Справа № 466/2712/15-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Справа № 876/7440/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Бадівської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Львівське автотранспортне підприємство 24656 «Богданівське», про визнання рішення нечинним та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова (далі - УПФ) в якому, просив визнати нечинним рішення відповідача від 23.01.2015 №817/11-07 про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком (далі - Рішення) та зобов'язати призначити та нарахувати йому таку пільгову пенсію за віком з 12.01.2015 відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) у зв'язку із роботою на посаді водія автомобіля-бензовоза в період з 18.07.1980 по 31.12.1991.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що працював водієм автомобіля-бензовоза більше 20 років, що підтверджується записами в його трудовій книжці, мобілізаційним розпорядженням та підтверджується підприємством на якому він працював, проте зазначене протиправно не взято до уваги УПФ при прийнятті Рішення, яким йому відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 25 червня 2015 року у справі №466/2712/15-а заявлений позов задоволено частково. Зобов'язано УПФ призначити та нарахувати позивачу пільгову пенсію за віком відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з роботою на посаді водія автомобіля-бензовоза в період з 18.07.1980 по 31.12.1991, з часу звернення про призначення пенсії - з 12.01.2015. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило УПФ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що трудовою книжкою робота позивача на великоваговому автомобілі, зайнятому у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв не підтверджено, а уточнюючої довідки про його роботу Публічним акціонерним товариством «Львівське автотранспортне підприємство 24656 «Богданівське» (далі - ПАТ) не надано. Жодних архівних документів які б підтверджували пільговий стаж роботи не надано, а також відсутнє підтвердження роботи у важкому та шкідливому виробництві, що передбачені відповідними Списками.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що пільговий стаж позивача підтверджується наданими ним документами, а відтак УПФ безпідставно відмовлено йому у призначенні пенсії за віком.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є протиправними з таких міркувань.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що після досягнення 55-ти річного віку позивач 12.01.2015 звернувся до відповідача із заявою (а.с.8), в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посаді водія автомобіля-бензовоза.

Відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії позивачу з посиланням на те, що таким не додано та УПФ не отримано під час перевірки відомостей, документи які б свідчили про роботу ОСОБА_1 у спірні періоди на посаді водія великовагового автомобіля, зайнятого у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, а тому робота на пільгових умовах у період з 18.07.1980 по 21.09.2000 не підтверджується і відсутні підстави для призначення пільгової пенсії.

Не погодившись з такою відмовою УПФ, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 1 та 2 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що особам, які на день введення в дію цього Закону мають стаж на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, мають право на пенсію на пільгових умовах, яка призначається відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом «з» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ , п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Звідси, слід зробити висновок, що Законом №1788-ХІІ та Порядком №637 затверджено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії - є трудова книжка. Якщо її немає, або в ній відсутні свідчення, що визначають право на пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно записів в трудовій книжці працював з 18.07.1980 по 31.07.1987 на посаді водія автовідділення №5 (2-3 класу), з 01.08.1987 по 21.09.2000 на посаді водія 2 класу автовідділення №3 з присвоєнням 01.08.1993 кваліфікації слюсаря по ремонту автомобілів 4-го розряду (а.с.10-22).

Відтак, в трудовій книжці позивача відсутні свідчення, що визначають право на пільгову пенсію за п.«з» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Уточнюючої довідки з підприємства, яка б підтвердила періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу та характер виконуваної ОСОБА_1 роботи також не подавалось.

Також, позивачем не надано будь-яких інших документів які б підтвердили його спеціальний трудовий стаж водія великовагових автомобілів, зайнятого у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 травня 2014 року у справі №466/2232/14-ц, на яке покликається ОСОБА_1 як на підставу підтвердження його стажу роботи в ПАТ водієм автомобіля-бензовоза, не може братися до уваги судом, оскільки таке не набрало законної сили та було скасовано ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09 вересня 2014 року (а.с.30-32).

Згідно наданої суду копії особової картки ОСОБА_1 (а.с.52) вбачається його робота у ПАТ лише в якості водія, а з наказів по підприємству від 28.07.1980 №118-к (далі - Наказ) та 17.07.1980 №112-к, що позивача прийнято для роботи в автовідділення №5 на автомобілях всіх типів і вантажопідйомності, які є в наявності в автоколоні (а.с.53-56)

Із аналізу відомостей, що містяться в Наказі, апеляційний суд приходить до висновку, що автомобіля марки КАМАЗ 5320М у наявності у автовідділення №5 не було, а також звертає увагу на те, що позивач взагалі не був зазначений у цьому Наказі.

Більше того, згідно листа корпорації «Укравтотранс» і ЦК галузевої профспілки від 25.02.1992 №1/7-д-07-77 і №01-4/28 до великовантажних автомобілів, робота на яких дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«з» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ відносяться автомобілі вантажопідйомністю 8 і більше тон.

Усі автомобілі автовідділення №5 які зазначені у Наказі та по яких можна визначити марку та тип, не відповідають вказаному параметру вантажопідйомності, а протилежного суду не доведено.

Будь-які інші документи про роботу позивача у ПАТ витребувати не являється можливим у зв'язку із їх відсутністю, що підтверджується актом ПАТ від 06.11.2006 «Про виділення до знищення справ (документів), які не підлягають зберіганню» та протоколом від 27.10.2006 (а.с.57-61), довідкою ПАТ від 14.06.2013 №51 (а.с.12) та листом Державного архіву Львівської області від 27.02.2015 К-2184 (а.с.10-12).

Критично оцінюються доводи позивача також про те, що його робота водієм автомобіля-бензовоза КАМАЗ 5320М підтверджується свідоцтвом від 07.08.1992 №524 (а.с.14), оскільки таке містить інформацію лише щодо проходження ним навчання, не вказує на інформацію щодо транспортного засобу на якому такий здійснював відповідні перевезення та видане лише в серпні 1992 року, що виключає можливість підтвердження ним стажу до вказаного періоду.

Щодо мобілізаційного розпорядження від 11.01.2000 №В-4717 (а.с.15), то воно жодним чином не може бути доказом роботи ОСОБА_1 в період з 18.07.1980 по 21.09.2000 на посаді водія автомобіля-бензовоза КАМАЗ 5320М, адже як було встановлено в 1980 році такого автомобіля в автопарку ПАТ не було, а саме розпорядження видано лише у 2000 році з метою виконання Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», коли в разі оголошення мобілізації водій ПАТ не чекаючи жодних інших розпоряджень повинен доставити закріплений за ним цим розпорядженням автомобіль у визначене місце та у встановлений час.

Відтак, робота ОСОБА_1 на посаді водія автомобіля-бензовоза КАМАЗ 5320М з 18.07.1980 по 21.09.2000 не підтверджується.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу, що для призначення пільгової пенсії за п.«з» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ законом установлено дві умови:

- робота водієм великовагових автомобілів вантажопідйомністю вісім і більше тон;

- зайнятість цих водіїв у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

До важких і шкідливих виробництв відносяться лише ті, що містяться у Списках №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Посада водія автомобіля-бензовоза на автотранспортному підприємстві у зазначених списках відсутня, як і будь-які докази зайнятості позивача саме у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

Допитані судом першої інстанції під час розгляду даної справи в якості свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підтвердили роботу позивача саме водієм великовагових автомобілів вантажопідйомністю вісім і більше тон зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

Більше того, судом першої інстанції не перевірено та не долучено до матеріалів справи доказів роботи таких осіб на одному підприємстві з позивачем у спірні періоди, а із Наказу не вбачається, що зокрема ОСОБА_2 взагалі працював у ПАТ.

Слід також вказати, що докази атестації посади позивача у ПАТ після 1992 року у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відповідач дійшов вірного висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки дані записів зроблених в трудовій книжці позивача та наявними документами не підтверджується його робота водієм великовагових автомобілів вантажопідйомністю вісім і більше тон зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання нечинним Рішення та зобов'язання призначити та нарахувати йому пільгову пенсію за віком з 12.01.2015 відповідно до ст.13 Закону №1788-ХІІ у зв'язку із роботою на посаді водія автомобіля-бензовоза в період з 18.07.1980 по 31.12.1991.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити, а оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 25 червня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 14 грудня 2015 року.