Справа № 611/1036/15-а
Суддя: Черних Є. А.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа 611/1036/15-а

н/п 2-а/611/23/15

22 грудня 2015 року Барвінківський районний суд Харківської області

в складі : головуючого судді Черниха Є.А.

секретаря Левченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Барвінківського районного суду Харківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про визнання бездіяльності державного виконавця та протиправною і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне.

Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі «Штефан та інші проти України», заява позивача № 4862 від 03.01.2013 року задоволена і визнано порушення державою відповідачем п. 1 ст. 6 Конвенції і ст.. 1 Протоколу, а також порушення ст.. 13 Конвенції.

Як вказував позивач, на час звернення з позовом до суду, вказане рішення Європейського Суду не виконане, а саме, постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі 2002/2-а-464/11, якою зобов?язано управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерство соціальної політики, здійснити необхідні дії відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення позивача продуктами харчування за медичними нормами з обов?язковим прикріпленням до в відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров?я України, починаючи з 1 грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених із цього питання коштів, не виконана.

Не зважаючи на це, як вказує позивач, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківські області ОСОБА_2 І,С. від 25.11.2015 року, яка отримана позивачем поштою 01.12.2015 року, закінчене виконавче провадження № 33729516 за в виконавчим листом № 2002/2-а-464/2011, виданим 30.07.2012 року Барвінківським районним судом Харківської області.

Як слідує з оскаржуваної постанови, на боржника у вказаному виконавчому провадженні двічі накладався штраф. Проте, позивач вказує, що ОСОБА_2 не вжито жодних заходів стосовно до іншого боржника - Міністерства соціальної політики, а тому постанова від 25.11.2015 року, є незаконною.

Крім того, управлінням праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області не здійснено перерахунок вартості продуктів за період, визначений Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року.

В цьому зв?язку позивач просив визнати бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2015 року; визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 від 25.11.2015 року, якою закінчено виконавче провадження № 33729516 за виконавчим листом 2002/2-а-464/2011, виданим 30.07.2012 року Барвінківським районним судом Харківської області;

Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Відповідач, також, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутність та письмові заперечення проти позову позивача.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАСУ, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Із наданих старшим державним виконавцем Бардіним І.С. письмових заперечень проти адміністративного позову вбачається, що 01.08.2012 року до ВДВС Барвінківського РУЮ в Харківській області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого п провадження по виконанню виконавчого листа № 2002//2-а-464/2011, виданого 30.07.2012 року Барвінківським районним судом Харківської області.

3 серпня 2012 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 33729516 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

22 серпня 2012 року до ВДВС Барвінківського РУЮ від УПСЗН Барвінківської РДА Харківської області надійшов лист в якому надано роз?яснення про неможливість виконання рішення суду в зв?язку з відсутністю механізму його реалізації за програмами соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв?язку з не виконанням рішення суду у встановлений державним виконавцем строк державним виконавцем 28.08.2012 року та 18.01.2013 року виносилися постанови пр. накладення штрафу УПСЗН Барвінківської РДА.

17.12.2014 року до Барвінківського РВ ГУМВС У в Харківській області направлялося подання (повідомлення) про притягнення боржника до відповідальності.

Враховуючи те, що вказане подання було повернуто 17.01.2015 року, ВДВС Барвінківського РУЮ до прокуратури Барвінківського району Харківської області направлялося вказане подання (повідомлення).

Відповідно до постанови від 22.09.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вказане виконавче провадження було прийнято до виконання.

При цьому відповідач, посилаючись на те, що раніше на боржника два рази накладалися штрафи ВДВС Барвінківського РУЮ та направлялося подання правоохоронним органам про притягнення боржника до відповідальності, ним, старшим державним виконавцем Бардіним І.С., повторно вказані дії не проводилися.

Крім того, відповідач зазначав, що виконавчих документів, де боржником є Міністерство соціальної політики України, позивачем до ВПВР на виконання не пред?являлось і провадження за вказаним виконавчим документах займається тільки відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, затвердженою начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2002/2-а-464/2011, виданого 30.07.2012 року, виконання з примусового виконання, закінчено.

У в відповідності до постанов від 28.08.2012 року та 18.01.2013 року на боржника - УПСЗН Барвінківської РДА Харківської області, накладалися штрафи.

17.01.2015 року ВДВС Барвінківського РУЮ, з урахуванням листа Барвінківського РВ ГУМВС У в Харківській області від 05.01.2015 року, прокурору Барвінківського району направлявся лист про вирішення питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб управління праці та соціального захисту населення Барвінківської РДА Харківської області.

Також судом встановлено, що відповідно до остаточного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Штефан та інші проти України» 31.07.2014 року:

1) об'єднано заяви, наведені у Додатку 1;

2) відхилено односторонні декларації, запропоновані Урядом держави відповідача;

3) оголошено прийнятими скарги заявників, наведених у Додатку № 1, за п. 1 ст. 6, ст.. 13 Конвенції та за ст.. 1 Першого Протоколу до Конвенції на тривале невиконання рішень, ухвалених на їхню користь, та на відсутність ефективних засобів юридичного захисту у зв?язку з цими скаргами, а решту скарг оголошено неприйнятними;

4) постановлено, що було порушення п. 1 ст. 6 Конвенції і ст.. 1 Першого Протоколу;

5) постановлено, що було порушено ст..13 Конвенції;

6) постановлено, що: (а) упродовж трьох місяців держава відповідач має виконати рішення національних органів, які залишаються такими, що підлягають виконанню, та виплатити по 2 000 євро кожному із заявників або їх правонаступників, зазначених у Додатку 1, в якості відшкодування моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які можуть бути конвертовані в національну валюту держави відповідача за курсом на день здійснення платежу; (b) із закінченням зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на цю суму нараховується простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти;

7. Вирішує об?єднати заяви, наведені в Додатку 2 та оголосити їх неприйнятними.

8. Вирішує вилучити заяву №4221/13, подану паном ОСОБА_3, зі свого реєстру справ (Додаток № 3)

У Додатку № 1 під п/н 128 вказано прізвище позивача по вказаній справі.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Законупідлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, регулюється положеннями глави 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Однак, при виконанні рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець повинен додержуватись загальних вимог до виконання судових рішень, а саме: відповідно до ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Таким чином, державний виконавець, дотримуючись вказаних вище заходів, мав би роз'яснити сторонам їхні права і обов'язки, в тому числі і право стягувача звернення з питань виконання рішення суду до іншого боржника Міністерства соціальної політики України, чого зроблено не було.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх громадян та суб'єктів господарювання, не залежно від форми власності; усі рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Всі судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Суд зазначає, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Крім того, розглядаючи справу, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а також юридичних осіб, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про визнання бездіяльності державного в виконавця та протиправною і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 25.11.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 33729516 за виконавчим листом № 2002/2-а-464/20111.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Є.А. Черних