Справа № 815/6493/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6493/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

за участю секретаря - Вінського О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірною відмови у виплаті позивачу винагороди як частини заробітної плати та стягнення винагороди (складової заробітної плати) в загальному розмірі 1567,27 грн., -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі Позивач, або ОСОБА_1В.) з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі Відповідач) про визнання неправомірною відмову Головного територіального управління юстиції в Одеській області в Одеській області у виплаті позивачу винагороди як частини заробітної плати згідно листа №6-1377-05 від 07.10.2015 року, стягнення з Головного територіального управління юстиції в Одеській області в Одеській області на користь ОСОБА_1 винагороди (складової заробітної плати) згідно наказів Головного управління юстиції в Одеській області №1613 від 05.11.2013 року на суму 715,95 грн., №2091 від 16.11.2012 року на суму 200,52 грн., №2095 від 16.11.2012 року на суму 116,46 грн., №2096 від 16.11.2012 року на суму 91,24 грн., №2097 від 16.11.2012 року на суму 186,08грн., №2104 від 16.11.2012 року на суму 151,54 грн., №2127 від 16.11.2012 року на суму 105,48 грн., загальна сума складає 1567,27 грн.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

В період з 24.03.2010 року по 24.03.2015 року ОСОБА_1 працювала в органах державної виконавчої служби, за час роботи в органах державної виконавчої служби сумлінно виконувала свої посадові обов'язки. За період роботи за заявами Позивача були Головним управлінням юстиції в Одеській області видані накази про виплату ОСОБА_2 винагороди в загальному розмірі 1567,27 грн. ОСОБА_2 належних їй сум винагород не отримала, у звязку з чим звернулась до Відповідача із заявою. За результатом розгляду поданої заяви Відповідачем повідомлено про неможливість здійснення виплат. Зазначена відмова Відповідача змусила Позивача звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов з аналогічних підстав, викладених в позовній заяві (а.с.3-6) та додаткових письмових поясненнях (а.с.82-83).

В судовому засіданні представник Відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, вказаних у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с.31-33), в яких останнім зазначено що, відносини з приводу розгляду звернень громадян врегульовано Законом України «Про звернення громадян». Так, відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

09.02.2015 року до Відповідача надійшла заява ОСОБА_1, в якій остання просила здійснити виплату їй винагороди, виплата якої передбачена чинним законодавством як складова заробітної плати. За результатом розгляду вказаного звернення Відповідачем надано повну та обґрунтовану відповідь щодо неможливості здійснення виплат винагороди. В обґрунтування підстав неможливості здійснення виплат суми винагороди, Відповідачем зазначено, що оскільки відповідно до пункту 14 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, Головні територіальні управління юстиції утримуються за рахунок Державного бюджету України, то фінансові відносини Головного територіального Управління юстиції регулюються Бюджетним кодексом України. Поряд з цим заявнику роз'яснено, що Бюджетним кодексом України передбачено виконання бюджетних зобов'язань перед фізичними та юридичними особами протягом поточного року. Відповідно до даних управління фінансового та матеріального технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції в Одеській області станом на 30.09.2015 кредиторська заборгованість за Кодом економічної класифікації видатків 2110 «Оплата праці» за 2012 та 2013 відсутня. А відтак, Відповідачем, в межах компетенції розглянуто заяву та надано обґрунтовану відповідь на звернення позивача.

Відповідачем також зазначено, що відповідно до пункту 4.1 Порядку виплати винагороди державному виконавцю, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2004 №665/7, виплата винагороди здійснюється фінансовими службами відповідного Головного управління юстиції (Міністерства юстиції України) на підставі наказу керівника в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами на відповідний рік, в дні виплати заробітної плати (у редакції чинній на час виникнення правовідносин). З огляду на зазначене, Відповідач дійшов висновку, що у випадку відсутності бюджетних асигнувань, виплата винагороди не проводиться.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 в період з 24.03.2010 року по 24.03.2015 року працювала в органах державної виконавчої служби, що підпорядковуються Головному територіальному управління юстиції в Одеській області (до перейменування - Головне управління юстиції в Одеській області).

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець, який забезпечив своєчасне виконання виконавчого документа в повному обсязі, за рахунок стягнутого з боржника виконавчого збору одержує винагороду в розмірі п'яти відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, але не більше п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за виконавчим документом немайнового характеру - не більше п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Головним управлінням юстиції в Одеській області були видані накази щодо виплати ОСОБА_1 винагород, а саме: №1613 від 05.11.2013 року на суму 715,95 грн., №2091 від 16.11.2012 року на суму 200,52 грн., №2095 від 16.11.2012 року на суму 116,46грн., №2096 від 16.11.2012 року на суму 91,24 грн., №2097 від 16.11.2012 року на суму 186,08 грн., №2104 від 16.11.2012 року на суму 151,54 грн., №2127 від 16.11.2012 року на суму 105,48 грн., на загальну суму 1567,27 грн. (а.с.58-71).

Відповідачем виплата винагород Позивачу згідно з вказаними наказами не здійснювалась. При цьому, судом встановлено, що накази про виплату винагороди №2091 від 16.11.2012 року, №2095 від 16.11.2012 року, №2096 від 16.11.2012 року, №2097 від 16.11.2012 року, №2104 від 16.11.2012 року, №2127 від 16.11.2012 року були отримані відділом фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Головного управлінні юстиції в Одеській області у січні 2013 року, коли кошти за попередній бюджетний рік були використані в повному обсязі, а наказ №1613 від 05.11.2013 року взагалі до відділу фінансового забезпечення не надавався.

24.03.2015 року на підставі наказу Головного управлінням юстиції в Одеській області №485-к від 19.03.2015 року Позивача було звільнено з посади старшого державного виконавця другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (а.с.16).

09.09.2015 року Позивач звернулась із заявою до Головного територіального управління юстиції в Одеській області в якій просила здійснити виплату належних їй сум винагород на підставі наказів Головного управління юстиції в Одеській області №1613 від 05.11.2013 року на суму 715,95грн., №2091 від 16.11.2012 року на суму 200,52грн., №2095 від 16.11.2012 року на суму 116,46грн., №2096 від 16.11.2012 року на суму 91,24 грн., №2097 від 16.11.2012 року на суму 186,08грн., №2104 від 16.11.2012 року на суму 151,54 грн., №2127 від 16.11.2012 року на суму 105,48 грн., загальна сума складає 1567,27 грн. (а.с.56-57).

За результатом розгляду вказаного звернення Відповідачем надано відповідь за вих. №Б-1377-05 від 07.10.2015 року щодо неможливості здійснення виплат винагороди. В обґрунтування підстав неможливості здійснення виплат суми винагороди, Відповідачем зазначено, що оскілки відповідно до пункту 14 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, Головні територіальні управління юстиції утримуються за рахунок Державного бюджету України, то фінансові відносини Головного територіального Управління юстиції регулюються Бюджетним кодексом України. Поряд з цим заявнику роз'яснено, що Бюджетним кодексом України передбачено виконання бюджетних зобов'язань перед фізичними та юридичними особами протягом поточного року. Відповідно до даних управління фінансового та матеріального технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції в Одеській області станом на 30.09.2015 року кредиторська заборгованість за Кодом економічної класифікації видатків 2110 «Оплата праці» за 2012 та 2013 відсутня. З огляду на зазначене, Відповідач дійшов висновку, що у випадку відсутності бюджетних асигнувань, виплата винагороди не проводиться.

Не погодившись із відмовою Відповідача здійснити виплату належних їй сум винагороди, Позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи викладені в позовній заяві та запереченнях проти позову, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу неправомірної, на думку Позивача, відмови Головного територіального управління юстиції в Одеській області здійснити державному виконавцю виплати належних йому сум винагород на підставі наказів Головного управління юстиції в Одеській області №1613 від 05.11.2013 року на суму 715,95грн., №2091 від 16.11.2012 року на суму 200,52грн., №2095 від 16.11.2012 року на суму 116,46грн., №2096 від 16.11.2012 року на суму 91,24 грн., №2097 від 16.11.2012 року на суму 186,08грн., №2104 від 16.11.2012 року на суму 151,54 грн., №2127 від 16.11.2012 року на суму 105,48 грн., у звязку з чим суд зазначає наступне.

Основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та їх соціальний захист визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» №202/98-ВР 24.03.1998 року (далі Закон України №202/98). Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (далі Закон України № 606). Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до законів підлягають примусовому виконанню регулюються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (далі Інструкція №512/5).

Так, чинним законодавством України гарантовано державним виконавцям право на отримання винагороди.

Частиною 2 ст. 17 Закону України №202/98 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за забезпечення реального, своєчасного і законного виконання виконавчого документа державні виконавці одержують винагороду в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 46 Закону України №606 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець, який забезпечив своєчасне виконання виконавчого документа в повному обсязі, за рахунок стягнутого з боржника виконавчого збору одержує винагороду в розмірі п'яти відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, але не більше п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за виконавчим документом немайнового характеру - не більше п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Порядок виплати винагороди державному виконавцю встановлюється Міністерством юстиції України.

Механізм виплати винагороди державному виконавцю деталізований нормами розділу Х Інструкції №512/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Порядок виплати винагороди державному виконавцю затверджено наказом Міністерства юстиції України №665/7 від 07.06.2004 року.

Пунктом 10.10 розділу Х Інструкції №512/5 встановлено, що при достатності і обґрунтованості підстав для виплати державному виконавцю винагороди відповідні уповноважені посадові особи зобов'язані затвердити цю заяву не пізніше ніж протягом п'яти робочих днів з дати її отримання. У випадку відмови заява у такий самий строк повертається державному виконавцю з обґрунтуванням підстав відмови. Безпідставна відмова не допускається. При прийнятті рішення враховується обсяг бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на відповідний рік.

Пунктом 10.11 розділу Х Інструкції №512/5 встановлено, що затверджена та погоджена в установленому порядку заява про виплату винагороди державному виконавцю є підставою для видачі відповідного наказу із зазначенням у ньому розміру винагороди.

Пунктом 10.12 розділу Х Інструкції №512/5 встановлено, що державному виконавцю, який звільняється із займаної посади раніше дня, установленого для виплати заробітної плати, належні суми винагороди виплачуються під час звільнення в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на відповідний період поточного року.

Аналогічні за змістом положення містяться в Порядку виплати винагороди державному виконавцю, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №665/7 від 07.06.2004 року. При цьому, наказом Міністерства юстиції України №484/7 від 11.04.2008 року «Про внесення змін до Порядку виплати винагороди державному виконавцю», було додатково передбачено, що при прийнятті рішення про виплату винагороди державному виконавцю враховується обсяг бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на відповідний рік.

Як вбачається з аналізу вищевказаних норм, затверджена та погоджена в установленому порядку заява про виплату винагороди державному виконавцю є підставою для видачі відповідного наказу із зазначенням у ньому розміру винагороди, при цьому безпосередньо при прийнятті рішення (винесення наказу) враховується обсяг бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на відповідний рік, а не після нього.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість посилань представника Відповідача про відсутність бюджетних асигнувань на поточний рік в якості підстав для відмови у проведенні виплат винагороди державному виконавцю в 2012 та в 2013 роках.

Судом встановлено та не заперечується Відповідачем, що Головним управлінням юстиції в Одеській області винесені накази про виплату винагород ОСОБА_1, а саме: №1613 від 05.11.2013 року, №2091 від 16.11.2012 року, №2095 від 16.11.2012 року, №2096 від 16.11.2012 року, №2097 від 16.11.2012 року, №2104 від 16.11.2012 року, №2127 від 16.11.2012 року.

Судом також встановлено та не заперечується Відповідачем, що виплати винагород Позивачу згідно з вказаними наказами не здійснювались. При цьому, як зазначив Відповідач, накази про виплату винагороди ОСОБА_1 №2091, №2095, №2096, №2097, №2104, №2127 були отримані відділом фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Головного управлінні юстиції в Одеській області у січні 2013 року, коли кошти за попередній бюджетний рік були використані в повному обсязі, а наказ №1613 взагалі не надавався.

З урахуванням встановлених в судовому засідання фактів, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів Відповідача, викладених в якості заперечень проти адміністративного позову, оскільки вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Крім того, Відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності не проведення виплат сум винагороди Позивачу на підставі вищевказаних наказів.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не доведено не довів законності та обґрунтованості прийнятого ним рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання неправомірною відмову Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виплаті ОСОБА_1в. винагороди на підставі наказів Головного управління юстиції в Одеській області №1613 від 05.11.2013 року на суму 715,95 грн., №2091 від 16.11.2012 року на суму 200,52грн., №2095 від 16.11.2012 року на суму 116,46грн., №2096 від 16.11.2012 року на суму 91,24 грн., №2097 від 16.11.2012 року на суму 186,08грн., №2104 від 16.11.2012 року на суму 151,54 грн., №2127 від 16.11.2012 року на суму 105,48 грн., загальна сума складає 1567,27 грн. та стягнення з Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 винагороди в розмірі 1567,27 грн. згідно наказів Головного управління юстиції в Одеській області №1613 від 05.11.2013 року на суму 715,95 грн., №2091 від 16.11.2012 року на суму 200,52 грн., №2095 від 16.11.2012 року на суму 116,46грн., №2096 від 16.11.2012 року на суму 91,24 грн., №2097 від 16.11.2012 року на суму 186,08 грн., №2104 від 16.11.2012 року на суму 151,54 грн., №2127 від 16.11.2012 року на суму 105,48 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірною відмови у виплаті позивачу винагороди як частини заробітної плати та стягнення винагороди (складової заробітної плати) в загальному розмірі 1567,27 грн. задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виплаті ОСОБА_1 винагороди на підставі наказів Головного управління юстиції в Одеській області №1613 від 05.11.2013 року на суму 715,95 грн., №2091 від 16.11.2012 року на суму 200,52 грн., №2095 від 16.11.2012 року на суму 116,46 грн., №2096 від 16.11.2012 року на суму 91,24 грн., №2097 від 16.11.2012 року на суму 186,08 грн., №2104 від 16.11.2012 року на суму 151,54 грн., №2127 від 16.11.2012 року на суму 105,48 грн., загальна сума складає 1567,27 грн.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 винагороду в розмірі 1567,27 грн. згідно наказів Головного управління юстиції в Одеській області №1613 від 05.11.2013 року на суму 715,95 грн., №2091 від 16.11.2012 року на суму 200,52 грн., №2095 від 16.11.2012 року на суму 116,46грн., №2096 від 16.11.2012 року на суму 91,24 грн., №2097 від 16.11.2012 року на суму 186,08грн., №2104 від 16.11.2012 року на суму 151,54 грн., №2127 від 16.11.2012 року на суму 105,48 грн.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

.