Справа № 2а-8884/11/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2015 р. м. Київ К/9991/41267/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.01.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012

у справі № 2а-8884/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Март-2005»

до Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 03.01.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012, позов задоволено повністю. Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 28.01.2011 прийняте ДПІ у Оболонському районі м.Києва.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанцій та прийняття нового про відмову в позові, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони представників у судове засідання касаційної інстанції не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем було проведено планову документальну виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 по 31.03.2010, за результатами якої складено акт № 509/23-2/33496451 від 19.08.2010.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.1.3 ст. 1, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп. 5.3.2 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5, пп. 8.1.4 п. 8.1, пп. 8.4.1 п.8.4 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп. 7.4.1., пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме, занижено податок на прибуток на загальну суму 1076568 грн., у тому числі за другий квартал 2009 р. - в розмірі 1074435 грн., за третій квартал 2009 р. - в розмірі 653 грн., за четвертий квартал 2009 р. - в розмірі 286 грн., за перший квартал 2010 р. - в розмірі 1194 грн. та податок на додану вартість у сумі 2254 грн., у тому числі за травень 2009 р. на суму 497 грн., за червень 2009 р. на суму 473 грн., за вересень 2009 р. на суму 260 грн., за березень 2010 р. на суму 754 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 від 02.09.2010, яким визначено суму податкового зобов?язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 1184597,00 грн., у т.ч. 1076568,00 грн. основного платежу та 108029,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій та № /0 від 02.09.2010 року, яким визначено суму податкового зобов?язання з податку на додану вартість у розмірі 3381,00 гривень.

Податкове повідомлення-рішення № /0 від 02.09.2010 позивачем оскаржено в адміністративному порядку, за наслідками якого Державна податкова адміністрація у місті Києві скасувала податкове повідомлення-рішення ДПІ у Оболонському районі м.Києва від 02.09.2010 №/0 (від 08.11.2010 №/1) в частині визначення основної суми податку на прибуток в розмірі 947510,00 грн. та 10000 грн. і 429426,80 грн. застосованої штрафної санкції, а в решті зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін та зобов?язала відповідача винести окреме податкове повідомлення-рішення (№ від 28.01.2011) на суму 429426,80 грн. штрафної санкції, яке є предметом судового оскарження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за період з 01.04.2009 року по 31.03.2010 року позивач здійснював господарську діяльність пов?язану з торгівлею природнім газом, на підставі ліцензії Національної комісії регулювання електроенергетики України серії АБ № 107595.

15.06.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Март-2005» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газінвесттрейд» було укладено попередній договір купівлі-продажу, згідно умов якого сторони зобов?язались укласти не пізніше 17.06.2009 основний договір купівлі-продажу природнього газу.

Відповідно до пп. 3.1.2. п. 3.1 попереднього договору купівлі-продажу від 15.06.2011, до моменту укладення основного договору продавець зобов?язується узгодити з покупцем «газовий» (кількісний) акт прийому-передачі природнього газу в ПСГ ДК «Укртрансгаз» на кількість 2000,000 тис. кубічних метрів та передати його в ДК «Укртрансгаз».

На виконання умов попереднього договору купівлі-продажу, між сторонами було підписано акт прийому-передачі природнього газу від 16.06.2009, відповідно до якого, ТОВ «Газінвесттрейд» передає, а ТОВ «МАРТ-2005» одержує для подальшої реалізації споживачам України природний газ у ПСГ ДК «Укртрансгаз» в загальному обсязі 2000,000 тис. куб. м. та акт прийому-передачі природнього газу № 128 (04) від 16.06.2009, відповідно до якого, ТОВ «Газінвесттрейд» передало, а ТОВ «МАРТ-2005» прийняло природний газ в обсязі 2000,000 тис. куб. м.

17.06.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Март-2005» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газінвесттрейд» було укладено договір №06/14-ПСГ, згідно умов якого, останній зобов?язався передати, а позивач прийняти та оплатити природний газ в обсязі 2000,000 тис. кубічних метри на загальну суму 4596000,00 грн., в тому числі ПДВ 766000,00 грн.

На виконання вимог вказаного договору, позивачем були перераховані грошові кошти на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Газінвесттрейд» протягом червня 2009 року, підтвердженням чого є надані позивачем платіжні доручення, що були досліджені судами.

З наданих позивачем пояснень слідує, що в силу специфіки господарської операції, оформлення передачі газу проводилось в порядку, визначеному ДК «Укртрансгаз», акти приймання-передачі природнього газу було отримано позивачем від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газінвесттрейд» в липні 2009 року, у зв?язку з чим позивачем, у бухгалтерському обліку отриманий по договору № 06/14-ПСГ від 17.06.2009 року природній газ, відображено у липні 2009 року.

У податковому обліку позивача витрати на придбання природнього газу по договору № 06/14-ПСГ від 17.06.2009 відображено у складі валових витрат в рядку 04.1 Декларації за 1 півріччя 2009 року (2 квартал 2009 року), за першою подією, однак не відображено дані валові витрати як залишок ТМЦ на кінець 2009 року, що вплинуло на заниження приросту балансової вартості запасів за 1 півріччя 2009 року.

Таким чином висновки відповідача про заниження позивачем податку на прибуток за П квартал 2009 року в розмірі 1074435 грн. знайшли своє підтвердження та визнаються позивачем.

Оскільки до початку перевірки позивач самостійно виявив помилку в Декларації з податку на прибуток за І півріччя 2009 року та відобразив її з урахуванням строків давності в Декларації за ІІІ квартал 2009 року, тобто визначив суму валового доходу за ІІІ квартал 2009 року та задекларував повністю суму податкових зобов'язань з податку на прибуток, в тому числі за І та ІІ квартали 2009 року, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що такі дії позивача узгоджуються з вимогами п.5.1 ст. 5, п. 17.2 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов?язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що виключає підстави для застосування відповідачем штрафних санкцій в розмірі 429426,80 грн., при цьому з незрозумілих причин суди посилаються на пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов?язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», яким визначаються розміри штрафних санкцій за порушення строків сплати узгоджених податкових зобов?язань, нарахування яких оспорюваним податковим повідомленням-рішенням не здійснювалось.

Судова колегія не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Відповідно до п.17.2 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний: або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку.

Таким чином, умови п.17.2 ст.17 цього Закону визначають можливості платника податків, у разі виявлення факту заниження податкового зобов?язання минулих періодів, відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, невиконання позивачем вимоги щодо самостійного нарахування штрафних санкцій виключає висновок про самостійне виправлення платником помилки у показниках раніше поданої податкової декларації та не звільняє його від відповідальності, у т.ч. у вигляді штрафних санкцій передбачених пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Доводи позивача, що за встановлене під час перевірки порушення, відповідачем може бути застосовано до платника лише штраф в розмірі 5% від суми недоплати в розмірі 47876,00 грн. є безпідставними, оскільки передбачений п.17.2 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» штраф нараховується виключно платником, а не контролюючим органом, та саме з виконанням вимоги щодо самостійного нарахування такого штрафу платником пов?язується звільнення його від відповідальності.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що позивач, самостійно виявивши помилку в Декларації з податку на прибуток за І півріччя 2009 року, до початку перевірки відобразив її в Декларації за ІІІ квартал 2009 року, що виключає підстави для покладення на нього відповідальності у вигляді штрафних санкцій в розмірі 429426,80 грн., у зв?язку з чим постановлені у справі рішення підлягають скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 229, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.01.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012 скасувати.

Прийняти нову постанову. В позові відмовити.

Постанова вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун