Справа № 1219/25/2012
Суддя: Тарасов Д. С.
Дата ухвалення: 2012-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/1219/25/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2012 року смт. Новопсков

Луганської області

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Тарасов Д.С., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в смт. Новопсков адміністративну справу за позовом Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області про визнання дій неправомірними, визнання постанови про накладення штрафу від 06.06.2012 року незаконною та її скасування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі сільського голови ОСОБА_1 звернувся до Новопсковського районного суду до відповідача з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача при проведенні виконавчих дій 06.06.2012 року при виконанні виконавчого листа №2а-671/2011 від 13.09.2011 року, виданого Новопсковським районним судом Луганської області, про зобовязання Новорозсошанської сільської ради відновити межі земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку, встановленому ст. 107 Земельного кодексу України, визнати постанову головного державного виконавця від 06.06.2012 року про накладення штрафу незаконною та протиправною та скасувати її. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06.06.2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_4 при виконанні виконавчого листа № 2а-671/2011 року винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої на голову Новорозсошанської сільської ради накладено штраф у розмірі 1360 грн. Вважає дану постанову незаконною та протиправною, оскільки боржником є Новорозсошанська сільська рада, а штраф накладено на голову сільської ради, що є порушенням матеріального права. Посилається на те, що підстави для накладення штрафу відсутні, оскільки сільською радою були вжиті всі заходи, спрямовані на виконання виконавчого листа. 16.05.2012 року тимчасовою комісією проведено обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 та виділено фактично земельну ділянку загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку. 25.05.2012 року рішенням сесії Новорозсошанської сільської ради № 29/1 Про затвердження акту обстеження земельної ділянки гр. ОСОБА_2 за адресою с.Новорозсош вул. Ювілейна, 14було затверджено акт обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 від 16.05.2012 року та внесено зміни до земельно-кадастрової документації з фактичним розміром земельної ділянки ОСОБА_2, яка становить 0,25 га. У постанові про накладення штрафу не зазначено, до якого суду вона може бути оскаржена, не зазначено реквізити, за якими необхідно сплатити суму штрафу, що є порушенням Закону України Про виконавче провадження.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, згідно яких в задоволенні позовних вимог просив відмовити, посилаючись на те, що підставою для винесення постанови про накладення штрафу від 06.06.2012 року стало невиконання боржником Новорозсошанською сільською радою рішення суду: площа земельної ділянки ОСОБА_3 зменшена до 0,23 га, до земельної ділянки ОСОБА_2 додано 0,02 га земельної ділянки, яка не придатна до використання. Вважає, що державним виконавцем вжито всі заходи щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-671/2011 виключно у межах та у спосіб, визначений Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися, тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Оцінюючи подані учасниками адміністративного процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Новопсковським районним судом Луганської області 13.09.2011 року був виданий виконавчий лист №2а-671/2011 про зобовязання Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області відновити межі земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку, встановленому ст.107 ЗК України. Виконавчий лист знаходиться на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області.

Під час проведення виконавчих дій головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_4 06.06.2012 року виніс постанову про накладення штрафу на посадову особу - голову Новорозсошанської сільської ради у розмірі 1360 грн. Цією ж постановою встановлено новий строк для виконання протягом десяти днів з дня винесення постанови про накладення штрафу. Підставою для винесення зазначеної постанови стало те, що 21.05.2012 року на адресу Новорозсошанської сільської ради було направлено вимогу щодо виконання рішення суду. Станом на 06.06.2012 року рішення суду не виконано.

Суд приходить до висновку, що такі дії відповідача суперечать закону виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України Про виконавче провадження.

Згідно Закону України Про виконавче провадження(далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.11 Закону основними обовязками державного виконавця при примусовому виконанні виконавчих документів є: неупередженість, своєчасність, повнота вчинення виконавчих дій; законність і недопущення порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Вказані обовязки випливають також зі ст. 19 Конституції, на підставі якої органи державної влади повинні діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 5 Закону визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Статтею 75 Закону встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Статтею 89 Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Стаття 140 Конституції України вказує, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Порядок обрання органів місцевого самоврядування, їх функціонування та повноваження передбачено Законом України Про місцеве самоврядування в Україні.

Статтею 12 Закону України Про місцеве самоврядування в Українівизначено, що сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села, він очолює виконавчий комітет відповідної сільської ради, головує на її засіданнях.

Згідно ст. 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Українідо повноважень сільського голови відноситься, зокрема, організація в межах, визначених цим Законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету.

Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україніпредставницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Відповідно до абзацу 12 статті 1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україніпосадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету;.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Українісільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Українідо виключної компетенції сільських, селищних та міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Зазначені положення кореспондуються із ст. 12 ЗК України, відповідно до якої до повноважень сільських рад належить вирішення питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відновлення меж земельних ділянок відповідно до вимог ст. 107 ЗК України здійснюється органами, що розглядають земельні спори, зокрема, органами місцевого самоврядування.

Згідно з чинним Земельним Кодексом України земельні спори розглядаються на сесіях рад чи засіданнях їх виконавчих органів.

Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог надано підтвердження винесення на розгляд двадцять девятої сесії Новорозсошанської сільської ради 6 скликання, яке відбулося 25 травня 2012 року питання щодо відновлення меж земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку, встановленому ст. 107 ЗК України, а саме: копія рішення двадцять девятої сесії Новорозсошанської сільської ради 6 скликання № 29/1 від 25.05.2012 року, яким затверджено акт обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 від 16.05.2012 року, затверджено за ОСОБА_2 додаткову земельну ділянку площею 0,02 га для збільшення загального розміру земельної ділянки до 0,25 га, затверджено встановлення двох додаткових межових знаків на земельній ділянці ОСОБА_2, затверджено розмір земельної ділянки ОСОБА_2 загальною площею 0,25 га, та внесено зміни до земельно-кадастрової документації згідно цього рішення.

Голова Новорозсошанської сільської ради ОСОБА_1 є посадовою особою органу місцевого самоврядування в розумінні Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, оскільки є особою, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Проте судом встановлено, що учасником виконавчого провадження у спірних правовідносинах є Новорозсошанська сільська рада, а не її посадова особа - Новорозсошанський сільський голова ОСОБА_1

Таким чином, судом встановлено, що спірне питання по примусовому виконанню постанови Новопсковського районного суду від 22.08.2011 року по справі № 2а-671/2011 в порядку, передбаченому Законом України Про місцеве самоврядування в Україні, було предметом розгляду на сесії Новорозсошанської сільської ради.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обовязок голови сільської ради по організації роботи представницького органу Новорозсошанської сільської ради, а саме: внесення спірного питання до порядку денного сесії ради та прийняття рішення було повністю виконано, а отже голова сільської ради діяла у межах повноважень, у спосіб та на підставах, передбачених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем помилково зроблені висновки про ухилення позивача від виконання постанови Новопсковського районного суду від 22.08.2011 року по справі № 2а-671/2011.

Не піддаючи сумніву необхідність примусового виконання постанови суду, суд приходить до висновку, що державний виконавець в спірних правовідносинах обрав не передбачений законом спосіб захисту інтересів стягувача шляхом притягнення до відповідальності неналежної посадової особи за невиконання рішення суду, чим перевищив свої службові повноваження.

Статтею 162 КАС України встановлені повноваження суду при вирішенні справи, до переліку яких входить право суду прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, законодавець в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, покладає саме на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів та довести його недобросовісність.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій та рішень.

З урахуванням вищенаведених норм матеріального та процесуального права, судом встановлено порушення відповідачем прав позивача, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими засобами доказування та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Згідно ст.97 КАС України суд за клопотання однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані. Жодних заяв з приводу відшкодування судових витрат позивачем суду не заявлено, у зв'язку з чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 11, 14, 17, 69-71, 105-106, 157-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України Про місцеве самоврядування. суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області про визнання дій неправомірними, визнання постанови про накладення штрафу від 06.06.2012 року незаконною та її скасування задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_4 при проведенні виконавчих дій 06.06.2012 року при виконанні виконавчого листа №2а-671/2011 від 13.09.2011 року, виданого Новопсковським районним судом Луганської області, про зобовязання Новорозсошанської сільської ради відновити межі земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку, встановленому ст. 107 Земельного кодексу України.

Постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_4 від 06 червня 2012 року про накладення штрафу на голову Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області визнати протиправною та скасувати.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо було подано апеляційну скаргу, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: