіж за поставлену партію товару (100% передоплата) згідно п. 4.1 Контракту здійснюється в доларах США шляхом банківського перерахунку на валютний рахунок продавця. Всі витрати і збори щодо здійснення перерахунку валюти, пов'язані з виконанням даного контракту на території покупця оплачуються покупцем, на території продавця - продавцем.

Поставка товару здійснюється продавцем на умовах СРТ, Іллічівськ за відповідними реквізитами.

Експорт товарів нерезиденту здійснювався на підставі митної декларації №000416 від 29.01.2014 року, №000791 від 17.02.2014 року, №000863 від 21.02.2014 року, №001016 від 28.02.2014 року, №001497 від 28.03.2014 року, №001554 від 01.04.2014 року, №001842 від 12.04.2014 року, №002630 від 22.05.2014, №003673 від 08.07.2014 року.До матеріалів справи долучено відповідні рахунки-фактури та специфікації.

22 грудня 2014 року позивачем було укладено із компанією «ZortexbusinessLLP» контракт №804/00992409/22-12/01, за умовами якого позивач зобов'язався продати, а покупець - «ZortexbusinessLLP» купити пиловник буковий. Експорт товарів нерезиденту здійснювався на підставі митної декларації №001836 від 20.03.2015 року.

На виконання умов контракту на кожну партію товару Продавець надав Покупцю пакет супроводжуючих документів, що підтверджується долученими до матеріалів справи специфікаціями та рахунками-фактурами. Здійснення експорту лісоматеріалів підтверджуєтьсямитними деклараціями з відбитками печаток митного органуНа підтвердження проведених взаєморозрахунків ДП «Турківське лісове господарство» таZORTEX BUSINESS LLP (Великобританія) позивачем представлено виписки по банківському рахунку.

Суд приймає до уваги ту обставину, що в акті перевірки відсутні зауваження щодо первинних фінансово-господарських документів по взаємовідносинах позивача із компанією ZORTEX BUSINESS LLP (Великобританія).

Водночас, при проведенні перевірки відповідачем використано лист Міністерства закордонних справ від 24.02.2015 року №630/17-200-490, де зазначено, що згідно витягу з офіційного сайту Великобританії - CompaniesHouse, фірма «ZortexbusinessLLP» ліквідована з 15.07.2014 року (стан підприємства «dissolved»). У зв'язку із цим, на думку відповідача, ліквідація нерезидента ставить під сумнів правомірність вчинення правочинів, що підписані між ним та ДП «Турківське лісове господарство» після 15.07.2014 року та здійснення експортних операцій. Також до матеріалів справи представником відповідача долучено листи компетентного органу Великобританії від 09.07.2015 року та від 23.07.2015 року, зі змісту яких, на думку відповідача, вбачається, що фірма «ZortexBusiness LLP» ліквідована 15.07.2014 року.

Суд критично оцінює зазначені висновки відповідача з огляду на таке.

Щодо правового статусу нерезидента суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.122 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що нерезиденти - це іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України.

Підпунктом (i) пункту 1 статті 3 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна від 10.02.93р. визначено, що термін "компетентний орган" означає, у відношенні Сполученого Королівства, Управління внутрішніх доходів або його повноважного представника, і, у відношенні України, Міністерство фінансів України або його повноважного представника.

Статтею 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, а саме: визначення застосовуваного права; процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; підсудність судам України справ з іноземним елементом; виконання судових доручень; визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про міжнародне приватне право» цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи. Згідно ч. 1, 2 ст. 25 Закону особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи. Для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави.

Таким чином, правоздатність та дієздатність компанії-нерезидента «ZORTEXBUSINESSLLP», UNITEDKINGDOM повинна визначатись згідно із законодавством Сполученого Королівства Великої Британії та Ірландії.

В матеріалах справи наявний протокол Позачергових зборів фірми ZortexBusiness LLP, зі змісту якого вбачається, що останньою було змінено адресу, а не здійснено її ліквідацію, як стверджує відповідач.

Як вбачається з акту перевірки єдиною обставиною, на яку посилався відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, як доказ ліквідації фірми ZORTEX BUSINESS LLP (Великобританія), є інформація на сайті, розміщеному за адресою http://wck2.companieshouse.gov.uk, а також лист Міністерства закордонних справ України щодо перевірки компанії ZORTEX BUSINESS LLP від 24.02.2015 р. №630/17-200-490.

При цьому, інших доказів які відповідно до ст.83 Податкового Кодексу України, є підставами для висновків під час проведення перевірок, Відповідачем в акті перевірки не наведено.

Про правомірність взаємовідносин із компанією ZORTEX BUSINESSS LLP свідчить й те, що після 15.07.2014 року цю компанію обслуговували іноземні банки, а митні органи України, після виконання усіх належних митних процедур, здійснювали митне оформлення вантажів та випускали їх за межі території України. Митна служба України без жодних заперечень здійснювала митне оформлення вантажів для компанії ZORTEX BUSINESSS LLP як до, так і після 15.07.2014 року, що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями вантажно-митних декларацій.

При цьому, долучені до матеріалів справи та досліджені судом первинні фінансово-господарські документи по господарських операціях з вказаним вище нерезидентом, підтверджують здійснення поставки товару та проведення оплати вартості товару, що в свою чергу підтверджує виконання сторонами договірних зобов'язань.

Таким чином, висновки про ліквідацію згаданої фірми та, як наслідок, припинення всіх її зобов'язань, не можуть вважатись достатньо обґрунтованими та є передчасними, як і те, що доповнення до контракту, здійснені після 15.07.2014 року не мають жодних правових наслідків.

Щодо зниження доходу за 2014 рік на суму безповоротної фінансової допомоги.

Відповідно до п. 14.1.56 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до п. 135.1 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п. 135.2 ПК України, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно підпункту 14.1.211 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, ввезення товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України - це сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку, відповідно до Митного кодексу України.

Статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що експорт (експорт товарів) - це продаж товарів українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб'єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України.

У відповідності до статті 82 Митного кодексу України експорт (остаточне вивезення) це митний режим, відповідно до якого українські товари випускаються для вільного обігу за межами митної території України без зобов'язань щодо їх зворотного ввезення.

Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Приписами частини 1 статті 248 Митного кодексу України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Пунктом 206.4 статті 206 Податкового кодексу України передбачено, що операції з вивезення товарів у митному режимі експорту оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 цього Кодексу. Згідно із абз. «а» пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України, за нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту. Абзацом «б» п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Водночас, пунктом 14.1.257 ст. 14 ПК України визначено, що фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Надані суду докази, а саме первинна документація дозволяють встановити осіб, які вступили з позивачем у господарські відносини з метою одержання товарно-матеріальних цінностей. Враховуючи вищевикладене, суд не бере до уваги висновок контролюючого органу про реалізацію товарно-матеріальних цінностей невстановленим особам, враховуючи характер згаданих операцій, зокрема, експорту таких цінностей.

Щодо заниження частини чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету за 2014 рік.

Відповідно до п.1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №138 від 23 лютого 2011 року, в редакції чинній на 2014 рік, частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» відповідно до Закону України «Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів», державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, а також державних підприємств «Міжнародний державний центр «Артек» і «Український дитячий центр «Молода гвардія») до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, у розмірі:

30 відсотків - державними підприємствами, що є суб'єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень;

15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.

На переконання суду, на визначення частини чистого прибутку мали безпосередній вплив висновки контролюючого органу щодо суми безповоротної фінансової допомоги, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, про що зазначено вище, не може вважатись обґрунтованим і збільшення суми грошового зобов'язання з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств).

Щодо недотримання термінів розрахунків з фірмою «ZortexBusiness LLP» в результаті чого нараховано пеню.

Згідно з положенням ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР 23 вересня 1994 року, з наступними змінами та доповненнями, виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Частиною 1 ст. 4 цього ж Закону передбачено відповідальність за порушення резидентами строків передбачених ст. 1 цього Закону у формі пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Враховуючи надану вище оцінку висновкам контролюючого органу щодо ліквідації фірми «ZortexBusiness LLP» та надання безповоротної фінансової допомоги фірмою InterlineManagmant L.P., які судом визнані необґрунтованими, суд не може погодитись з висновками контролюючого органу щодо недотримання термінів розрахунків з нерезидентом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 110 рішення Європейського Суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи зі змісту наведених норм, саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

Відповідачем конкретних доказів, на підставі яких можна дійти висновку про порушення платником податків норм податкового законодавства, суду надано не було.

Відповідно до статті 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України на користь державного підприємства «Турківське лісове господарство» 490,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Самбірської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області №, №, №,№ від 06.07.2015 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь державного підприємства «Турківське лісове господарство» (м.Турка, вул.Шевченка,30, ) 490,00 (чотириста дев»яносто гривень 00 коп) судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Гулкевич І.З.