Справа № 225/4600/15-а
Суддя: Геря О. Г.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

25 листопада 2015 року м. Дзержинськ

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Геря О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Савченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Моспинської міської ради м. Донецька Донецької області, третя особа Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що розпорядженням Моспинського міського голови м. Донецька Донецької області від 02.10.2008 року № 01/7-45 вона була прийнята з 03.10.2008 року на посаду начальника загального відділу виконавчого комітету Моспинської міської ради м. Донецька Донецької області. Розпорядженням Моспинського міського голови м. Донецька Донецької області від 04.04.2012 року № 01/3-26 вона була призначена на посаду керуючого справами виконавчого комітету Моспинської міської ради м. Донецька Донецької області. Розпорядженням Моспинського міського голови м. Донецька Донецької області від 28.11.2014 року № 01/9-47 вона була звільнена відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Позивач просила суд стягнути з Моспинської міської ради м. Донецька Донецької області заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку, заборгованість по лікарняному листку та відшкодування моральної шкоди. Розмір моральної шкоди оцінює в 500 грн.

Позивач в судове засідання не зявилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача Виконавчого комітету Моспинської міської ради м. Донецька Донецької області в судове засідання не зявився з невідомих причин, був належно повідомлений через повідомлення про виклик, розміщеного на веб-сторінці Дзержинського міського суду Донецької області у розділі «Виклик учасників процесу до суду, які знаходяться в зоні АТО» 13.11.2015 року.

Представник третьої особи - Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області в судове засідання не зявився з невідомих причин, був належно повідомлений через повідомлення про виклик, розміщеного на веб-сторінці Дзержинського міського суду Донецької області у розділі «Виклик учасників процесу до суду, які знаходяться в зоні АТО» 13.11.2015 року.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 позивач по справі розпорядженням Моспинського міського голови від 28.11.2014 року № 01-9-47 Про звільнення ОСОБА_1А. була звільнена за ст. 36 п. 1 КЗпП України.

У звязку з цим, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по заробітній платі у ОСОБА_1 складає за жовтень 2014 року в сумі 1888, 99 грн., за листопад 2014 року в сумі 4333,56 грн.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Однак, в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство остаточний розрахунок з позивачем належних до сплати сум не провели.

Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до листка непрацездатності від 17.06.2014 сепії АГК № 774481 позивач був звільнений від роботи за загальним захворюванням в період з 17.06.2014 року по 21.06.2014 року, у звязку з чим позивачу було нарахована до виплати допомога по тимчасовій непрацездатності в розмірі 1186, 55 грн.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї страхового випадку, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Однак, в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство остаточний розрахунок з позивачем належних до сплати сум не провели.

Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У звязку з цим позивачу необхідно сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум за період з 28.11.2014 року по 25.11.2015 року у розмірі середнього заробітку.

Відповідно довідки Виконавчого комітету Моспинської міської ради м. Донецька Донецької області середньоденний заробіток позивача становить 133,16 грн.

Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також встановлені судом фактичні обставини справи, розмір середнього заробітку за період з 28.11.2014 року по 25.11.2015 року складає 247 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі 133,16 грн. на загальну суму 32890,52 грн. ( 247 х 133,16), яка підлягає стягненню на користь позивача.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України суд прийняв до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди внаслідок порушення його законних прав. Суд врахував глибину та тривалість моральних страждань, втрату нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, з врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача, керуючись принципом розумності та справедливості, суд знаходить можливим стягнути на користь позивача 500 грн. як відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 6-11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Виконавчого комітету Моспинської міської ради м. Донецька Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 6222 (шість тисяч двісті двадцять дві) грн. 55 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 32890 ( тридцять дві тисячі вісімсот девяносто) грн. 52 коп., заборгованість по оплаті лікарняного листка в сумі 1186 ( одна тисяча сто вісімдесят шість) грн.. 55 коп., а також суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн. (пятсот )грн.

Стягнути з Виконавчого комітету Моспинської міської ради м. Донецька Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 182 (сто вісімдесят ) грн. 70 коп.

Постанова суду набирає законної сили після спливу строку передбаченого для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: