Справа № 344/7604/15-а
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/7604/15-а
Провадження № 2-а/344/349/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.,

секретаря Дзюбак Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання неправомірними дії відповідача щодо припинення нарахування пільг з оплати житлово-комунальних послуг; зобовязати вчинити дії щодо відновлення нарахування позивачам пільг з 01.07.2013 року; встановлення строку подання до суду звіту про виконання постанови суду.

Ухвалою 20.07.2015р. залучено до участі у справі співвідповідачем Управління ДСНС України в Івано-Франківській області.

Позивачі в судове засідання не зявилися, клопотавши про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали з мотивів викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1, 2 просили в задоволенні позову відмовити, в подальшому справу просили розглянути за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо захисту порушеного права на відновлення наданих пільг з оплати житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що позивачі є пенсіонерами, які проходили службу та були звільнені з підрозділів МНС України, що не заперечується сторонами, підтверджується пенсійними посвідченнями та безстроковими довідками про право на пільги виданих ГУ МНС України в Івано-Франківській області, згідно яких зазначені пенсіонери також мали право на 50-відсоткову знижку плати за житлову площу, комунальні послуги, а також паливо відповідно до статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" до 01.07.2013р. (а.с.4-12, 37-81). 20.09.2013 року були видані відповідачем 2 довідки позивачам-пенсіонерам за віком служби на 50-відсоткову знижку оплати за користування житлом та комунальними послугами за ст..120 Кодексу цивільного захисту України. Однак, в подальшому відновивши пільги з 01.01.2015р., того ж дня вони були припинені у нарахуванні відповідачем 1, оскільки листом від 06.03.2015р. відповідач 2 проінформував Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про недійсність довідок виданих 20.09.2013 року (а.с.16-17). Як вбачається із інформаційної довідки Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вищезазначені довідки вважаються недійсними у зв'язку з набранням чинності Кодексом цивільного захисту України, на підставі якого втратили чинність Закони України «Про пожежну безпеку"» та «Про правові засади цивільного захисту».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.120 Кодексу цивільного захисту України знижка у розмірі 50 відсотків плати за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) у жилих будинках незалежно від форми власності у межах норм споживання, передбачених законодавством, та вартості палива, у тому числі рідкого, у межах встановлених норм для осіб, які проживають у будинках, що не мають централізованого опалення, надається особам, звільненим із служби цивільного захисту за віком, через хворобу або за вислугою років, та які стали інвалідами під час виконання службових обов'язків, та членам їхніх сімей.

Згідно до ч.1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Не погоджуючись з діями Управління ДСНС України в Івано-Франківській області щодо встановлення недійсності довідок від 20.09.2013р., позивачі звернулися до суду, та постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.08.2015р., залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015р., визнано протиправними дії Управління ДСНС України в Івано-Франківській області (а.с.108-111, 138-140). Стосовно позовної вимоги про визнання неправомірними роз'яснення Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 18.03.2015 р. № 02-4035/214 було відмовлено, оскільки лист не підлягає оскарженню як нормативно-правовий акт чи акт індивідуальної дії.

При цьому судом встановлено, що відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З врахуванням зазначеного, право на пільги позивачів як пенсіонерів МНС не може припинятися через реорганізацію Міністерства надзвичайних ситуацій України у Державну службу України з надзвичайних ситуацій та набрання чинності Кодексом цивільного захисту України. Проходження служби та звільнення з підрозділів МНС України позивачів підтверджується пенсійними посвідченнями та довідками ГУ МНС України в Івано-Франківській області.

Таким чином, висновок Управління ДСНС в Івано-Франківській області про те, що позивачі звільнені як особи рядового і начальницького складу внутрішньої служби, а дія норми ст. 120 Кодекс цивільного захисту України поширюється лише на осіб звільнених зі служби цивільного захисту, а тому дані особи не мають права на пільги визнано помилковим. За таких обставин, дії Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Івано-Франківській області щодо встановлення недійсності довідок №6, №9, №11, №16, №20, №24 від 20.09.2013, визнані протиправними.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Субєкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Зважаючи на те, що дії відповідача - Управління ДСНС в Івано-Франківській області були визнані в судовому порядку неправомірними щодо визнання недійсними довідок про нарахування пільг позивачам, то вимоги даного позову щодо припинення нарахування пільг позивачам відповідачем - Департаментом соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради та визнання таких дій неправомірними, підлягають до задоволення в частині відповідача 1, щодо відповідача 2, то дані вимоги про нарахування пільг не відносяться до його дій. Як наслідок підлягають до задоволення вимоги щодо відповідача 1 про вчинення дій по відновленню нарахування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 пільг з оплати житлового-комунальних послуг, однак в межах строку звернення до суду.

Так, за вимогами ст.99,100 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Зважаючи на те, що позивачі не подавали клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, не обґрунтовували причини та їх поважність пропуску строку з 01.07.2013 року, то суд прийшов до висновку про залишення без розгляду вимог позивачів про зобовязання вчинити дії щодо відновлення нарахування позивачам пільг з 01.07.2013 року по 27.11.2014 року без розгляду, з врахуванням того, що позов подано до суду 28.05.2015 року, про що свідчить відмітка реєстрації.

Щодо звіту про виконання постанови, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно ч.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи вказане, суд звертає увагу на те, що зобовязання субєкта владних повноважень надати звіт про виконання рішення є правом, а не обовязок суду, а тому в задоволенні позовної вимоги про встановлення строку для подання до суду звіту про виконання постанови суду слід відмовити, оскільки чинним законодавством не передбачено звернення до негайного виконання даної постанови суду і передбачена процесуальна можливість оскарження постанови.

На підставі вищевикладеного,керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, Управління ДСНС України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради щодо припинення нарахування пільг з оплати житлово-комунальних послуг.

Зобовязати Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради вчинити дії щодо відновлення нарахування позивачам пільг з 27.11.2014 року.

Позовні вимоги про зобовязання вчинити дії щодо відновлення нарахування позивачам пільг з 01.07.2013 року по 27.11.2014 року залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Польська М.В.