Справа № 803/2509/15
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Справа № 876/10492/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Лесі Українки на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Лесі Українки про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області в серпні 2015 року звернулося до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Лесі Українки в якому просило стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за липень-серпень 2015 року в сумі 46 047,59 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 року позов управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області задоволено; стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Лесі Українки на користь управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за липень-серпень 2015 року в розмірі 46 047 грн. 59 коп.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, її в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені Лесі Українки, яке, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до безпідставного задоволення позовних вимог, просить оскаржувану постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Позивач в запереченні на апеляційну скаргу просив розгляд справи проводити за його відсутності, оскаржувану постанову залишити без змін.

Відповідач будучи повідомленим про час та місце розгляду справи явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів та заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено що, відповідач СТзОВ ім.Лесі Українки перебуває на обліку в управлінні ПФ України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської обл. та відповідно до вимог ст.15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Заявлений позов стосується стягнення з відповідача суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п."б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", працівникам СТзОВ ім.Лесі Українки за період липень-серпень 2015 року.

Відповідно до наданих доказів станом на час розгляду справи судом першої інстанції заборгованість відповідача по невідшкодованих фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за спірний період склала 46047 грн. 59 коп.

Наведена заборгованість стверджується Розрахунком суми боргу і Розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідачем доказів сплати заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не надано.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абз.4 пп.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за Списками №№ 1 і 2, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абз.5 пп.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду та Державного бюджету України відповідно.

Аналіз положень п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у контексті ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" дає підстави для висновку про те, що порядок за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Звідси, висновок суду першої інстанції про обов'язок відповідача відшкодувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пенсій, які призначені працівникам підприємства відповідно до п.п."б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Також позивачем дотримані вимоги Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до ПФ України, затверджені постановою правління ПФ України № 21-1 від 19.12.2003р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки пенсійний орган протягом січня - лютого 2014 року скеровував на адресу відповідача відповідні розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 46 047,59грн. а відтак оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206,212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Лесі Українки залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 року у справі №803/2509/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

А.М. Ліщинський