Справа № 313/1680/15-а
Суддя: Нагорний А. О.
Дата ухвалення: 2015-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 313/1680/15-а
Провадження № 2-а/313/21/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Державної виконавчої служби ГУЮ в Запорізькій області, третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в Веселівському районі про скасування постанови щодо повернення виконавчого документа,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Управління Державної виконавчої служби ГУЮ в Запорізькій області, третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в Веселівському районі з проханням скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 від 16.11.2015 р. про повернення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-2317/11, виданого Веселівським районним судом Запорізької області 05.03.2012 р.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка у позові зазначає, що 06.10.2015 р. для відновлення виконавчого провадження № 31754204 вона повторно предявила до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Запорізькій області виконавчий лист Веселівського районного суду Запорізькій області по справі № 2-а-2317/11 від 05.03.2012 р.

В порушення ч.1 ст.31 ч.ч.2, 3 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відновлення провадження було проведено з порушенням визначеного триденного строку (заява стягувача отримана 08.10.2015 р., а постанова винесена лише 05.11.2015 р.), копія постанови про відновлення виконавчого провадження від 05.11.2015 р. стягувачу надіслана не була.

24.11.2015 р. ОСОБА_3 отримала постанову від 16.11.2015 р. про повернення виконавчого документа. Постанова винесена на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із виникненням обставин, що виключають можливість виконання рішення у повному обсязі. Державний виконавець в оскаржуваній постанові посилається на факт набуття чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішення», як на обставину для повернення виконавчого документа.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить суд позов задовольнити.

Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, але явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини його неявки суд не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався. За таких обставин неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Присутня у судовому засіданні представник третьої особи вважає, що підстав для задоволення позову ОСОБА_3 немає.

Вислухавши представників сторін дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, зясувавши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступне.

Постанова по справі № 2-а-2317/11 винесена Веселівським районним судом Запорізької області 15.08.2011 р.

Виконавчий лист від 05.03.2012 р. № 2-а-2317/11 предявлено до відділу ПВР 13.03.2012 р. Відкриття виконавчого провадження № 31754204 відбулося до набуття чинності Закону № 4901-VI, і тому закон не має застосовуватися до даних правовідносин (ст.58 Конституції України).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну виконавчу службу» правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, ОСОБА_5 України «Про державну виконавчу службу», інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Частина 5 ст.124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Крім того, ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачає, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, а відповідно ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно до статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до провадження виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Право на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, також передбачене і положеннями ст.82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Частиною першою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпне коло підстав з яких може бути повернено виконавчий документ. Виникнення обставин, що виключають можливість здійснення виконавчого провадження органом державної виконавчої служби до цього кола не належить.

Пункт 9 части першої даної статті як підставу визначає наявність встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

В оскаржуваній постанові державний виконавець не вказує яким саме законом заборонено звернення стягнення на майно чи кошти УПФУ в Веселівському районі Запорізької області. Не зазначено, які саме наявні визначені законом причини, що унеможливлюють виконання рішення суду.

Щодо посилання відповідача на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (надалі ОСОБА_5 № 4901-VI), то воно є безпідставним.

Згідно п.п.1, 3 Прикінцевих та перехідних положень цей ОСОБА_5 набирає чинності з 1 січня 2013 року. Виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

ОСОБА_5 України «Про виконавче провадження», тим більше ні ОСОБА_5 № 4901-VI не надають право та не зобовязують державного виконавця повертати виконавчий лист стягувачу у звязку із набуттям чинності останнього. Положення Закону № 4901-VI ніяким чином не звужують повноваження державного виконавця щодо виконання рішень суду.

Набуття чинності Закону № 4901-VI не створило жодних перепон щодо виконання рішення суду та здійснення виконавчого провадження саме органом державної виконавчої служби і тому наведений мотив винесення оскаржуваної постанови не відповідає дійсності та нормам чинного законодавства, є надуманим.

Веселівський районний суд Запорізької області своєю постановою від 15.08.2011р. в адміністративній справі № 2-а-2317/11 зобовязав УПФУ у Веселівському районі Запорізької області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 02.02.2011 р. по 19.06.2011 р. Тобто, фактично суд зобовязав відповідача здійснити певні дії, а не стягнув з нього певну суму коштів.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, передбачений главою 7 ОСОБА_5 України «Про виконавче провадження», яка не містить положень щодо права державного виконавця виконувати судове рішення зобовязального характеру шляхом звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

На думку суду, посилання відповідача в оскаржуваній постанові на п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», як на підставу її прийняття, є безпідставними, оскільки дана норма не регулює відносини щодо зобовязання вчинити певні дії.

Відповідно ч.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Вивчаючи мотивацію оскаржуваної постанови вбачається, що в ній відсутнє посилання на акт яким зафіксовано виявлення підстави для повернення виконавчого документу. Це дає підстави стверджувати, що акт державним виконавцем не складався, виявлені причини не зафіксовано, чим порушено вищевказану норму чинного законодавства.

В звязку із наведеним, закриття виконавчого провадження було проведено без його відновлення, що само по собі говорить про порушення порядку та способу проведення виконавчих дій, передчасність та неправомірність постанови про закриття виконавчого провадження від 16.11.2015 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо повернення виконавчого документа виданого Веселівським районним судом Запорізькій області по справі № 2-а-2317/11 від 05.03.2012 року, не відповідають чинному законодавству України, суперечать Конституції України, положенням Закону України «Про виконавче провадження» та загальним положенням Закону України «Про державну виконавчу службу», а тому позов підлягає задоволенню.

Питання із судовими витратами у справі вирішити відповідно до вимог ст.ст.88, 94 КАС України.

На підставі викладеного, ст.ст.1, 2 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст. ст.23, 47, 82 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.4, 6, 17, 88, 94, 159-163, 181 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 від 16.11.2015 р. про повернення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-2317/11, виданого Веселівським районним судом Запорізької області 05.03.2012 р. - скасувати.

Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області на користь держави судовий збір 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через Веселівський районний суд Запорізької області.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6

21.12.2015