Справа № 381/1873/15-а
Суддя: Зуй Т. С.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року . Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зуй Т.С.,

при секретарі: Антощенко Г.М.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Фастові та Фастівському районі Київської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона працювала на посаді судді Фастівського міського та районного суду з 12 квітня 1976 року по 01 серпня 1997 року, її загальний суддівський стаж роботи становить 21 рік.

Після виходу у відставку їй, як судді у відставці, Управлінням ПФУ в м.Фастові та Фастівському районі було призначено та виплачується щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 82% заробітної плати судді.

З 01 грудня 2013 року у встановленому законом порядку було підвищено розмір мінімальної заробітної плати, на підставі чого були підвищені також посадові оклади діючих суддів-голів судів, які визначаються в кратному розмірі від величини мінімальної зарплати, та відповідно підвищено загальний розмір щомісячного грошового утримання діючих суддів.

В зв»язку з підвищенням з 01 грудня 2013 року суддівської винагороди працюючим суддям, позивач в травні 2014 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок йому, як судді у відставці, відповідно до ст..138 ч.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з встановленої з 01.12.2013 року заробітної плати судді Фастівського міськрайонного суду, та надав необхідні для цього документи.

Однак листом № 97/Н-01 від 28 травня 2014 року Управління ПФ відмовило їй в такому перерахунку з посиланням на частину 4 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання передбачено виключно тільки суддям Конституційного суду України.

Позивач вважає, що відмова відповідача в перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2013 року суперечить вимогам чинного законодавства і порушує її законне право на підвищення цього утримання, виходячи з чого та на підставі ст..ст.19,22,47,58,126 Конституції України, ст..ст.129 ч.2 п.п.1,2, ч.3, 138 ч.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» просить визнати цю відмову відповідача протиправною та зобовязати його провести з 01 грудня 2013 року перерахунок та виплату довічного грошового утримання позивача як судді у відставці відповідно до розміру суддівської винагороди, яка підтверджується довідкою Територіального Управління ДСА в Київській області від 13 листопада 2014 року № 475, без обмеження граничного розміру цього утримання та за виключенням суми довічного грошового утримання, фактично виплаченої їй за період з 01 грудня 2013 року.

Позивач в судове засідання не зявився, своєю письмовою заявою, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Управління Пенсійного фонду України в м.Фастові та Фастівському районі Київської області в судове засідання не зявилось, надіслало суду письмове заперечення проти позову, вважає відмову в перерахунку позивачу розміру його щомісячного довічного грошового утримання правомірною, оскільки ч.4 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року передбачено проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання виключно тільки суддям Конституційного суду України, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям судів загальної юрисдикції у відставці цим Законом не передбачений; вимогу позивача про перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання вважає безпідставною, оскільки виплата позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі, більшому ніж десять прожиткових мінімумів, порушить конституційні принципи, загальні засади права та норми ст..138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; позивачем пропущено строк для звернення до адміністративного суду; на підставі зазначеного просить в задоволенні позову відмовити. Справу розглянути без участі їх представника.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши доводи позивача, викладені ним в позовній заяві, та письмові заперечення відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач з 12 квітня 1976 року по 01 серпня 1997 року включно працювала на посаді судді Фастівського міського та районного суду, її загальний суддівський стаж роботи становить 21 рік.

Після виходу в серпні 1997 року у відставку їй, як судді у відставці, Управлінням ПФУ в м.Фастові та Фастівському районі їй було призначено та виплачується щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 82% заробітної плати судді.

Виходячи з того, що з 01 грудня 2013 року було підвищено розмір мінімальної заробітної плати, внаслідок чого збільшився також і розмір суддівської винагороди, та враховуючи, що відповідно до вимог ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідач повинен здійснити позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, позивач в травні 2014 року звернувся до Управління ПФ в м.Фастів та Фастівському районі з заявою про перерахунок їй, як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з встановленого з 01 грудня 2013 року розміру суддівської винагороди судді Фастівського міськрайонного суду, та надала необхідні для цього документи.

28 травня 2014 року Управлінням ПФ листом № 97/Н-01 позивачу було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з тих підстав, що позивач, як суддя місцевого суду у відставці, не має права на такий перерахунок, оскільки відповідно до частини 4 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання передбачено виключно тільки суддям Конституційного суду України.

Відмова позивачу в перерахунку отримуваного нею щомісячного довічного грошового утримання є безпідставною, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст..2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в т.ч. на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст..9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у строки, передбачені Конституцією та законами України.

В частині 1 статті 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених в ч. 1 ст.126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч.4 ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Порядок оплати праці працюючого судді визначено статтею 129 цього Закону, відповідно до приписів ч. 2 якої суддівська винагорода складається з посадового окладу, який з 01 січня 2013 року встановлено в розмірі 10 мінімальних зарплат, а також з відповідних доплат.

Призначення та нарахування судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання, в т.ч. і його розмір, врегульовані частиною 3 ст.. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, якою встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Конституційність цієї норми була підтверджена рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (п.2 абз.2 резолютивної частини рішення).

Зазначеною нормою закону (ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») закріплено принцип, відповідно до якого розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо залежить від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, оскільки нараховується в залежності від розміру грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді. Тобто, цією нормою встановлена гарантія призначення судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання в залежності від розміру грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, а також перерахунку цього утримання в разі зміни розміру грошового утримання працюючого судді.

Таким чином, зазначеною нормою закону чітко визначено принцип, згідно з яким при збільшенні (в т.ч. і у звязку з збільшенням розміру мінімальної заробітної плати) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в обовязковому порядку підлягає перерахунку також і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру цього грошового утримання.

Суд вважає, що з цих же підстав на визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача не поширюється Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-УІ, а саме ст..2 цього Закону, яким передбачено, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Більше того, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що обмеження щомісячного грошового утримання максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким довічне грошове утримання призначено до набрання чинності цим законом.

Вказане обмеження не поширюється на суддю у відставці ОСОБА_1, оскільки їй щомісячне довічне грошове утримання у звязку з виходом у відставку було нараховане в вересня 1997 року, тобто, до набрання чинності вказаним Законом № 3668-УІ.

Принцип залежності пенсійного забезпечення суддів у відставці від рівня грошового утримання діючих суддів закріплено і в попередніх рішеннях Конституційного суду України, які стосуються правових понять інституту судді у відставці, поняття щомісячного довічного грошового утримання, принципів незалежності суддів, на що вказано Конституційним судом, зокрема, на неможливість відміни та звуження змісту та обєму статусу суддів; на неможливість звуження досягнутого рівня незалежності суддів; на неможливість диспропорції у матеріальному забезпеченні суддів та судів різних рівнів; на неможливість суттєвої диспропорції у грошовому забезпеченні працюючих суддів та суддів у відставці; на неможливість відміни такого принципу, як перегляд розміру щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни заробітної плати працюючими суддям, виходячи з її нового розміру.

Враховуючи вказані норми закону, суд вважає безпідставними, непереконливими та такими, що суперечать чинному законодавству та рішенню Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 письмові доводи відповідача щодо того, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з зазначеного, суд вважає, що відповідно до зазначених вимог закону та на підставі довідки Управління Державної судової адміністрації у Київській області від 13.11.2014 року № 475 відповідач зобовязаний був провести перерахунок отримуваного позивачем щомісячного довічного грошового утримання, зокрема, з 01 грудня 2013 року нарахувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 82% грошового утримання судді місцевого суду, яке з 01 грудня 2013 року становить 18 270 грн. та виплачувати їй збільшений розмір цього грошового утримання, за виключенням виплаченої за вказаний період суми, без обмеження граничного розміру цього грошового утримання .

Суд вважає обґрунтованими доводи позовної заяви щодо того, що відмовою в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці відповідач безпідставно ухилився від виконання своїх прямих обовязків по перерахунку розміру її щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, що суперечить ч. 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст..5 п. Положення про Пенсійний фонд України.

Аналізуючи доводи позивача щодо законності підстав та обґрунтованості позову, суд враховує ту обставину, що в 2013 році позивач звертався до суду з аналогічним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Фастові та Фастівському районі.

Постановою Фастівського міськрайонного суду від 20 травня 2013 року вказаний позов був задоволений повністю, відмова Управління Пенсійного фонду України в м.Фастові та Фастівському районі в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці визнана протиправною та зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2012 року, виходячи з суддівської винагороди діючих суддів, встановленої з 01.01.2012 року та з 01.01.2013 року.

Ця постанова була оскаржена Управлінням Пенсійного фонду України в м.Фастові та Фастівському районі до Київського апеляційного адміністративного суду, ухвалою якого від 28 листопада 2013 року апеляційна скарга Управління ПФ була залишена без задоволення, а постанова Фастівського міськрайонного суду від 20 травня 2013 року - без змін.

Вказана постанова Фастівського міськрайонного суду Управлінням ПФ була виконана в повному обємі.

Оскільки даний позов судді у відставці ОСОБА_1 випливає з тих же підстав та базується на тих же доводах, що і зазначений вище її попередній аналогічний позов до Управління ПФ, тому суд враховує, що відповідно до ст..72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В звязку з зазначеним суд виходить з того, що а) сторонами в даній справі є одні і ті ж особи, що і в справі за попереднім позовом судді у відставці ОСОБА_1; б) предметом спору є одна і та ж вимога зобовязання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці в звязку з підвищенням рівня суддівської винагороди діючих суддів; в)позов ґрунтується на одній і ті й же підставі встановленій ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» нормі щодо прямої залежності розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру суддівської винагороди діючого судді; г)постанова суду за попереднім позовом судді у відставці ОСОБА_1 набрала законної сили і виконана відповідачем в повному обсязі.

На підставі аналізу доводів сторін та наданих ними доказів, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу у проведені перерахунку та виплаті його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці в звязку з підвищенням рівня суддівської винагороди діючих суддів, є неправомірними, в звязку з чим суд вважає за необхідне зобовязати відповідача здійснити з 01 грудня 2013 року перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 82% розміру суддівської винагороди працюючого судді місцевого суду, встановленої станом на 01.12.2013 року.

Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку для звернення до адміністративного суду, то суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, суд враховує, що відповідно до приписів ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Виходячи з цього суд вважає, що на вимогу про перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням підвищення грошового утримання діючим суддям строки звернення до суду не розповсюджуються.

Керуючись ст..ст.19,22,47,58,126 Конституції України, ст..ст.6,17,18,72,99,100,104-106 КАС України, ст..ст.129 ч.2 п.п.1,2, ч.3, 138 ч.3 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Фастові та Фастівському районі Київської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Фастові та Фастівському районі Київської області в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з 01 грудня 2013 року в розмірі 82% величини суддівської винагороди працюючого судді Фастівського міськрайонного суду, встановленої станом на 01.12.2013 року.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м.Фастові та Фастівському районі Київської області здійснити судді-голові суду у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2013 року в розмірі 82% грошового утримання судді місцевого суду, яке з 01 грудня 2013 року становить 18 270.00 грн., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, за виключенням фактично виплаченої за період з 01 грудня 2013 року суми грошового утримання.

Постанова може бути оскаржена до Київського Апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення в той же строк з дня її отримання.

Суддя Т.С.Зуй